ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 699, 2018-02-20 14:30

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, סיימנו עכשיו דיון סוער, אבל אני באמת שמח שסיימנו אותו, רשמת, דובר, חברות וחברים, מי הייעוץ המשפטי שלנו כאן?

<לאה ורון: מרב תורג'מן שביקשה ממך חמש דקות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני ממתין למרב.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר לכם שהנושא נמצא על סדר-יומנו, אנחנו עכשיו עוסקים בחוק ההסדרים, פרק ו' (תחבורה).

<לאה ורון: למעשה, זה הפרק הראשון שהוועדה דנה בו מתוך חוק התוכנית הכלכלית.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לעדי חכמון להציג בפנינו את הצעת החוק, אני רק רוצה להבהיר כדי שנעשה את זה בצורה, איך אומרים, לתקתק את הדברים, אנחנו לא אמורים להתחפר סביב העניין הזה.

איתן כבל: זה מסוג הדברים שאנחנו גם במסגרת עבודת הוועדה השוטפת, בוודאי בוודאי במסגרת הדיונים שאנחנו מקיימים בשימוע על התחבורה הציבורית, זה לגמרי מתכתב עם העניינים האלה.

איתן כבל: אנחנו עוסקים היום בתחבורה.

איתן כבל: אני רוצה רק לומר לכולכם, תראו, כבר קיימנו דיון מאוד מאוד מאוד דומה בעבר הלא רחוק כשעסקנו גם כן בנת"צים, אני רוצה להזכיר גם לגברתי מנהלת הוועדה וגם לכם וליועצת המשפטית, אז אתי ניהלה לצידי את הדיון.

איתן כבל: אחד הדברים שמאוד מאוד מאוד הקפדנו עליהם כשהצבנו את המצלמות, ואז אישרנו לפקחים להיות חלק מהתהליך, זה שהפנים של האנשים לא ייחשפו בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: על זה יקום וייפול העניין.

איתן כבל: אני ארצה לקבל בצורה חד-משמעית את ההתחייבות שהטכנולוגיות, ולא משנה מה ולא משנה איך, ותוך כדי תשתנה הטכנולוגיה ותתחלף, זה לא מעניין אותי, הספירה היא שאתה יודע לספור בלי שאתה רואה את השמות.

<עדי חכמון: את הפנים.

איתן כבל: שלא יהיה כמו בטלוויזיה הישראלית שעושים להם טשטוש, אתה פותח את אל ג'זירה ואתה רואה את הפנים שלהם; אתה פותח עמוד ראשון ב"ידיעות" והם בפנים מטושטשות, בעמוד 4 כולם עם פנים גלויות.

<עדי חכמון: או שלפעמים עושים טשטוש ואז כתוב למטה את השם של הבן-אדם, זה גם קרה.

איתן כבל: נכון, זה היה אתמול.

<לאה ורון: או שעושים טשטוש וכולם מזהים, כי הטשטוש הוא לא טשטוש.

איתן כבל: לכן, העניין הוא פשוט מאוד, המשימה שלנו היא לא לפגוע בצנעת הפרט, אלא לדעת האם משתמשי הדרך עומדים בכללים, כן או לא.

איתן כבל: עדי, בבקשה.

<עדי חכמון: אז אני אגיד שני משפטים, ואז דור יציג את הדברים.

<עדי חכמון: בעצם זה היה הדבר הראשון שבא כאן לוועדה מתוך התוכנית הכלכלית, זה משהו מאוד משמעותי בעבורנו.

<עדי חכמון: כמו שיו"ר הוועדה אמר, זה מאוד מתחבר לשימועים שהוועדה הזאת עושה בעניין התחבורה הציבורית והפחתת הגודש בכבישים, זה צעד משלים וחשוב.

<עדי חכמון: זה למעשה צעד שיאפשר לנו לתת בנתיבי תחבורה ציבורית, שכמובן שיש בהם פניות ושלא יעמיסו על התחבורה הציבורית האחרת, אבל לאפשר לרכבים מרובה נוסעים לעבור בנתיבים האלה.

<עדי חכמון: ובדרך הזאת אנחנו נעודד אנשים לעשות תחבורה משותפת ולנסוע יחד בכבישים.

<עדי חכמון: דור יציג לפרטים את הדבר, ואנחנו נענה על החששות שהיו"ר הציג, גם החששות לפרטיות, דור.

<דור בלוך: תודה רבה.

<דור בלוך: אני ארוץ על הדברים במהירות כי הוועדה כבר מכירה אותם היטב מהדיונים שלה.

<דור בלוך: הבעיה שאנחנו מנסים לפתור ובעצם עוסקים בה היא בעיית הגודש, והבעיה הזאת נובעת במידה רבה ממיעוט האזרחים שבוחרים לנסוע בתחבורה הציבורית או בנסיעה השיתופית, כפי שאפשר לראות בנתונים, הם נמוכים גם אבסולוטית וגם בהשוואה בין-לאומית.

<דור בלוך: אנחנו בעצם, גם בממשלה וגם בוועדת הכלכלה במסגרת הדיונים שעורך יושב-ראש הוועדה, מתעסקים עם הפתרונות, והפתרונות האלה מתחלקים לשניים עיקריים.

<דור בלוך: האחד זה ניסיון לעודד נסיעה בתחבורה ציבורית, והשני הוא ניסיון לעודד נסיעה משותפת כדי לנצל את המקומות הפנויים ברכב הפרטי.

<דור בלוך: עשינו שורה של דברים, ואחד הדברים שהוכיח את עצמו כמוצלחים שבהם הוא הנתיב המהיר לתל אביב.

איתן כבל: כבר בא לי רעיון למיזם של בובות.

<דור בלוך: אנחנו מייד נידרש לבעיה הזאת.

איתן כבל: אתה שם ראש.

אתה לא בסדר, איתן, סיכמנו משהו קודם, לא מדברים על זה, מתקדמים תוך כדי תנועה, ואתה כבר אומר את זה פה, נו, באמת.

אורי מקלב: אתה לא ממציא את הבובות, זה כבר דברים שאנשים משתמשים עם זה.

אורי מקלב: כבר היום מתברר שאנשים משתמשים, בארץ, בחוץ-לארץ, אתה יודע איפה, שמו כל מיני לוחות כאילו שיש אנשים בתוך הרכב.

אורי מקלב: זה לא דבר שלא קיים.

אורי מקלב: אבל זה לא האנשים, השאלה מה - - -

איתן כבל: אה, כן?

איתן כבל: אז אוקיי.

<עדי חכמון: זה בשוליים, ואלו דברים שנצטרך להתמודד איתם.

איתן כבל: ברור, בוודאי.

איתן כבל: בבקשה.

<דור בלוך: אז אחד מהנושאים שהכי הוכיחו את עצמם זה באמת הנושא של הנתיב המהיר, שמאפשר למי שנוסע עם שלושה או ארבעה נוסעים לעקוף את הפקק בכניסה לתל אביב, והפעולה הזאת הכפילה את כמות האנשים שנוסעים ברכב מרובה נוסעים.

<דור בלוך: מיותר לציין שההשפעה של זה על הפקקים היא דרמטית, ובעקבות זה בעצם הרעיון שלנו והמטרה שלנו והשאיפה היא להביא לזה שיהיה אפשר לצמצם את כמות הרכבים באמצעות מתן העדפה בנת"צים לרכבים מרובי נוסעים.

<דור בלוך: בעצם ההסדרים כדי להביא לפעולה את הדבר הזה היא שנכון להיום ספירת הנוסעים היחידה שאפשרית היא ספירה ידנית.

<דור בלוך: המשמעות היא אובדן זמן של הנוסע.

איתן כבל: העניין ברור, אנחנו יודעים לקרוא.

<עדי חכמון: כולם מכירים בנתיב המהיר את הבן-אדם שסופר אותנו, ומרים את המחסום.

איתן כבל: העניינים ברורים.

איתן כבל: מה שאנחנו מבינים תעבירו.

גם את הסיבוב לעשות זה לוקח זמן.

<דור בלוך: נכון.

<דור בלוך: זה קצת הזוי שב-2018 בישראל, בניגוד לכל מקום אחר בעולם, אתה מגיע לבודקה ומישהו מסתכל עליך, ואתה מתקדם או לא מתקדם.

<עדי חכמון: סופר, ואם עושים לו איזה חיוך אז אולי הוא גם - - -

איתן כבל: יאללה, לא ראיתי, סע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תלוי מי מחייך.

<עדי חכמון: אני שמעתי על זה, אני מעולם לא.

איתן כבל: הלאה.

אני חייכתי פעמיים ולא עזר לי.

<עדי חכמון: אני יכולה להבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תלוי מי מחייך.

אורי מקלב: הבינו כולם, היא הבינה ואמרה, הוא אמר גם כן, הכול היה ברור.

<דור בלוך: ולכן ההצעה שלנו היא בעצם להביא הסדרה חוקית של אמצעי אכיפה שיאפשרו מתן העדפה לנוסעים ברכב משותף, קודם כול באמצעות מצלמות, ספירת נוסעים כזאת מבצעית כבר מ-2015 פועלת בעשרות מקומות בעולם, עם בובות או בלי בובות, בהצלחה רבה.

איתן כבל: אבל היא רק סופרת.

<דור בלוך: כן, בהחלט.

איתן כבל: היא לא מצלמת.

<עדי חכמון: היא מצלמת.

<דור בלוך: היא מצלמת באופן שמאפשר את הספירה, ולא מאפשרת זיהוי של האדם עצמו לפי תמונתו באל ג'זירה.

