ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 696, 2018-02-20 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: יום שלישי – פעמיים כי טוב, נשתדל לעשות את זה שלוש פעמים אבל זה לא יכול להיעשות לבד.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, יועצות משפטיות, דובר, רשמת, ברשותכם, כמדי יום נתחיל בהקראת שיר.

איתן כבל: הבוקר אני מבקש להקריא את שירו של נדב הלפרין.

איתן כבל: הלפרין, בן 23, יליד ראש העין, בוגר התיכון התורני אמי"ת בר אילן.

איתן כבל: שירת כעורך ומפיק בגל״צ.

איתן כבל: כיום עורך ומגיש תכניות בתאגיד השידור "כאן", בעיקר ב"כאן תרבות", וביניהן התכנית האישית "אש זרה", שמבעירה מדי שבוע ב"כאן" מורשת וברשת ב' מילים וניגונים ברווח שבין הגות יהודית וספרות.

איתן כבל: מפרסם שירה בעיתונות ובכתבי עת מזה שמונה שנים.

איתן כבל: צריך לספר, נדב גם שכן שלי בראש העין והוא שלח לי את השיר – וזו הזדמנות לבקש שאם יש לכם שיר שכתבם והייתם רוצים שאקריא, שלחו אלי.

איתן כבל: נדב הלפרין/תפילת הדרך ובלכתך במעלות שבורות, רחובות אפורים, כרוך בעפר כמו שביל, ובך שבים ועוברים מי שהיו אמונתך בלילות, לחמך לבקרים.

איתן כבל: להשביע את זמנך, לומר הרוח הזו מוכרת, החדר מואר וחזך הולם בך, שר, בצער הולך ופוחת, צער משכבר, חבל כסופים נפרד מן הצוואר.

איתן כבל: וכעת עיניה מול עיניך, עולות כנהר לרגע אחד, הגשר הצר.

איתן כבל: וואו.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: אני אומר שוב, מוזמנים לשלוח.

איתן כבל: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בעסקה שבוצעה באמצעות האינטרנט), התשע"ה-2015, פ/37/20, הצעת חברת הכנסת תמר זנדברג.

איתן כבל: קיימנו את הדיון בפעם הקודמת.

איתן כבל: ברשותכם, אני מתכוון לקדם את הצעת החוק לקריאה ראשונה, אני לא מתכוון להתעכב.

איתן כבל: מה גם, שאם יהיו רצונות ורעיונות להמשך הדרך, אפשר לעשות אותם בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית.

איתן כבל: עוד ארוכה הדרך.

איתן כבל: זה לא למחר בבוקר אבל זה כן ייתן מוטיבציה, מהניסיון שלי, לסגור פערים.

איתן כבל: משרד הכלכלה אמר לי שיש רעיון להצעה, אני לא אומר את דעתי – שנאמרה לכם – אלא אני אאפשר לכם באופן טבעי להציג אותה בפנינו.

איתן כבל: מי שהעלה את הרעיון יציג אותה בפנינו.

איתן כבל: ליעד, גם לך ניתן את זכות הדיבור בהמשך.

איתן כבל: מיכאל, מי יציג את ההצעה?

<מיכאל אטלן: אנחנו קיבלנו מכתב ממוקי גרידינגר.

<משה אדרי: הוא הבעלים של "יס פלאנט", רשת בתי הקולנוע הכי גדולה בישראל.

איתן כבל: גב' ליעד קרימברג, את רוצה להציג את אשר הוא העלה?

<ליעד קרימברג: כן.

<ליעד קרימברג: מוקי, המנכ"ל, נמצא כרגע בארצות הברית, הוא לה היה יכול להשתתף.

<ליעד קרימברג: הנושא הזה מאוד מאוד חשוב וקרוב ללבנו.

<ליעד קרימברג: חשוב לנו קודם כל לציין שהשירות שניתן היום באינטרנט הוא שירות נוחות שבו הצרכן מקבל את האפשרות לבחור מקום ולהגיע למקומות באולם ללא עמידה בתור בקופה.

<ליעד קרימברג: גביית תוספת תשלום עבור שירות נוחות מאוד מקובלת בענפים רבים.