איתן כבל: זאת אומרת, זה לא משנה באיזה פילוח, ניתוח, אתה עושה את זה, הטכנולוגיה איננה מאפשרת זיהוי פניו של האיש.

איתן כבל: יש פה מישהו מהתחום?

זה מגיע ל-Database שלכם בלי פנים או שזה מגיע עם פנים?

<דור בלוך: מטושטש.

<עדי חכמון: זה מגיע מטושטש.

<עדי חכמון: ברגע שזה מגיע ל-Database - - -

מראש.

<דור בלוך: אנחנו מייד נציג את זה.

מיצירתו, 40 שניות לפני יצירת - - -

אורי מקלב: השאלה מה עוד רואים.

אורי מקלב: רואים את גם את הרכב בפנים?

איתן כבל: חברים, יש פה מומחים, נשאל אותם.

<עדי חכמון: יש צילום של מה שרואים, עוד שנייה נציג את זה.

<דרור וגשל: חשוב להגיד שגם אם הטכנולוגיה מאפשרת את זה, החוק כבר היום קובע לגבי הצילומים האלה שאי-אפשר יהיה לשמור אותם אם אפשר לזהות את הפנים.

איתן כבל: חברות וחברים, יש לי שאלה, יש לי הבהרה, אני זוכר היטב את מה שאני העברתי פה בחוק, אלו דברים שאתי ואני - - -

אורי מקלב: אבל אם אתה צילמת רק רכב, בלי צילומים של פנים, בתוך האוטו - - -

איתן כבל: הייתה אז שאלה נוספת, כי כשאתה מצלם אתה מצלם את - - -

את הפנים.

איתן כבל: ואז עלו כל מיני שאלות, וברור היה שהם צריכים להשמיד, ויש בחוק קביעה של זמנים, הכול בסדר.

איתן כבל: אני רוצה לייצר מצב לסיכוי שאולי.

שלא יהיה בפנים - - -

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אז לפני החקיקה אני רוצה קודם כול להבין את העניין.

אורי מקלב: לא רק מה ששומרים גם מה שמצלמים.

אורי מקלב: לא רק מה ששומרים ומה שמטשטשים אחר כך, אלא עד איפה הוא חודר פנימה.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול להבין את העניין הטכנולוגי, חבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: אורי, תאר לי בדיוק את הרכב נוסע.

<עדי חכמון: יש לנו עוד איזה שני שקפים רק להציג את הכול.

איתן כבל: בסדר, בבקשה.

איתן כבל: שום חדש.

<עדי חכמון: למה?

<עדי חכמון: תן שנייה, יש עוד איזה שני דברים.

הכינו, די.

<דור בלוך: רק נשלים שאפשרויות האכיפה שאנחנו מבקשים לאשר זה באמצעות מצלמות או באמצעות רשומה אלקטרונית, שתיהן כבר פעילות בעולם בהצלחה.

<דור בלוך: אנחנו גם מבקשים לאפשר לרשויות מקומיות, שכבר היום יכולות בעצם לאכוף בשטחן, לאכוף גם במקומות שהן שטחן, אבל הן דרך בין-עירונית.

<דור בלוך: נכון להיום אפשר גם בדרך עירונית, אנחנו רוצים לאפשר להן גם בדרך בין-עירונית, שוב, שהיא רק בשטח הקו הכחול שלהן, שום דבר מעבר לזה.

אורי מקלב: על מה האכיפה?

אורי מקלב: על מספר נוסעים?

<דור בלוך: נת"צ.

אורי מקלב: לא על חניה.

איתן כבל: יש לי רק שאלה.

איתן כבל: אנחנו מדברים עכשיו, לא קובעים מי מטפל בזה עם אכיפה, אנחנו מדברים רק על המצלמה, נכון?

איתן כבל: באשר היא, לא משנה אם היא בין-עירונית או עירונית, ברמת העיקרון.

<דור בלוך: נכון.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: תודה.

<דור בלוך: מה שאפשר לראות בדוגמה, וחברים מ"נתיבי איילון" שראו את המערכת הזאת אולי יוכלו להסביר יותר טוב ממני, אבל רואים פה באמת את הטשטוש שאי-אפשר לזהות אף אחד ושום דבר, וככה זה נראה וככה המערכת תהיה.

אורי מקלב: אז איך אפשר לזהות כמה נוסעים?

<דור בלוך: אי-אפשר.

<עדי חכמון: אפשר לזהות.

<עדי חכמון: המערכת מצלמת, מטשטשת, ואז סופרת את הנוסעים.

איתן כבל: אני מציע לגברתי שתעסוק בתחום הכלכלה, אנחנו אחר כך נשאל את איש המקצוע, הוא יסביר לנו.

אורי מקלב: ילד, למשל, אם הוא יושב צפוף, ילדים יושבים צפופים, ילד עם האימא, איך זה ייחשב?

צפופים מדיי זה לא חוקי.

אורי מקלב: אני לא יודע, אני לא רוצה - - -

<עדי חכמון: צפוף מדיי זה לא הלכתי.

איתן כבל: סיים.

<דור בלוך: הנושא של הפרטיות נידון בצורה אינטנסיבית עם משרד המשפטים.

<דור בלוך: אגב, זה כמו שהיושב-ראש אמר בוודאי, זה אחד הנושאים החשובים בהקשר הזה, ועמדת משרד המשפטים היא שההצעה לא מעוררת קושי.

<דור בלוך: ויותר מזה, במסגרת החלטת הממשלה, ואת זה חשוב להגיד, נכתב שלא ייערך כל שינוי בהוראות שעניינן הגנת הפרטיות בפקודת התעבורה.

<דור בלוך: כך שההצעה עומדת בכפיפות מלאה להוראות שאדוני היושב-ראש אישר כאן במסגרת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: אני רק אומר ברמת העיקרון, אני, אני לא רוצה לדבר בשם חבריי, למרות שיש כאן את חבר הכנסת מקלב שיש לו הצעת חוק פרטית דומה.

אורי מקלב: לכן אני נמצא פה, אבל גם שלך וגם של חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הכנסתם אותי לחבורה הליטאית.

אורי מקלב: בסדר, אנחנו יודעים את מי להכניס.

אורי מקלב: הרי אמרת פעם שתחזור בשאלה, מבחינתך.

ניסינו, ניסינו, אנחנו לא מתייאשים.

אורי מקלב: נכון?

אורי מקלב: אמרת שתחזור אלינו.

אורי מקלב: באת מליטאים ותחזור לליטאים.

<עדי חכמון: אולי זה בסוף יצליח.

איתן כבל: אני אומר מהנקודה הזאת, אני מניח שגם חבריי חושבים את אותו דבר.

זה לגבי השילוט, לא?

איתן כבל: ברמת העיקרון אנחנו בעד לקדם.

איתן כבל: הדבר שאנחנו רק צריכים לסגור ולוודא אותו, כמו שאמרתי, זה עניין של שמירת זכויות הפרט.

איתן כבל: אדוני, בבקשה, פשוט תעשה לנו את הסיפור, דרך, רכב, נוסע, ואת התרחיש.

<אורי קריב: רק למען הגילוי הנאות, אנחנו מספקים את המערכות בין היתר בתל אביב.

<אורי קריב: המערכות שראיתם כאן הן לא המערכות שלנו, יש חברות שונות שמספקות מערכות אחרות.

איתן כבל: בסדר גמור.

<אורי קריב: איך שהמערכות עובדות.

<אורי קריב: מערכת נמצאת ביחידת הקצה עם מצלמה ומחשב.

<אורי קריב: הרכב נוסע, המצלמה מצלמת אותו ומועברת לעיבוד במחשב המקומי.

<אורי קריב: עין אדם לא שוזפת את הצילום בנקודת הזמן הזאת.

<אורי קריב: המערכת מבצעת החלטה בנקודת הקצה.

<לאה ורון: אתם החברה שזכתה בביצוע העבודה במכרז?

<אורי קריב: לא במכרז הזה.

לא, לא.

<אורי קריב: אנחנו מספקים כיום את אכיפת הנת"צ בתל אביב.

איתן כבל: הם עושים את זה בתל אביב.

<אורי קריב: ואנחנו עושים את זה גם בחו"ל.

<אורי קריב: מה שמשותף כמעט לכל המערכות האלה, יש לך יכולת עיבוד ביחידת הקצה, יחידת הקצה מצלמת, מעבדת ומזהה, אם לדעתה מבוצעת ספק עבירה, כן או לא.

<אורי קריב: אם לא בוצעה עבירה פשוט החומר נמחק, אם בוצעה עבירה החומר מטושטש ברמת הטשטוש שבוחרת הרשות שפרצה את המערכת.

איתן כבל: זה ברור לי.

איתן כבל: תן לי, אורי, אני רוצה להתמקד באירוע אחד.

לא, אם אתה קובע את זה - - -

איתן כבל: אני רוצה רק להבין נקודה אחת.

איתן כבל: הצילום, האם אפשר מהצילום למשל, לזהות בעיבוד כזה או אחר?

<אורי קריב: לא, לא.

<אורי קריב: אם החברה עשתה את העבודה טוב, לא.

<אורי קריב: הצילום מטושטש באופן שהוא חד-כיווני, לא ניתן לפתיחה מחדש, ורק הצילום המעורבל הזה נשלח אחורה אל הרשות.

איתן כבל: עזוב מה שמעורבל.

איתן כבל: אני קודם כול מנסה להבין את העבריינים בנקודת המוצא.

איתן כבל: אני אומר עבריינים, כמובן במירכאות כפולות, כי אני מנסה לסגור פערים בכל אחד מהשלבים.

איתן כבל: זאת אומרת שגם זה שביצע את פעולת הצילום הראשונה, ברגע שהוא ביצע אותה הוא עצמו לא יודע לראות או לפענח אותה.

<אורי קריב: זה תלוי במצלמה הספציפית ששמת.

איתן כבל: אין דבר כזה מצלמה ספציפית.

איתן כבל: אנחנו חלק מהעניין פה כשאנחנו מדברים על מצלמות, רוצים להיות בטוחים שהמצלמות שאנחנו שמים הן אינן מצלמות שבנקודת המוצא בכלל יכולות להתכתב בכל שלב כזה או אחר, או גם אם נדרש פענוח – אני אתן לך סתם דוגמה, אני אלך אתך למקרה קיצוני.

איתן כבל: באה המשטרה בעניין אחר לגמרי, אין לו דבר וחצי דבר עם - -

<לאה ורון: מס' הנוסעים ברכב.

איתן כבל: - - מס' הנוסעים ברכב, עניין אמיתי לחלוטין.

איתן כבל: ממה אני מוטרד?

איתן כבל: מהדברים שכולם אומרים: ואללה, חייבים, אין ברירה, קרה פה איזשהו - - -

<לאה ורון: כשקורה אסון על הכביש.

איתן כבל: קורה אסון שכולנו לבנו עם העניין, אבל מצד שני אנחנו לא עשינו את החוק הזה כדי לתת מענה למשטרה.

איתן כבל: אתה יודע מה יקרה?

איתן כבל: אני כבר יודע.

<לאה ורון: בדיוק.

איתן כבל: כולנו יודעים.

איתן כבל: כל שני וחמישי יהיו צווים, יבואו למשטרה ויגידו: תשמע, אין ברירה במקרה הזה.

תפתח את התמונות.

איתן כבל: חייבים לפתוח.

איתן כבל: לכן לא סתם אני רוצה להתמקד, לא בשלב שהוא העביר, בשלב שהוא העביר זה כבר פחות מעניין אותי, בשלב הראשוני של הצילום הראשון כשאין לו יכולת.

איתן כבל: זאת אומרת, יבוא אליו מישהו או משטרה או סתם מישהו שבכסף יש לו עניין כזה או אחר לדעת, והוא אומר: אני רוצה שתפענח לי.

מי היה באוטו.

<יוסי אוחנה: ואם הנהג רוצה להגן על עצמו?

איתן כבל: אני אתן לך.

<יוסי אוחנה: אם המצלמה צילמה מלכתחילה ומטושטשת ואי-אפשר לפתוח אחורה, ואותו נהג אומר: אני רוצה ללכת לערכאות, אני רוצה להראות לכם שברכב היו באמת חמישה נוסעים?

<יוסי אוחנה: והצילום מטושטש, לא יודע.

אורי מקלב: זה אחד מהנושאים המרכזיים.

אורי מקלב: אתה רוצה גם להסתיר - - -

לא, אבל בטשטוש – לטענתם, הם יודעים לשמור את האנשים.

איתן כבל: זה החלק הקל.

זה יישאר, זה החלק הקל.

איתן כבל: תקשיב, עורך-דין אוחנה, אני רוצה שתבין, הוא יכול תמיד לערער והוא לא צריך לפענח.

איתן כבל: למה אני אומר את זה?

איתן כבל: כי על סמך הטענה שהמשטרה או הפקח טוען, בערעור הוא צריך להוכיח על סמך זה.

על אותו בסיס.

איתן כבל: הוא לא יכול לעשות את זה על סמך דבר אחר.

איתן כבל: גם אם הוא יבוא ויגיד: סליחה, לא אני נהגתי, הבן שלי נהג, אבל השאלה היא כמה היו באוטו, זה לא משנה אם הבן שלך נהג.

אורי מקלב: זה ויכוח על האמינות.

אורי מקלב: יש ויכוח בסוף האם זה אמין או לא אמין.

איתן כבל: הבנו את העניין?

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, לכן אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

איתן כבל: אני לא נכנס לעניינים טכנולוגיים, זה גם לא ענייני, אני גם לא נכנס מי יזכה, זה לא ענייני.

איתן כבל: אני רק רוצה להבהיר נקודה אחת, ואני אומר את זה בעיקר לכם במשרד האוצר שמובילים את המהלך ובדין, וזה לא משנה - - -

<דור בלוך: זה משרד התחבורה, מסבך אותם.

איתן כבל: משרד התחבורה, ודאי, ודאי, חוה, סליחה ראיתי.

איתן כבל: חוה, אני רוצה להבהיר, ואני רוצה שגם במשרד האוצר ידעו, ובמשרד המשפטים, שגם אם אתם מאצילים לאחר מכן, סתם דוגמה, ותבוא חקיקה שתגיד שמשרד התחבורה מאציל בצו, או אני לא יודע מה, לעירייה כזו או אחרת לבצע בתחומה את זה - - -

<דרור וגשל: זה כבר קיים בהצעה הזאת שלפניך.

<דרור וגשל: זה לא בעתיד, זה כבר עכשיו.

איתן כבל: תן לי שנייה, אני רק רוצה להבהיר.

איתן כבל: אתם אפילו לא יודעים על מה אני מדבר לגבי המצלמות.

איתן כבל: שיובהר שהמצלמות שמותקנות מלכתחילה, זה לא כמו שאומר לי אורי, תלוי איזה מצלמה אני מציב, אין כאן תלוי.

<אורי קריב: לא הבהרתי את עצמי היטב.

<אורי קריב: אני אומר תלוי באיזה מצלמה הרשות בוחרת, ומה שאני חושב שתפקיד הוועדה, בדיוק כמו בנת"צ, להכתיב שתיבחרנה מצלמות כאלה שלא רואים את הפנים, וזה מה שקרה בנת"צ.

לא להכתיב חברה אלא להכתיב דגם.

<עדי חכמון: להכתיב טכנולוגיה.

איתן כבל: אבל, אורי, זה בדיוק מה שאני אומר.

איתן כבל: אנחנו מבקשים, לא מבקשים, תובעים, וגם נדאג שזה יהיה בחקיקה, שסוג הטכנולוגיה יהיה כזה שיודע להתכתב עם מה שאנחנו מגדירים.

<מרב תורג'מן: ואדוני מדבר על הצילום או על השמירה שאחרי הצילום?

איתן כבל: אני קודם כול דיברתי על הצילום.

<מרב תורג'מן: קודם כול שהצילום יודע לספור, הוא לא יודע לזהות מלכתחילה.

<דרור וגשל: זה כבר נכון היום לנת"צים, זה סוג המצלמות שהן לא יודעות - - -

<אורי קריב: וזה בדיוק מה שקרה בנת"צ, הוועדה נתנה את ההכוונה לשמירה על פרטיות, ונבחרו מצלמות שלא מאפשרות זיהוי.

<דור בלוך: אז אותן הנחיות שחלו בפעם שעברה חלות גם על זה.

<דרור וגשל: שנייה, דור, בפעם שעברה לא כתבו כך, בפעם שעברה מה שכתבו זה שלא ניתן יהיה לשמור את התמונות באופן שמזהה את הפנים.

<מרב תורג'מן: נכון.

<דרור וגשל: ולכן, מה שאני מבין ממך, המצלמה עושה משהו טכני לחלוטין, אבל ברגע שהיא מצלמת היא כבר מטשטשת, בשלב הזה אין יד אדם וזה עובר ככה מטושטש.

<אורי קריב: נכון.

<דרור וגשל: והשאלה אם יש מצלמות שמלכתחילה אין להן את היכולת לזהות פנים.

לא יודעות להביא תווי פנים.

<אורי קריב: אז המצלמות שיש כרגע בתל אביב לא מזהות פנים, לא יכולות, הרזולוציה לא מספקת - - -

לא יכולות, זה לא שיש.

<אורי קריב: לא יכולות.

<אורי קריב: מה שהן כן יכולות, הן יכולות לפענח את כל מספרי לוחיות הרישוי, והן מעבירות רק את לוחיות הרישוי שביצעו עבירה, אבל פנים אתה לא מזהה בשום פנים ואופן.

<דרור וגשל: ואותה טכנולוגיה פועלת גם לגבי מס' זיהוי הנוסעים?

<דרור וגשל: זאת השאלה.

<אורי קריב: כל חברה זאת חברה אחרת.

<אורי קריב: זאת כבר שאלה - - - ספציפי.

<דרור וגשל: זאת השאלה.

<דרור וגשל: כי אם הטכנולוגיה הזאת היא לא אפשרית, וגם בפעם שעברה, אני כנראה באמת שם, אני לא מכיר את המצלמות שנקבעו, אבל בעיקרון אתה צודק, אתה הרבה פעמים אומר שלא צריך לתכנן את החוק לפי עבריינים.

איתן כבל: נכון.

<דרור וגשל: בעיקרון החוק פה קובע שבכלל אי-אפשר יהיה לשמור את התמונה באופן שמזהה את הפנים.

<דרור וגשל: אלו גם יהיו ההוראות שיהיו במכרז שייחתם עם הזכיין, ובסוף זאת תהיה המצלמה.

<דרור וגשל: אם בסוף מישהו יעשה איזשהו פעולה, אתה יודע, זה תמיד יכול לקרות.

<קריאה: זה תמיד יכול להיות בכל דבר.

<מרב תורג'מן: אבל אפשר להוסיף הוראה.

<קריאה: החוק לא מאפשר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, השאלה אם המצלמה לא יכולה לזהות או יכולה לזהות, אבל התמונה תישמר מטושטשת.