<ליעד קרימברג: לדוגמה, אפשר לדבר על חברות התעופה, שחברות הלואו קוסט מאפשרות היום לקנות כרטיס מוזל ללא שירות הושבה.

<ליעד קרימברג: אין שום היגיון בעינינו לטעון שאסור לגבות תוספת מחיר על שירות נוחות ולאפשר את זה בכל הענפים האחרים, כמו שאמרנו.

<ליעד קרימברג: מהדוח שכתב שלומי פריזט - - -

תמר זנדברג: מה השירות?

איתן כבל: שירות נוחות.

תמר זנדברג: הבנתי, אבל מה השירות – שמירת מקום כאילו?

<ליעד קרימברג: שירות הושבה.

<ליעד קרימברג: שמירת מקום והגעה לאולם ללא צורך לעמוד בקופה.

תמר זנדברג: זה שמירת מקום באולם, או ללא צורך להגיע לקופה?

<משה אדרי: גם וגם.

<ליעד קרימברג: כן.

<ליעד קרימברג: נכון להיום האפשרות לקנות באינטרנט מאפשרת לך להגיע ישירות מהבית אל האולם ללא צורך לעמוד בקופה.

<ליעד קרימברג: זה שירות נוחות – שמירת כיסא.

<ליעד קרימברג: שלומי פריזט כתב דוח בו הוא כתב שכפיית מחיר אחיד – כפי שמציעה הצעת החוק – תגרום בהכרח לעליית המחירים בקופות.

<ליעד קרימברג: דובר על כך בפעם הקודמת ואנחנו מציינים את זה שוב כרגע.

<ליעד קרימברג: אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה, אנחנו לא רוצים להגיע למצב שאנחנו נאלץ לעשות דבר כזה, ואנחנו חושבים שגם אין כל סיבה לעלות לחלקים נרחבים כל כך מהציבור את מחירי הכרטיסים ואין שום סיבה סבירה לטעון שאסור לגבות תוספת נוחות בענף הקולנוע אבל כן מותר לגבות אותה בענפים אחרים.

<ליעד קרימברג: לכן הצענו הצעת פשרה במסגרתה אנחנו מוכנים לאפשר שירות מכירת כרטיסים בסיסי באינטרנט ללא תוספת תשלום, שזה אומר שהלקוח יוכל לרכוש גם בקופה וגם באינטרנט ולהבטיח את מקומו באולם ללא שירות של הושבה, ללא תוספת תשלום.

<ליעד קרימברג: אם הלקוח ירצה שירות של הושבה ולבחור את המקומות האופטימליים ביותר באולם, גם בקופות וגם באינטרנט, הוא ישלם על כך תוספת נוחות, כמו שמקובל בהרבה מאוד ענפים אחרים.

<בתיה גוטל: גם בקופה תגבו כסף עבור בחירת מקום?

<ליעד קרימברג: נכון.

<ליעד קרימברג: בכל חברות הלואו קוסט היום - - -

תמר זנדברג: אני לא יודעת, יש לכם כזה ביטחון, אולי באמת צריך לבחון את זה בתחום ההגבלים העסקיים?

תמר זנדברג: כי אני רוצה להבין – אתם מוכנים להרע את השירות לציבור שאתם מוכרים לו את השירות רק בשביל להמשיך לגבות את העמלה הזו, שללא ספק היא עמלה שעבר זמנה בטל קורבנה במאה ה-21, כשהשימוש באינטרנט הוא כל כך נפוץ?

תמר זנדברג: רק להבין את העמדה.

<אילה שפירא ברנשטיין: אני רק רוצה לחדד את מה שליעד אמרה.

<אילה שפירא ברנשטיין: קודם כל, היום כמעט 65% מהלקוחות שלנו קונים בקופה ולא קונים באינטרנט.

<אילה שפירא ברנשטיין: זה הדבר הראשון.

<אילה שפירא ברנשטיין: הדבר השני הוא שאנחנו לא מרעים את השירות, אנחנו נאפשר - - -

תמר זנדברג: באופן גורף או שזה דיפרנציאלי?

<אילה שפירא ברנשטיין: זה הממוצע, בין הערים יש דיפרנציאציה.

<אילה שפירא ברנשטיין: אגב, באזור המרכז, גוש דן, האחוזים גבוהים יותר.

<אילה שפירא ברנשטיין: היום המצב נותן לכל לקוח לבחור אם הוא רוצה להגיע לקופה ולחסוך את שירות הנוחות הזה, או שהוא רוצה להשתמש בשירות הנוחות הזה, לקנות באינטרנט, לחסוך את הקופה ולהגיע ישירות לאולם.

<אילה שפירא ברנשטיין: מה שאנחנו מציעים זה שאנחנו נאפשר לכל מי שרוצה לרכוש באינטרנט ללא עלות את המוצר הבסיסי, שבו הוא מבטיח את מקומו בסרט בלי שיש לו את המקום הספציפי והוא צריך להגיע לקופה בשביל לקבל את המקום שלו, בדיוק באותו תהליך שקורה שבחברות הלואו קוסט, או לחילופין, הוא מעוניין לקנות שירות נוסף - - -

תמר זנדברג: למה עד היום לא גביתם שירות כזה?

איתן כבל: תקשיבו טוב למה שאני אומר לכם, לא סתם אמרתי שכבר השמועה על ההצעה שהיא לא הצעה הגיעה אלי.

איתן כבל: אני גם הודעתי לשר בצורה הכי מפורשת – אתמול השר שאל אותי על העניין הזה, גם מיכאל דיבר אתי הבוקר וגם דיברו אתי לוביסטים שמלווים את העניין הזה – אמרתי בצורה מפורשת ואני אומר יתרה מכך, גם אם המציעה תסכים לזה אני אתנגד.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שאנחנו נבהיר את העניין הזה בצורה שאיננה משתמעת לשני פנים.

איתן כבל: יש לי רעיונות להצעות, יש לי הצעות שאני רוצה להציע, אתם מבקשים ממני בעצם לפעול בניגוד לכל המהלכים המתקיימים היום בבנקים, בכל מקום.

איתן כבל: זה שיש עוד מקומות שפועלים וגובים עמלה באינטרנט, זה לא אומר עכשיו שאני צריך לבוא ולחזק את המגמה הזאת.

איתן כבל: המגמה היום היא בדיוק מגמה הפוכה.

איתן כבל: היום הבנקים – רב-עמלה, המתמחים הכי גדולים בעמלות, הבנקים יכולים ללמד את כולם – אומרים לך: תעשה פעולות דרך האינטרנט ותחסוך לעצמך את כל העמלות.

<ליעד קרימברג: זו לא עמלה, זו לא עמלה.

איתן כבל: אפשרתי לכן לדבר, לא הפרעתי.

<ליעד קרימברג: אין בעיה, רק תיקנתי.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: את לא שמת לב – אני תמיד אומר, מה שנכתב גם גרזן לא יוריד.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר את נקודת המוצא שלכם, שאי אפשר להתעלם ממנה, בנקודת המוצא שלכם השיח פה מלכתחילה היה שמדובר בעמלה שבין היתר נגבית כי בחוץ לארץ מבקשים – אפשר לשנות גרסה, זה בסדר גמור.

איתן כבל: אפשר להגיד: טעינו, אנחנו רוצים לשנות את עמדתנו, זה בסדר.

איתן כבל: אבל אי אפשר לקחת את העובדה שזה מה שנאמר, שצריך לשלם לטום קרוז וכל מיני כאלה.

<אילה שפירא ברנשטיין: אנחנו נשמח להבהיר ולהסביר את השוני.

איתן כבל: זה בסדר, אין לי בעיה לאפשר את ההבהרה, רק אני רוצה לומר את עמדתנו וכנראה שהעניין עדיין לא הובן.

איתן כבל: נקודת המוצא היא שהתוספת הזאת דרך האינטרנט היא עמלה לכל דבר ועניין.

איתן כבל: אתה יכול לבוא ולהגיד: היא לא עמלה, ואז אתה שואל את עצמך: למה דווקא מי שקונה באינטרנט צריך לשלם את התוספת הזו?

איתן כבל: אם אתה צריך לשלם לאיזה גורם במסגרת ההתחשבנות – שאני לא נכנס לזה – או מחר הקבוצה של חברי רוצה לבנות בית קולנוע מפואר וכתוצאה מכך להוסיף עוד שקל והיא מודיעה: אנחנו מוסיפים שקל לכרטיס כיוון שאנחנו רוצים להשקיע בזה, הציבור יחליט אם הוא רוצה להשתמש בשירות כתוצאה מכך, כן או לא.