איתן כבל: זאת השאלה.

<דרור וגשל: אני אומר שאלו שתי שאלות שונות.

<מרב תורג'מן: שתי שאלות נפרדות.

הוא אמר שהוא לא יודע.

<קריאות: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה, יש לנו פרשה היום בתקשורת, מישהו נוהג ורוצה שמישהו אחר, המצלמה באה והוא אומר: לא אני, בסדר?

איתן כבל: אז זה לא משנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע.

איתן כבל: זה לא משנה לחוק הזה, כי אתה סופר, לא מעניין אותך אם - - -

פה אנחנו צריכים לראות לוחות.

<קריאות: - - -

<צחי שלום: אדוני, בנת"צים אנחנו בודקים רק לוחות זיהוי.

<דרור וגשל: ולכן זה שונה.

איתן כבל: זה ברור לי, חבר'ה, אני קבעתי את החוק פה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר ולהתקדם.

איתן כבל: הבנו את העניין, זה לא כזה מסובך.

איתן כבל: כל אשר אני אומר, ושזה יהיה ברור – אני אומר את זה למשרד המשפטים, אני אומר את זה למשרד התחבורה, אני אומר את זה לכם במשרד האוצר, ואותי לא מעניין אם זה יהיה שרשור ואם זה מכרז שמסמיך משרד התחבורה את מרכז השלטון או דברים מהסוג הזה – המצלמות שיותקנו תהיינה מצלמות שיודעות רק לספור ואין להן יכולת מלכתחילה לזהות.

<דרור וגשל: אבל זאת בעיה.

<דרור וגשל: צריך לשאול פה את הגורמים המקצועיים אם יש כזאת טכנולוגיה.

<חוה ראובני: אני רוצה לציין שמשרד התחבורה הוא בכלל לא חלק מהתהליך.

איתן כבל: לא הבנת אותי, אמרתי משרד התחבורה - - -

מי קובע את זה?

<דרור וגשל: אדוני, יש פה את "נתיבי ישראל" שמכירים את הטכנולוגיה, והם יוכלו להגיד אם דבר כזה קיים או לא.

איתן כבל: לא, חברים יקרים, סליחה.

איתן כבל: בסדר, "נתיבי ישראל".

בוא נשמע אותם.

<דרור וגשל: אם זה לא קיים אדוני יכול להחליט שלא נלך על זה, אבל שנדע אם זה קיים.

בדיוק.

אם זה לא קיים, החוק הזה לא יעבור.

איתן כבל: צודק.

איתן כבל: בבקשה.

<אליצח דמבינסקי: טיפלנו במכרז הזה.

<אליצח דמבינסקי: המצלמות, ברגע שעובר מישהו ברכב, בוא ניקח את כל תיאור האירוע, עובר הרכב, המצלמה מצלמת; בשלב הזה שהיא צילמה היא מצלמת ברזולוציה גבוהה.

<אליצח דמבינסקי: אותה יחידה שנמצאת בכביש מזהה כמה נוסעים יש ברכב; ברגע שהיא זיהתה את כמות הנוסעים היא מטשטשת לחלוטין באופן שבלתי ניתן לזיהוי את הפנים; היא מסמנת את האנשים, נקרא לזה באיקסים או בעיגולים; ואז הנתון הזה עובר לשמירה בשרת כזה או אחר.

אבל ב-Database של המחשב, לא בשטח.

<עדי חכמון: אין, אין, זה מיידי.

<אליצח דמבינסקי: אין Database.

<אליצח דמבינסקי: למחשב.

איתן כבל: הוא מעביר Online.

<אליצח דמבינסקי: הוא מצלם, מזהה, מעביר את זה מטושטש, אין Database לאותו מחשב, הוא לא אוגר את הנתונים.

<אליצח דמבינסקי: הוא יכול לאגור אותו רגעית אם הייתה תקלת תקשורת והוא לא הצליח להעביר את הנתון.

איתן כבל: אליצח, תקשיב, אני רוצה מהמקום ששאל חבר הכנסת יעקב אשר אחורה.

איתן כבל: אותי מעניינת רק נקודת זמן אחת, הנחת העבודה שלי, once צילם, שיגר כבר זה שקיבל.

איתן כבל: נניח שיעקב אשר יושב על המחשב, הסיכוי והיכולת הטכנולוגית לפענח היא כבר מסובכת מדיי לדעתי, אם בכלל אפשר לעשות את זה.

איתן כבל: אני דווקא רוצה להתמקד בקטע המאוד מוגדר.

איתן כבל: צילמת, אני רוצה להבין איך זה קורה.

איתן כבל: העברת, האם זה מושמד באופן אוטומטי, מה שיש אצלך, או שזה נכנס לאיזה סוג של מאגר שיכול מאן דהו לבוא מחר, יעקב אשר המומחה, ולהגיד: אוקיי, אני בא משלם לך, תהפוך לי את הטשטוש , תעשה - - -

<מרב תורג'מן: תעשה rewind.

תחזיר אותו.

איתן כבל: תחזיר אותי לזה, זה מה שאני מבקש.

<דרור וגשל: הושמד.

איתן כבל: במקטע הזה אם אתה יודע לתת לי את המענה - - -

<דרור וגשל: זאת קצת שאלה אחרת.

אלו שתי שאלות שהן אחת.

<דרור וגשל: כלומר, יש שאלה האם התמונה המקורית שטושטשה הושמדה, והתשובה לזה היא כן.

איתן כבל: אני שאלתי שתי שאלות.

<עדי חכמון: אבל תן לו לענות.

איתן כבל: חברים, תנו.

בדיוק.

<דרור וגשל: השאלה אם אפשר להנדס לאחור היא שאלה אחרת.

איתן כבל: יש לי שאלה, אתה שאלת?

<דרור וגשל: - - - התפרצתי.

<עדי חכמון: התפרצת לדלת פתוחה.

איתן כבל: אני שאלתי.

איתן כבל: אתה שואל אותי את השאלה שלי.

איתן כבל: זה חדש אצלך, דרור.

איתן כבל: בבקשה.

<אליצח דמבינסקי: התמונה מושמדת באותו רגע ביחידת קצה שנמצאת בכביש, התמונה מושמדת.

<אליצח דמבינסקי: ברגע שצילמת והתמונה עברה היא מושמדת, זהו, אין.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: הנה, אתה מבין, לעניין הזה שברור לנו שאין איזשהו מאגר שבו מישהו יכול לבוא ליעקב אשר.

איתן כבל: אחד.

<עדי חכמון: שאפשר לחדור אליו אחר כך.

<לאה ורון: אבל הוא אמר שהתמונה עברה ומושמדת.

<לאה ורון: התמונה טושטשה, עברה ומושמדת?

איתן כבל: בדיוק, כן.

<אליצח דמבינסקי: אז ככה, אם קבענו שההגדרה היא ארבעה פלוס, אז כמובן שכל מי שנסע ארבעה פלוס, התמונה מושמדת במקום כי אין צורך לשמור אותה, אין צורך לאגור אותה, והוא לעולם לא יערער שנתנו לו נסיעה בחינם.

<אליצח דמבינסקי: אם אנחנו מדברים על מי שנסע פחות, שהוא לצורך העניין עבריין, אותו עבריין ברגע שהמצלמה צילמה אותו, היא זיהתה שהוא לא ארבעה פלוס אלא רק שלושה.

<אליצח דמבינסקי: היא זיהתה אותו שלושה, היא מסמנת את התמונה כשלושה, מטשטשת את התמונה לחלוטין באופן שלא ניתן לחזור אחורה, ומעבירה אותה לשמירה.

איתן כבל: ומושמדת.

<אליצח דמבינסקי: ומושמדת.

איתן כבל: תודה.

<עדי חכמון: המקורית מושמדת.

<דרור וגשל: התמונה המקורית מושמדת.

איתן כבל: המקורית מושמדת.

<מרב תורג'מן: ברור.

איתן כבל: חברים, אני כבר בשלב הבא.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: הגענו למרכז הבקרה של עיריית תל אביב באיזשהו מקום שיושבים שם עם המצלמות, הגיעה התמונה.

איתן כבל: השאלה שלי, האם יש טכנולוגיה נכון להיום, אתה מבין, אף אחד מאיתנו לא יכול לדעת, במובן הזה של לשחזר את התמונה למרות שהיא מטושטשת?

<אליצח דמבינסקי: לא, בשום אופן.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אלה שתי השאלות המרכזיות שבעצם מונחות כאן לפתחנו.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר – עכשיו זה לא נכנס לזה, חוה, אם אתם בעניין, לא בעניין – אני אומר את הדברים כדי שמישהו לא יגיד שלא אמרתי.

איתן כבל: לא משנה מי האיש שבשרשרת, אני אומר את זה שיהיה ברור, שאין מצב שיוצא מכרז שיגידו לי: לא, זאת מצלמה.

איתן כבל: אני מדבר על מה שאליצח תיאר, שהטכנולוגיה מתכתבת עם מה שאליצח תיאר בפנינו.

איתן כבל: שלא ייווצר מצב שפתאום איזו רשות מקומית אומרת: מה, באמת?

איתן כבל: לא ידענו, לא אמרו לנו, כן שתו לנו, אכלו לנו, או דברים מן הסוג הזה.

פה צריך לדעת איך זה יוגדר בחוק.

אני חושב שזה תפקיד של משרד המשפטים.

אורי מקלב: זה לא מה שהם אומרים לנו פה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: לכן זה צריך להיות מוגדר.