איתן כבל: מה שבטוח, כולנו באים ונלחמים כאן בבית הזה על כך שלא גובים על אינטרנט עמלה.

איתן כבל: מה גם, שבפעם האחרונה שהגעתי אין טיונר, אין כלום – העליתי את הכרטיס באייפון והוא לוזר אותי.

<אתי בנדלר: הוא מה?

איתן כבל: עם ציין, יש לו ציין כזה שהוא לוזר, כמו לייזר.

<משה אדרי: סורק.

איתן כבל: סורק.

<אבי אדרי: לוזר זה בצבא עם נשק.

איתן כבל: כן, אני יודע, זה בא לי משם.

איתן כבל: הוא סורק לי את הכרטיס ולא צריך את כל הבלגן הזה.

<משה אדרי: אתה עובר ישר לאולם.

איתן כבל: לכן אני אומר לכם, אני לא מתכוון להמשיך בכיוון הזה.

איתן כבל: אני רוצה לנסות ללכת לכיוונים אחרים לגמרי.

איתן כבל: אם לא, זה פשוט לא יתקדם.

איתן כבל: אם למשרד הכלכלה יש מה לומר בעניין, או לגיל ברגפרוינד – לא הרצאות, הצעות שיכול להציע לנו – בבקשה.

איתן כבל: אם אין הצעות – יתאפק אדוני בעניין הזה.

איתן כבל: גיל, בבקשה.

<גיל ברגפרוינד: סעיף 17ד לחוק הגנת הצרכן מחייב את העוסק להציג את המחיר הכולל.

<גיל ברגפרוינד: כתוב בסעיף: "לא יפרסם עוסק ולא ינקוב, במפורש או במשתמע, מחיר...

<גיל ברגפרוינד: אלא אם כן הוא המחיר הכולל", כולל הכול.

<גיל ברגפרוינד: על כן, המועצה לצרכנות תומכת בהצעת החוק בחלק שאוסר על גביית עמלה בנוסף על המחיר בעסקה באינטרנט, אבל אנחנו מתנגדים בכל תוקף לאפשרות שניתנת לעוסק לגבות עמלה בקופה.

<גיל ברגפרוינד: זה בטח שלא אפשרי.

<גיל ברגפרוינד: לכן אנחנו חושבים שזה שגוי לפגוע בצרכנים באופן כזה שיחליטו באופן שרירותי - - -

איתן כבל: עד כאן התשת אותי.

איתן כבל: את זה כבר אמרנו אלף פעם, חזרנו על זה מכול הכיוונים.

איתן כבל: יש לך הצעה?

<גיל ברגפרוינד: לכן אנחנו מציעים שבסיפה של סעיף (ב1) למחוק את "אלא אם כן הוא גובה עמלה בשיעור זהה במכירת מוצרים או שירותים זהים בעסקה שאינה עסקת מכר מרחוק.

<גיל ברגפרוינד: "

<ליעד קרימברג: ההצעה הזאת אבל תפגע בצרכנים בסוף.

<ליעד קרימברג: הצעת החוק הזאת תפגע בצרכנים.

<ליעד קרימברג: ישב פה כלכלן מכובד שעשה עבודה מאוד מאוד רצינית וכתב:

<ליעד קרימברג: אם ההצעה הזאת תעבור המחיר ל-100% הצרכנים יעלה.

תמר זנדברג: לא אם אתם לא תעלו אותו.

<ליעד קרימברג: בתי הקולנוע הם עסק פרטי, לא מקבלים תמיכה, לא מקבלים כלום.

<ליעד קרימברג: אנחנו משתמשים בכסף הזה על מנת לממן את הפעילות שלנו, על מנת לבנות בתי קולנוע גדולים, יפים.

איתן כבל: ליעד, אתם מדקלמים לעצמכם, אתם לא מקשיבים.

איתן כבל: הרי זה מה שאני אמרתי.

<ליעד קרימברג: אם יותר לי לסיים?

איתן כבל: לא, ליעד, עכשיו את תקשיבי לי ואם את רוצה תלכי ותצפי אחר כך בעצמך ובהקלטה.