מוגדר בפונקציות שלו.

איתן כבל: בבקשה.

<עדי חכמון: אני רק מנסה לתקן את החוק, ואז נראה איך אנחנו כותבים את זה.

<עדי חכמון: בעצם מה שאתה אומר, שלא תהיה שמירה בשום מאגר של תמונה לא מטושטשת, ולא ניתן יהיה לחזור אחורה ולבטל את הטשטוש.

איתן כבל: בדיוק.

<עדי חכמון: אלה בעצם שני הדברים שאתה מבצע.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: חברי הכנסת רוצים להוסיף עוד איזושהי נקודה?

זה לא רק שלא תהיה שמירה, זה יותר.

בהגדרה זה יותר, כי בעצם אין לתמונה אפילו שניית חיים.

איתן כבל: זה מה שהוא אמר.

<אליצח דמבינסקי: היא לא נשמרת.

<אליצח דמבינסקי: היא לא קיימת.

איתן כבל: היא מושמדת.

<קריאות: - - -

<עדי חכמון: יש לה מיל השנייה, יש לה איזשהו רגע בקיום שהיא הייתה, מהרגע שהיא זיהתה שיש כאן בעיה של מס' נוסעים לא בסדר היא מטשטשת ומעבירה הלאה.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: חבר'ה, זה בסדר גמור.

אורי מקלב: אבל זה צריך לעמוד בכל הכללים של שמירה במאגרי מידע.

אורי מקלב: אני עכשיו חוזר - - -

<מרב תורג'מן: יש התייחסות לזה, ואפשר להוסיף.

איתן כבל: יש בחוק.

אורי מקלב: אם זה בחוק אנחנו יודעים שנכניס את זה.

<לאה ורון: איתן, הנושא של התשלום.

איתן כבל: תשמעי, יש פה נקודה דרמטית, אלא אם כן פתאום תיתני את התשובה.

איתן כבל: נסיעה בנת"צ, פעם אחת; ופעם שנייה, אם אני לוקח את המשפחה שלי, זאת המשפחה שלי, אבל מעבר לזה, יש כללים של נסיעה שיתופית של מס' אנשים, האם הם משלמים ביטוח, לא ביטוח, כל השאלות האלה.

איתן כבל: אלה שאלות שצריך לתת עליהן את הדעת.

<עדי חכמון: אבל זה לא מה שאנחנו מביאים פה.

איתן כבל: לא אמרתי.

איתן כבל: אני רק מסב את תשומת הלב.

<עדי חכמון: מוסכם.

איזה ביטוח?

לא הבנתי.

<לאה ורון: אם יש תשלום ביטוח.

מה הבעיה בביטוח?

איתן כבל: תכף אסביר.

<לאה ורון: אם אתה גובה תשלום.

אה, גובה תשלום.

אותם זה לא מעניין, הם רוצים להוריד את הגודש בכבישים, זה לא מעניין אותם.

איתן כבל: חברים, אני רוצה עכשיו ברצינות להגיד לכם את הדבר הבא, תקשיבו, אני לא רוצה שהחוק הזה, יעקב אשר, יהיה מי שיחשוב שהוא אכסניה שמאפשרת נסיעה שיתופית.

איתן כבל: מה אני מתכוון?

איתן כבל: כי אתה אומר, אוקיי, אם יש מצלמה שכבר יודעת לספור כמה ואיך, אז לא כולם – מי שלוקח את המשפחה שלו, את דוד שלו, אח שלו.

<עדי חכמון: חברים.

איתן כבל: או חברים שלו מהצבא, יש הבדל.

<לאה ורון: רק מהצבא יש חברים?

איתן כבל: ברוב המקרים כן.

איתן כבל: אני רוצה לענות לך.

<עדי חכמון: מהשריון?

<לאה ורון: מהצנחנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר רשימה של השמות.

איתן כבל: אני אבהיר.

איתן כבל: עדי, הנחת העבודה היא – ואני אומר את זה לכולנו, ואני אומר את זה גם לך, לאה – שאם זאת נסיעה שיתופית, האדם יחזור עליה בתדירות יותר גבוהה מאשר שבמקרה נסענו לפאב באיזשהו מקום או לטיול או משהו.

איתן כבל: אם מתבצעת פעולה שאנשים יהיו – זה לא חלוט מה שאני אומר, אבל הנחת העבודה היא שבא בן-אדם ואומר: תשמע, אני נוסע לאוניברסיטה כל יום, ועל הקו הזה יש את יעקב אשר שכבר למד לימודי ליבה ויכול ללכת לאוניברסיטה.

תן לדוגמה את חאג' יחיא.

איתן כבל: חאג' יחיא.

זהו, לא נעים, שלא תהיה אפליה.

איתן כבל: ודרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ניקח אותך כדי להשלים את המניין, זה העיקר.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה ככה, אני יודע שזה לא פה.

<לאה ורון: אבל אם המטרה שלהם אכן למנוע את הגודש בכבישים, אז צריך לעשות עוד צעד אחד קדימה ולוודא.

איתן כבל: יש כזה.

<לאה ורון: תראה, אני יודעת.

<לאה ורון: אני מסתכלת פה על היועצים הפרלמנטריים, שכולם חברים שלנו, הם רוצים לחלוק את הנסיעה, אבל גם שאותו אחד שמוציא את הרכב יוכל לגבות איזשהו סכום מהשותפים שלו לנסיעה שנוסעים איתו כמעט יום יום.

איתן כבל: הם עושים את זה, דרך אגב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, אבל יש הצעת חוק כזאת.

<עדי חכמון: יש כבר כללים.

<קריאות: - - -

<דרור וגשל: נקבעו ממש לא מזמן תקנות.

אתה נכנס לסרט.

<חוה ראובני: יש כבר - - -

איתן כבל: חוה, חוה.

<לאה ורון: אז למה זה לא פה?

אני רוצה לומר משהו.

<עדי חכמון: זה כללים של השר.

איתן כבל: חוה.

איתן כבל: אני אאפשר לאדוני.

איתן כבל: אלו שני עניינים שונים, אבל הם מתכתבים זה עם זה לחלוטין.

איתן כבל: פה רק אמרנו, ובצדק, לקחתי את אשר אמר, אבל החוק הזה חי קודם כול בזכות עצמו כיוון שהתפקיד המרכזי שלו הוא לתת - - -

להוריד גודש.

איתן כבל: לא, עדיין אין כאן שום עניין של גודש, הוא קודם כול כלי.

איתן כבל: המטרה שלו היא להגיע לגודש, בגודש יש כמה מרכיבים.

איתן כבל: אף אחד לא חי בזכות עצמו.

איתן כבל: זאת אומרת, הדבר הראשון הוא קודם כול העניין הזה שיש נת"צ, פעם אחת.

איתן כבל: נת"צ לבד לא מספיק אם כולם ייסעו עליו, אז אתה קובע מי יכול לנסוע בנת"צ.

איתן כבל: אחרי זה מגיע עוד שלב, מגיע השלב שבו אנחנו אומרים ועוסקים בנסיעה שיתופית, שזה דיון נפרד, יש בו חגיגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חתונה אחרת.

איתן כבל: חתונה אחרת, שהיא סרט.

איתן כבל: עוד יהיו מאבקים.

איתן כבל: יש לנו דרך אגב את זה במוניות כבר שאנחנו עושים את זה, שאפשר לעשות נסיעה שיתופית.

<מרב תורג'מן: זה מההסדרים של שנה שעברה.

איתן כבל: כן.

כן, בספיישל.

איתן כבל: בספיישל.

איתן כבל: יש שתי הצעות חוק, של מירב בן ארי ושל מרב מיכאלי, שמדברות על נסיעה שיתופית.

איתן כבל: ואני רוצה להזכיר לכם מה אמר חברי, מר ספיישל, על הנסיעה השיתופית, יהודה ברוך שמתנגד בצורה ברורה לעניין הזה.

איתן כבל: אבל אנחנו לא נפתח עכשיו את הדיון, אלא אם חוה, אני רואה שהיד שלה ככה כבר לא יכולה יותר.

<חוה ראובני: אני רק מבקשת לציין שהותקנו תקנות להסדרת נסיעה שיתופית, אפשר להתווכח אם הן נותנות מענה נכון.

איתן כבל: זה עניין אחר.

נכון.

<חוה ראובני: אבל יש תקנות.

<חוה ראובני: תוקנה תקנות 84א'.

איתן כבל: מתי הן יובאו?

זה לא נותן מענה.

<חוה ראובני: הן כבר בתוקף.

<לאה ורון: שמה הן אומרות?

<חוה ראובני: שמותר להסיע עד פעמיים ביום, ושני שקלים.

איתן כבל: נכון, זאת הייתה הפשרה איתם.

איתן כבל: נכון, הוא צודק.

<קריאות: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: יום לפני הדיון בהצעת החוק.

<דרור וגשל: עד היום לא פנו.

איתן כבל: נכון, הוא שמט, משך את זה.

<עדי חכמון: לאה, תגידי ליועצים הפרלמנטריים שיפתחו ב-Moovit.

<לאה ורון: אז מה מותר לגבות?

<חוה ראובני: אין לי את הנוסח פה לפני, אבל יש אפשרות להסיע עד ארבעה נוסעים, עד פעמיים ביום, במחיר שיתחלק בין כל הנוסעים ברכב, כולל המסיע, של שני שקל לקילומטר.

<חוה ראובני: זה מאוד מאוד כללי.

איתן כבל: כך הוא חיסל את החוק שהיה, את לא זוכרת?