איתן כבל: הרי או שזו עמלה שנובעת מהפעולה שמתבצעת באינטרנט - - -

<ליעד קרימברג: זו לא עמלה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אם אתם רוצים לגבות תוספת אקסטרה כי אתם רוצים לבנות בית קולנוע נוסף – אני לא נכנס לזה, זה עניינים עסקיים.

איתן כבל: אלא שאני שואל: למה דווקא צריכים לשלם את זה אלה שבאתר האינטרנט, דווקא במקום שבו לא נדרשת התוספת המיוחדת הזאת?

איתן כבל: את יכולה להגיד שאנחנו רוצים להעניש את מי שקונה באינטרנט, יש לנו עובדים בקופות ואנחנו רוצים שהם יועסקו בצורה מלאה.

<אתי בנדלר: אנחנו רוצים להוסיף עוד עובדים.

איתן כבל: כן, רוצים להוסיף עוד עובדים.

<ליעד קרימברג: אנחנו לא רוצים - - -

איתן כבל: ליעד, תעשי טובה לעצמך, אל תקלקלי לעצמך.

איתן כבל: את כורה לעצמך – אני אומר את זה כמי שמייעץ לך עכשיו – את לוקחת אותנו למקומות שהם לא הכיוון.

איתן כבל: אז יפה, יש לכם תפיסה, רק מה, עכשיו אתם עושים את החפירה – זה מיותר.

איתן כבל: בואו נפתח את הדיון.

איתן כבל: אולי יש לי גם כמה רעיונות.

איתן כבל: גברתי מציעת החוק, יש לה מה לומר?

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שלושה דברים כללית וקונקרטית.

תמר זנדברג: קודם כל בכללי, החוק הזה הוא נורא נורא פשוט.

תמר זנדברג: אנחנו לא נמצאים כאן בבית משפט ולשלוח יועצים משפטיים להסביר לנו שכמה שקלים שהציבור משלם על כל כרטיס זו עמלה או שירות פרימיום או נוחות, זה דיונים במסגרת חזקת החפות.

תמר זנדברג: אנחנו פה עובדים לטובת הציבור וברור לכל בר דעת שהעמלה הזאת מיותרת, אין לה מקום וצריך להפסיק לגבות אותה.

תמר זנדברג: האמת שביושר נאמר לנו על ידי נציגי בתי הקולנוע עצמם למה מיועדת העמלה הזאת, זה נורא נורא ברור – היא מיועדת כי זה סכום שלא מתחלקים בו עם המפיצים בחו"ל.

תמר זנדברג: זה הכול.

תמר זנדברג: אז אתם רוצים חלק מהרווח להסליק הצידה ולשמור.

תמר זנדברג: יכול להיות שזה טוב לנו כמדינה כי אתם אומרים: עם זה אנחנו בונים בתי קולנוע וזה טוב ויפה, אבל כמו שלא הסלקתם את זה כשעשיתםHD וצפייה עם הכוס, ששמים את המקום לפופקורן ולכיבוד שמביאים מהבית, אז כך המחיר של הכרטיס נקבע משיקולי ביקוש והיצע בשוק.

תמר זנדברג: בכל רגע נתון המחיר שגובים זה כמה שהצרכן מוכן לשלם ולפי זה עושים את השיקולים העסקיים.

תמר זנדברג: זה כללי כלכלה, לא נמציא אותם פה ולא נתערב בהם פה.

<ליעד קרימברג: אבל - - -

<אילה שפירא ברנשטיין: ולכן אתם פוגעים בצרכן - - -

תמר זנדברג: רגע, לא סיימתי.

תמר זנדברג: כל פעם – ואיתן תמיד אומר את זה: אל תאיימו עלינו עם עליית מחירים לצרכן, את העלייה אתם קובעים – כל פעם שבאים לעשות חקיקה צרכנית לטובת הציבור מאיימים עלינו עם עליית מחירים.

תמר זנדברג: מי שנמצא פה בבית הזה מכיר את זה שנים ועשרות שנים אחורה.

תמר זנדברג: כל פעם זה כך.

תמר זנדברג: אתם תעלו מחירים – הציבור לא יבוא, נקודה.