נכון, כך הוא חיסל את - - -

איתן כבל: צודקת, גברתי, אני זוכר.

איתן כבל: לא זוכרת מנהלת הוועדה שהיא אמרה לי שצריך להעביר את מירב ומרב למרות שהשר עשה את - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון, יום לפני פרסם השר.

איתן כבל: נכון, ככה הוא חיסל – לא נגיד את מי.

<עדי חכמון: הבנו.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, התייחסות אחרונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו במהדורה המרכזית.

מילה אחת.

לא הבנתי מכל השיח הזה בסוף, אנחנו לא הולכים להיכנס עכשיו לנושא של נסיעות שיתופיות.

איתן כבל: לא, זה לא קשור לזה.

המטרה שאני מבין שמשרד התחבורה ומשרד האוצר רוצים להגיע זה שיהיה ניצול מיטבי יותר של הנת"צים והדברים האלה, שיהיו פחות מכוניות על הכביש.

<דרור וגשל: וגם זה לא נקבע עכשיו.

<דרור וגשל: כבר היום מותר לנסוע, זה נקבע בתמרורים, האם אפשר לנסוע - - - בנת"צ, ומה שיש פה זאת אכיפה.

אין בעיה.

אני הייתי נזהר מלהיכנס לזה.

איתן כבל: יעקב אשר, זה לא הדיון עכשיו, אבל אין לנו ברירה אלא להביא עוד ילדים כדי שנוכל לנסוע בנת"צ.

<קריאות: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של התדירות עם הרכב הזה, פתאום לקח פה, או כאילו שזה חוזר על עצמו, אני חושב שאין צורך להעלות את זה.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה, חברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריך להעלות את זה.

<חוה ראובני: הצעת החוק הזאת לא - - -

איתן כבל: חברים, אני רק תיארתי - - -

<קריאות: - - -

סופרים ראשים.

איתן כבל: חאג' יחיא, יעקב אשר, החוק הזה מדבר על הטכנולוגיה בלבד.

איתן כבל: חברים, רק העלית מנהלת הוועדה נקודה נוספת.

איתן כבל: אנחנו מתעסקים פה בראש ובראשונה בעניין הטכני ובהאצלת סמכויות לרשויות מקומיות.

בחלק הטכני זאת שאלה אחת בתור נציג המשפחות ברוכות הילדים.

<דור בלוך: מרחיבים אותה.

<מרב תורג'מן: כן, אבל מרחיבים אותה לגבי נת"צים.

איך מזהים תינוקות בני יומם?

<קריאות: - - -

<דור בלוך: גם היום זה בנת"צים, זו אותה עבירה.

<מרב תורג'מן: לא, בין-עירוניים.

איתן כבל: אם הוא יודע לעשות רנטגן לדעת מה יש.

איתן כבל: הבנתי.

לא הבנת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו את העגלה, שם את הבובה שלו.

יש תינוק שיושב בכיסא הזה, הוא נמוך, הוא גם לא בגובה החלונות בדרך כלל.

<מרב תורג'מן: הוא גם הפוך.

הוא גם הפוך.

זאת אומרת, מקסימום יהיה לך את הכיסא ולא את הילד.

<לאה ורון: - - - בסלקל.

איתן כבל: תודה רבה.

רגע, וזה פותר את הבעיה, גם פיצקל'ה, מה שנקרא?

<אליצח דמבינסקי: פותר לגמרי את הבעיה.

איתן כבל: זאת אומרת, איך אמרת, את הסטרטאפ שלך תשנה.

איזה סטרטאפ, זה אצלי בבית, זה לא סטרטאפ.

איתן כבל: בבקשה, שאלה אחרונה.

<יוסי אוחנה: לא שאלה, אדוני.

<עדי חכמון: אם זה בובות תינוקות, אתה יכול להסתפק בבובות של תינוקות.

<מרב תורג'מן: אל תיתני פה רעיונות.

איתן כבל: חברים, אני רוצה לסיים את זה.

<יוסי אוחנה: אדוני, אנחנו כמרכז שלטון מקומי בעד הצעת החוק.

איתן כבל: אלא שאתם לא רוצים שיסמיכו אתכם.

<יוסי אוחנה: יש לנו שתי הסתייגויות, הערות לעניין הצעת החוק.

<יוסי אוחנה: אחת, העלות של המערכת הזאת, כמו ששמענו מחוץ לאולם הישיבה, היא בארצות-הברית מוערכת ב-150,000 דולר למצלמה, כאשר נת"צ, נתיב תחבורה ציבורית צריך כמה מצלמות כאלה.

<יוסי אוחנה: מאידך, החוק אומר שרשות רשאית לפעול כך וכך, אבל אם לא יהיו לה את המשאבים לפעול כך וכך.

<עדי חכמון: לא מחייבים.

<יוסי אוחנה: נכון.

איתן כבל: תרשה לי.

איתן כבל: אתה כבר מדבר על השלב הבא.

איתן כבל: אתה אומר לנו, ובדין, אם המדינה מעוניינת – תן לי לסכם את העניין הזה בסוף.

איתן כבל: השאלה שלך נכונה, היא לא - - -

מה זה בסוף?

לפני אישור החוק.

איתן כבל: לא, לא קשור לחוק.

איתן כבל: אין לזה קשר לחוק.

אם אנחנו רוצים שהדבר הזה יפעל או לא.

איתן כבל: קודם כול בוא נניח את החוק שהוא יהיה במדף.

<עדי חכמון: יש קנסות.

<עדי חכמון: לאן זה הולך?

בסדר.

איתן כבל: שלב ב', אם אין חוק, אתה לא יודע אפילו על מה ללחוץ.

איתן כבל: once יש לך חוק, אתה יכול לבוא למדינה ולהגיד לה: חברות וחברים, יש כאן חוק, בואו נפעיל אותו.

איתן כבל: ואז אתה בוועדה שלך, אני בוועדה שלי, כל אחד בזה.

איתן כבל: נכון לרגע זה זה דיבורים בעלמא.

<יוסי אוחנה: אני מקבל את ההערה של אדוני, אבל בנוסף לכך יש לנו הערה נוספת, היום יש לנו סמכות כרשות מקומית - - -

איתן כבל: נגיע לסעיף, שאדוני יעיר.

איתן כבל: אני יודע שזאת לאדוני פעם שנייה או שלישית בוועדה, הוא עדיין לא שינן את שיטות העבודה שלנו.

איתן כבל: אבל, אדוני, נגיע לסעיף, אדוני יוכל להתייחס.

איתן כבל: מי מקריא?

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<מרב תורג'מן: אפשר להעיר הערה לפני סעיף (7).

<מרב תורג'מן: לפני שאת ממשיכה לקרוא את סעיף 27 שעניינו רשומה אלקטרונית, אני מבקשת שוב, זה כבר דובר, אבל להפנות את תשומת לב הוועדה שסעיפים קטנים (ד) ו-(ה) לסעיף 27א1, כפי שבאמת קבעה הוועדה בזמנו, שבצילום שהופק לפי סעיף קטן (א)(2) יופיעו הנתונים המנויים בסעיף 27א(א) כולם או חלקם, והתמרור הנוגע לעבירה המתועדת הנדרשים להוכחת ביצוע העבירה.

<מרב תורג'מן: פה מדובר על שלב של הצילום עצמו.

<מרב תורג'מן: ככל שהוועדה תחליט, ניתן להוסיף הוראה שקובעת שבלבד לעניין פסקה (6) שבסעיף קטן 27א(א), לא יתבצע צילום באופן שמביא לזיהוי הנוסעים.

<מרב תורג'מן: זה בשלב של הצילום.

<מרב תורג'מן: זה כלל שהוועדה תחליט, ככל שהמצב תואם את הטכנולוגיה הקיימת.

<דור בלוך: לא רק שזה לא נכון, כמו שהובהר לאור השאלות של היושב-ראש, גם במסגרת המחליטים.

<דור בלוך: מה שמשרד המשפטים דרש, ואני חושב שזה בדיוק בעקבות מה שאתה אומר, שלא נשנה מהקביעות לגבי פרטיות במסגרת החוק או התקנות כדי לשמר את ההישגים של הוועדה בהיבט הזה, שומרים על הפרטיות, וזה מה שסוכם.

<דור בלוך: בבקשה, תשובות, תניחו את הדעת.

<מרב תורג'מן: זה לא מחייב את הוועדה, זה בוודאי.

<דרור וגשל: אני גם אתייחס.

<עדי חכמון: לא משנה, לגופו של עניין - - -

איתן כבל: דרור.

<דרור וגשל: שנייה, עדי, התיקון פה – הצילום שמדובר עליו זה אותו צילום מכוח אותו סעיף שהוועדה יצרה בפעם שעברה.

איתן כבל: אישרה, כן.

<דרור וגשל: וכל ההוראות שחלות על הצילום הזה, זאת גם אותה עבירה, לא שינינו כלום, אז מה שהוא שינה פה זה כלי האכיפה.

<דרור וגשל: ולכן, כל ההוראות שחלות לגבי הצילום חלות גם לגבי צילום, בין אם זה למס' הזיהוי ובין אם זה לצורך זיהוי האנשים.

<דרור וגשל: אלו אותן הוראות וזה חל, ואנחנו התעקשנו על זה שיחולו אותן הוראות שנקבעו, ולכן מבחינתנו אין בעיה.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: כיוון שרק לא מזמן, זה רק חודשים, זה לא לפני שנים, העברנו חוק שלקח לנו זמן עד שהנחנו אותו על אדני ברזל, כיוון שזאת הייתה פעם ראשונה והיו שאלות עוד הרבה יותר מורכבות, ושאלנו את כל השאלות, זה לא שאני עכשיו ממציא.