תמר זנדברג: אתם יודעים את זה ואתם לא תעשו משהו שיפגע ברווחים שלכם.

תמר זנדברג: התעשייה שלכם היא תעשייה מרוויחה.

תמר זנדברג: היא לא תעשייה שנלחמת על חייה.

תמר זנדברג: הוועדה הזאת ראתה – פיטורי עובדים, על מה לא איימו עלינו לאורך השנים, נכון?

<ראובן חביב: לזכותם יאמר שרשת אחת קרסה – סליחה שאני מפריע.

תמר זנדברג: אל תייצג אותם, עשה לי טובה.

<ראובן חביב: זה מייצג את המציאות.

תמר זנדברג: זה קורה, יש עסקים פרטיים שקורסים.

תמר זנדברג: חבר'ה, אתם עושים את השיקולים העסקיים שלכם, זה בסדר גמור, אבל עמלת האינטרנט היא עמלה שאין לה מקום, היא עמלה מיותרת.

תמר זנדברג: הציבור משלם אותה סתם, היא שריד מהימים שאינטרנט נחשב משהו חדשני וחשבנו שזה מוצדק לשלם על כך עוד והימים האלה עברו, נקודה, סוף.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: זה המצב.

תמר זנדברג: שני דברים נוספים שאני רוצה להגיד: לאור העמדה – אני חייבת להגיד – המוזרה שאני שומעת פה, יכול להיות שיש מקום לבחינה של הגבלים עסקיים, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: לא הגיוני שדווקא התעשייה הזו תתנהג בניגוד לסבירות.

תמר זנדברג: הסבירות היא, א', תחרות – ואנחנו לא רואים תחרות בין הרשתות.

תמר זנדברג: אנחנו רואים אחידות במחירים.

תמר זנדברג: הסבירות היא ללכת לטובת הצרכן וכל הזמן לרצות לשפר את המחיר ולא להרע את המצב כעונש לרגולטור.

תמר זנדברג: מה אומרים לנו פה?

תמר זנדברג: אתם רוצים לחוקק לטובת הציבור אז אנחנו נראה לכם מה זה ונגבה עמלה "שמירת מקום", ישראבלוף שכרגע הומצא, גם בקופה.

תמר זנדברג: זה לא הגיוני, זו לא התנהגות הגיונית של שוק אז יכול להיות שיש פה מקום לבחינה של הגבלים עסקיים.

תמר זנדברג: זו לא פעם ראשונה שהנושא הזה עולה, זה עלה פעם קודמת - - -

איתן כבל: אני חושב שהממונה כבר אמרה - - -

תמר זנדברג: נכון, הממונה אחר כך התייחסה לזה.

<אבי אדרי: כבר שלחת להם מכתב, זה בסדר.

תמר זנדברג: קודם כל, אני באמת שלחתי לפני כמה שנים לממונה הקודמת-קודמת - - -

<אבי אדרי: וגם לנוכחית.

תמר זנדברג: לא, לנוכחית לא שלחתי.

מיקי רוזנטל: זה אני, זו היתה תלונה שלי בסיבוב הקודם שעשינו על החוק הזה.

תמר זנדברג: הנוכחית, דרך אגב – אם אתה רוצה לדעת – על דעת עצמה, לאור הדיון הקודם בהצעת החוק הזאת, הוציאה חוות דעת.

<אבי אדרי: ממש לא, אבל בסדר.

תמר זנדברג: תיקון עובדתי, והכול בסדר, אבל זה המצב.

איתן כבל: זה שחור לבן, או שכן או שלא.

תמר זנדברג: בדיוק.

<משה אדרי: אנחנו עסקים פרטיים גם, אנחנו יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים.

תמר זנדברג: יש גם הגבלים עסקיים במדינה, זה לא רק פרטיים.

<אבי אדרי: מכירים, הכול בסדר.

<אבי אדרי: מכירים אותם, הם חברים טובים שלנו, הכול בסדר.

מיקי רוזנטל: הופה.

תמר זנדברג: תיזהר, "חברים" זה – מה שאנשים פרטיים מציעים לרגולטור זה היום - - -

מיקי רוזנטל: כמעט רציתי להגיד לך: וואלה?