איתן כבל: כל השאלות שנשאלו, ואני לא אחזור עכשיו, האם זה מצלם מישהו שעומד ליד חנות כזו או יצא ממקום כזה, או שאלות מן הסוג הזה, שהן שאלות הכי הכי זכויות הפרט.

איתן כבל: לכן, אני מציע, באמת, מרב, אם הסעיף הזה לא נותן את המענה האולטימטיבי למה שאנחנו כיוונו, חברי הכנסת, בשאלה הזו של יצירת מאגר שהמצלמה מצלמת, מזהה שאין מספיק אנשים, יודעת לצלם, לטשטש ולשלוח, ולבטל את הצילום המקורי, אז למה להתעסק עם זה?

<מרב תורג'מן: ההוראה בחוק לא מתייחסת לשלב הצילום עצמו, היא מתייחסת לשלב של השמירה.

<מרב תורג'מן: יש באמת הוראה בסעיף קטן (ה) שמדברת על כך שלא ניתן לצפייה ולא יישמר, אלא באופן שלא יביא לזיהוי הנוסעים ברכב.

<דרור וגשל: אבל, מרב, הבהרנו לו שאי-אפשר, זה לא אפשרי טכנית לעשות כזה דבר.

<עדי חכמון: זה לא אפשרי.

<מרב תורג'מן: יהיה אפשרי טכנית, אז תלוי מה הוועדה מחליטה.

<חוה ראובני: אני רוצה גם להוסיף שיש תקנות של שר המשפטים - -

<דור בלוך: נכון.

<חוה ראובני: - - של שרת המשפטים שמסדירות את התמונות האלה, את השמירה שלהן, את כל הפרטים בתקנות לפי סעיף - - -

איתן כבל: חוה, אנחנו קצת יותר מתקדמים מהתקנות שהכינו.

<דרור וגשל: זה תקנות באישור הוועדה, אדוני.

<חוה ראובני: התקנות שאושרו פה.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי אין שמירה.

<עדי חכמון: נכון.

איתן כבל: אין פה מצב שבו אנחנו בכלל מתעסקים עם האלמנט הזה של השמירה.

<מרב תורג'מן: הצילום עצמו לא מתייחס למצב שלא ניתן לצלם ללא זיהוי פנים, אין התייחסות.

<עדי חכמון: אבל זה לא מה שסוכם כאן.

<עדי חכמון: מה שסוכם זה שאין שמירה של זה.

איתן כבל: אני אמרתי את הדבר, ואני חוזר ואומר.

אבל היא רוצה בעצם לעגן את זה, לחזק את זה.

מה הבעיה שזה יוסף?

<עדי חכמון: היא מבקשת לעגן משהו שלא סיכמנו, לעגן את שלב הצילום.

<עדי חכמון: בצילום אמרנו שיש איזושהי מאית שנייה בזמן שבה זה מצולם לא מטושטש, מהרגע שמזהים שיש עבירה זה מטושטש ונכנס למאגר.

<עדי חכמון: זה מה שסיכמנו.

איתן כבל: נכון, זה היה.

<נעמי ברנפלד: והמאגר עומד בכל מקרה בסעיף קטן (ה).

איתן כבל: אני רוצה להבהיר, חברים, אנחנו פה.

איתן כבל: זה לא שאנחנו עכשיו מתווכחים.

אתה רוצה לעשות את זה עם רנטגן?

<קריאות: - - -

איתן כבל: יעקב אשר, חברים, אני רוצה לסיים את החוק היום.

איתן כבל: אנא, יש לנו מספיק עבודה גם בלי שנעשה עוד דיון, בוודאי לא בנושא שהוא כזה די קונצנזואלי, אין לנו פה בעיות גדולות מדיי.

איתן כבל: אני רק מבהיר, אני לא חושב שצריך לשנות כאן, הסעיפים כאן באמת מובהרים.

איתן כבל: אני גם אומר לך, מרב, כל המוסיף גורע.

<מרב תורג'מן: אין בעיה.

איתן כבל: הטכנולוגיה יודעת להתכתב עם מה שאמרנו.

איתן כבל: הבהרנו את הדברים גם בדברי - - -

<מרב תורג'מן: בנאום.

איתן כבל: נכתוב את הדברים בצורה מובהרת בעניין הזה, ובא לציון גואל.

איתן כבל: הלאה.

<לאה ורון: את מוכנה לומר רק מהם הכבישים האלה?

<מרב תורג'מן: מהם הכבישים?

<מרב תורג'מן: וששלושתם עדיין לא קיימים.

חלקם עוד לא קיימים, זה בתוכנית.

<מרב תורג'מן: נכון.

<נעמי ברנפלד: נכון, אבל הם אושרו כבר על-ידי שר התחבורה.

<דור בלוך: וסטטוטורית - - -

איתן כבל: מה זה?

<דור בלוך: תכף היא תקריא את סעיף 24 ואז זה יהיה ברור.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: איפה זה?

איתן כבל: אין לי 24.

יש לי מקווה ישראל פה, מה זה?

<נעמי ברנפלד: אחד אחרי.

<נעמי ברנפלד: מקווה ישראל נידון בוועדה אחרת.

<מרב תורג'מן: "תחילתו של פרק זה ביום פרסומו", השאלה אם יש כבר היתכנות טכנולוגית לביצוע הסעיף מהרגע להרגע?

איתן כבל: מבחינתם כן, כבר אפשר, הטכנולוגיה כבר - - -

<יוסי אוחנה: אין מצלמות כאלה עדיין בארץ, יש בארצות-הברית - - -

איתן כבל: זה לא משנה.

<יוסי אוחנה: טכנולוגית כן, אבל אתה רוצה להפעיל עכשיו, הוא לא יכול.

איתן כבל: חברים, זה בסדר גמור, נשמה, אם אין, אז ממילא שום דבר לא קורה.

איתן כבל: כל העניין הוא שאני רוצה לייצר את המצב שלא נתחיל עכשיו לחכות.

שהלחץ יהיה עליהם.

איתן כבל: once זה, זה אחד.

איתן כבל: כביש 5 לא קיים?

<מרב תורג'מן: נתיב מהיר.

איתן כבל: ברור כשמש לאור הירח, חבר'ה.

איתן כבל: נכון לרגע זה, האמת, אין נת"צ אמיתי במובן אליו אנחנו מתכוונים בשום מקום באמת.

איתן כבל: אני לא מדבר איתכם על איזה קטע שציירו לו קילומטר שניים, ואחרי זה הוא פתאום נכנס חזרה לתוך הכביש.

זה מדבר על הנת"צים או רק על נתיב התחבורה המהיר?

איתן כבל: נת"צים.

לא, זה נתיב מהיר.

נת"צים יש לך בעוד הרבה מקומות.

<מרב תורג'מן: לכן רציתי שהם יסבירו את זה.

<לאה ורון: אולי שיסבירו.

אולי מישהו יסביר?

<עדי חכמון: נסביר.

איתן כבל: בבקשה.

<נעמי ברנפלד: בחוק הזה, כמו שהסבירו קודם, אנחנו עושים שני דברים.

<נעמי ברנפלד: קודם כול מאפשרים לרשויות המקומיות לאכוף בנתיבי תחבורה ציבורית שבשטחן בקטעים שבתוספת ה-12, כלומר, בנתיבים מהירים.

איתן כבל: מה שקבענו אז.

<נעמי ברנפלד: בנתיבים מהירים.

לא הבנתי.

לא קשור לפירוט הזה.

<נעמי ברנפלד: זה הפירוט הזה שמדבר על הנתיבים המהירים - - -

<דור בלוך: קשור.

<עדי חכמון: הפירוט הזה רלוונטי לקטעים שבהם מותר לרשות מקומית לבצע אכיפה.

<קריאות: - - -

ברחוב ז'בוטינסקי שחוצה את רמת גן יש נת"צ.

<נעמי ברנפלד: יש שני דברים.

<נעמי ברנפלד: יש נסיעה ברכב מרובי נוסעים.

<נעמי ברנפלד: הדבר הראשון הוא כללי וארצי של נסיעה ברכב מרובי נוסעים במקום שבו שר התחבורה או הממונה על התעבורה יקבע בתמרור, אפשר יהיה לנסוע בנתיב תחבורה ציבורית.

איתן כבל: יפה.

<נעמי ברנפלד: זה ברחוב ז'בוטינסקי ברמת גן ככל שייקבע שם תמרור כזה.

<עדי חכמון: ולבצע אכיפה אלקטרונית.

<נעמי ברנפלד: הדבר השני זה מתן סמכויות לרשויות מקומיות לאכוף בדרכים שבשטחן, שמופיעות בתוספת ה-12, שנכון לעכשיו אלו הנתיבים המהירים.

<עדי חכמון: שלא בשטחן.

<דור בלוך: - - -

איתן כבל: ששש, חברים.

<לאה ורון: אנחנו לא מצליחים להבין כשאתם מדברים ביניכם.

<דור בלוך: סליחה, אני מתנצל.

<דור בלוך: אני אסביר שנייה את הלפני ואת האחרי.

<דור בלוך: המצב הקיים היום בחוק שיושב-ראש הוועדה העביר זה מכבר, שאפשר בתוך שטח של עירייה שהוא כביש עירוני לאכוף.

<דור בלוך: זה המצב הקיים.

<דור בלוך: אנחנו עכשיו מאפשרים גם בכבישים שהם בשטח הרשות המקומית בקו הכחול שלה והם מהווים - -

<נעמי ברנפלד: הם מופיעים בתוספת 12.

<דור בלוך: - - דרך בין-עירונית וקבועים ברשימה הזאת, לאכוף, כי זה אנחנו רואים כנת"צים.

והם ברשימה הזאת של החמישה האלה, ואז בעצם כיסית את כל הנת"צים בהם תחליט לשים תמרור, גם בבין-עירוני.

<דור בלוך: וכמו שאמר יושב-ראש הוועדה, הנת"צים האמיתיים, לא נת"צים כאלה, אלו הנת"צים האמיתיים.

אם תחליט בקטנים האלה גם לשים, אז זה גם יהיה - - -

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: אני אגיד לך את זה ככה - - -

הבנתי את זה.

איתן כבל: ברור, גם אני הבנתי.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לך משהו אחר, זאת אולי המדרגה הנוספת.

איתן כבל: המדרגה הנוספת בעצם מתכתבת עם השימוע שלנו.

איתן כבל: אחת הנקודות המרכזיות שהיא אולי הנקודה בה"א הידיעה מעבר לכל, שאנחנו נרצה לצאת כסיכום יחד עם האוצר ויחד עם משרד התחבורה לצאת לפרויקט, אמרנו ישראל נת"צ.

<דור בלוך: קליט.

במקום ישראל כץ, ישראל הורדוס.

איתן כבל: כן, הוא הבין, הוא מהאוצר.

כי הוא זוכר הורדוס.

איתן כבל: ישראל נת"צ אמרתי בדיון.

איתן כבל: היית בדיון.

חידדתי את זה לכמה אנשים שלא היו.

הורדוס של הכבישים.

איתן כבל: יש את ישראל כץ הורדוס, אני מקווה שהוא רואה את זה בשידור ישיר.

איתן כבל: ישראל, אנחנו מדברים בשבחך.

גם אני.

איתן כבל: הוא באמת ההורדוס של הכבישים.

איתן כבל: אמרתי שאנחנו רוצים לעלות מדרגה נוספת בענייני התחבורה הציבורית, ולהגיד במקום ישראל כץ, ישראל נת"צ.

איתן כבל: זאת אומרת שבעצם ניקח את כל מדינת ישראל, את כל - - -

הנה, קח למשל את המהיר בעיר עכשיו כשנתקדם, אוטומטית הוא יתלבש על זה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כל הדיונים אני אומר את זה ככה, יש מה שנקרא תנאי הכרחי – הוא לא תנאי מספיק אבל הוא תנאי הכרחי – אתה יכול שיהיו לך את האוטובוסים הכי טובים בעולם, יהיו לך נהגים, סידרנו את הכול, אם אין לך בסוף את המקום שהוא יודע לנסוע שם בצורה חופשית ולהגיע ממקום למקום, לא רק בתוך העיר, אלא במרחב שבו נקבע שהוא המרחב העמוס והמרכזי, אין לאף אחד סיבה לנסוע.

איתן כבל: אין.

<עדי חכמון: כי המהירות הממוצעת של התחבורה הציבורית היא משמעותית יותר נמוכה מהמהיר - - -

איתן כבל: נסעתי מהבית שלי, ראית את הסרטון - - -

<עדי חכמון: בוודאי שראיתי.

איתן כבל: למזלי לא היה פקק בכניסה באותו יום, אמרתי לך את זה.

<עדי חכמון: נראה לי שלא למזלך.

איתן כבל: יכול להיות.

<עדי חכמון: זה גם קצת הרס את הסרטון, הסרטון היה יכול להיות - - -

איתן כבל: גם בלי זה הגעתי אחרי שעתיים וחצי, היה יכול לקחת לי שלוש שעות.

שאלה.

איתן כבל: כן, בבקשה.

אני לא יודע אם אתם יורדים לרזולוציות, אבל אם עכשיו דיברנו על נת"צים – שקראת להם כאלה קטנים, מתוחמים, זאת אומרת שהם לא עשרות קילומטרים ואפילו לא חמישה קילומטר – איך הולך התמרור בדיוק?

את זה אני רוצה להבין.

איתן כבל: לפני התמרור, אני יכול להצביע?

בוודאי.

איתן כבל: אז בואו קודם כול נאשר את זה, שתנוח דעתנו.

איתן כבל: נשחרר איברים.

על מה?

על הכול?

על כל החוק?

איתן כבל: כן, כן.

רגע.

רגע.

מי יקשיב לי אחר כך, תגיד לי?

עזוב.

אני שואל באמת, אני לא יודע אם התייחסתם פה לתמרור או לא.

איך הולך לעבוד התמרור?

האם זה הולך קטע או שיכול להיות נת"צ אחד שיהיה בחלק ממנו מותר, בחלק ממנו אסור?

כי זה יכול לבלבל איך יהיה השילוט מה מותר ומה אסור בדברים האלה?

איתן כבל: לפני שאתם עונים לו, אני רוצה להבהיר.

איתן כבל: אם זה יתחיל להיות שאנשים יצטרכו לצאת לסופי שבוע להשלמות או להשתלמויות - - -

<דרור וגשל: לא, זה לא, יש משרד תחבורה.

שיציגו.

איתן כבל: לא, דרור, בגלל שיש משרד התחבורה אני אומר את מה שאני אומר.

הוא לא התכוון אליכם.

איתן כבל: לא אליכם.

<עדי חכמון: וגם לא לשר.

איתן כבל: לא לשר, בוודאי, חס וחלילה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם עכשיו ברצינות, כמובן שיש כאן שלביות ואתה מתקדם, אבל הרצון הכן, אם אתה לא מצליח לייצר שבן-אדם יוצא מביתו כדוגמה בראש העין או באלעד או בבני ברק, והוא יודע שהוא עולה לאוטובוס, האוטובוס יוצא מהתחום העירוני הצר, אם זה תחום עירוני כמו ז'בוטינסקי, שזה בתוך העיר, אז בוודאי שזה כבר מצריך נת"צ, אבל once יצא מראש העין, האוטובוס הגיע ל-444 - - -

אני מדבר על האוטו.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: הוא חייב מאותו שלב – או רכב עם ארבעה נוסעים.

נת"צ צריך להיות או שמותר בו מעל ארבעה או שאסור בו בכלל, לא חצאים או שליש או רביע.

איתן כבל: נכון.

<עדי חכמון: נכון.

<עדי חכמון: לגמרי.

<קריאות: - - -

<חוה ראובני: אפשר להסביר?

כן.

איתן כבל: כן.

<חוה ראובני: קיים – יש לי את זה כאן נורא קטן אז קצת קשה להראות – תמרור 501 הוא תמרור שמסמן כביש או נתיב לתחבורה ציבורית, ועליו יש סמלילים של סוגי כלי הרכב שרשאים לנסוע בו.

הבנתי.

<חוה ראובני: והוא תקף עד שיש תמרור 502 שמבטל אותו, שזה אותו תמרור רק עם אלכסון שחור מעליו.

<חוה ראובני: ויש מקומות שיהיה עליו סימן רק של אוטובוס, ויהיו מקומות שיהיה עליו סימן גם פלוס ארבעה, שזה אומר שזה לרכב מרובה קיבולת.

<חוה ראובני: פשוט לכל נת"צ יש תמרור בתחילתו שמסמן לאיזה סוגי רכב מותר לנסוע בו.

איתן כבל: תודה רבה.

<דרור וגשל: כל זה לא חדש כבר, כבר היום זה נמצא.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה עם התוספות, תיקונים, אם היו.

<מרב תורג'מן: אין תיקונים.

איתן כבל: אין תיקונים, אין תוספות.

איתן כבל: מי בעד? ירים את ידו.

<מרב תורג'מן: את סעיף 2, ואת סעיף 24 שעניינו התחילה, והתחילה לא של פרק זה, אלא התיקון לפקודת התעבורה כנוסחו בסעיף 22.

<מרב תורג'מן: בעד – פה אחד

איתן כבל: א.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: ב.

איתן כבל: אני רוצה עכשיו לומר גם לא לפרוטוקול, אלא לומר לאוצר, בכל זאת, נמצאים כאן גורמים מוסמכים בכירים גם של מערכת האוצר והתחבורה.

איתן כבל: תראו, אני מאוד מבקש, ואתם יודעים אנחנו יושבים ואנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה, אם לא נדע להוציא את זה מן הכוח אל הפועל כך שהעברנו חוק והוא הופך, כמו שאמר כאן נציג מרכז השלטון המקומי, וזה הופך להיות אות מתה, כיוון שיבואו רשויות מקומיות – אני כבר אומר לך, נכון, יש כאן איזון.

איתן כבל: למה אני מתכוון?

איתן כבל: יש קנסות.

<עדי חכמון: קנסות.

איתן כבל: אני מבין עניין.

איתן כבל: דרך אגב, גם רשויות קטנות וזניחות, במירכאות כמובן, במובן הזה שאין שם זה, גילו את עניין הקנסות.

יותר מדי גילו.

<עדי חכמון: כחול לבן.

איתן כבל: - - כחול לבן, כי זה נהיה - - -

<דרור וגשל: האכיפה הכי טובה בארץ זה לחניה, לא לסמים, לא לזה – לחניה.

איתן כבל: נכון, אתה צודק, מתנפלים עליך.

<עדי חכמון: לכן אין חשש.

איתן כבל: אפשר להגיע איתם כמובן להסדרים, לעשות BOT, זאת אומרת שאתה מקבל, ואתה מחזיר על-פי הקנסות שאתה מקבל.

איתן כבל: חברים, תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.