מיקי רוזנטל: אבל "וואלה" גם בחקירה.

<אבי אדרי: חיכיתי שתידלק.

<אילה שפירא ברנשטיין: חשוב רק לומר, היתה חקירה, היא לא הסתיימה - - -

איתן כבל: אני אתן לך.

איתן כבל: יש לי הצעה אליכן, במיוחד את שיושבת מימין שלי, מהצד שאני מביט – את בלחץ מדי, זה מיותר.

איתן כבל: זה לא הולך על פי מידת הלחץ והפנים החמוצות שתפגיני כלפי.

איתן כבל: בסוף בסוף זה עניין שתצליחו לשכנע אותנו באמת בנושא.

איתן כבל: גם חלק מהחוכמה היא לא רק לבוא מהבית עם עמדה ויקוב הדין את ההר, אני לא זז ממנה ימינה שמאלה.

איתן כבל: את צריכה גם להבין את הרוח הנושבת מסביב ולנסות למצוא כתוצאה מכך את הדרך האמיתית להתמודד עם העניין הזה.

איתן כבל: ברשותך, אני אומר את זה ממקום אמיתי.

תמר זנדברג: משפט אחרון בכל זאת כדי כן להראות שאני לפחות, בתור המציעה, עוד מתחילת הדרך, עוד לפני שהצעת החוק הזאת עברה בטרומית, פני דווקא כן לפשרה - - -

איתן כבל: נכון, כל הזמן את אומרת לי את זה.

תמר זנדברג: העמלה הזאת היא מיותרת, אין לה שום הצדקה, whatsoever.

תמר זנדברג: אבל כדי בכל זאת לשפר את המצב, להתחיל להתקדם בתהליך וכדי שזה כן יהיה בהידברות עם הגורמים, אנחנו כל הזמן מציעים פשרה, רק פשרה זה לא ישראבלוף, זו פשרה.

תמר זנדברג: יש לנו פשרה, היא מאחורי הקלעים - - -

<אבי אדרי: לא שמענו אותה.

תמר זנדברג: אז אני אגיד.

תמר זנדברג: אם לא תתפרצו לדברים שלי אני אגיד אותה.

תמר זנדברג: היא נאמרה מאחורי הקלעים פעם אחר פעם אחר פעם, ואפילו אני אגלה כאן סוד, בשיחות פרטיות מאחורי הקלעים היא גם זכתה ליותר משמץ של חיוב.

תמר זנדברג: כנראה שפה, לפרוטוקול, כל פעם נסוגים אחורה לצורכי משא ומתן.

תמר זנדברג: אין לי דרך אחרת להסביר את זה.

תמר זנדברג: נורא נורא פשוט: תגבו עמלה אחת על כל רכישה.

תמר זנדברג: לציבור, אגב, זה לא מושלם.

תמר זנדברג: אנחנו נחטוף על זה ביקורת ציבורית, אני כבר אומרת, כי לא ברור למה לגבות בכלל, אבל בואו נתחיל ממשהו.

תמר זנדברג: אנחנו מציעים את זה כבר פעם שניה, שלישית ורביעית, כל פעם אומרים לנו: כן, אני מוכן אבל ההוא לא מוכן, אני מוכן אבל ההוא לא מוכן ובאים לפה עם עמדה יותר אחורית.

איתן כבל: חברת הכנסת תמר זנדברג, תודה.

מיקי רוזנטל: אני כמובן מצטרף לדבריה של חברתי תמר.

מיקי רוזנטל: אני רק רוצה להציג דבר אחד – כשהעלינו את החוק הזה בסיבוב הקודם היה מישהו שאימץ את הצעת הפשרה הזאת, הסינמטק בתל אביב החליט שהוא לוקח עמלה, לא חשוב מספר הבאים, זוג, שלושה, עם ילדים, בלי ילדים, הוא אימץ את רעיון הפשרה הזה והוא לוקח עמלה היום על רכישה אחת, לא על כל כרטיס, זה חשוב.

איתן כבל: אני רוצה לקחת לעצמי את הזכות להתפרץ לדבריו של מיקי ולשאול אתכם – ואמרה נכון תמר, בכל מקרה אנחנו נחטוף כי זה שחור לבן.

איתן כבל: אם תעשה מחר את הסקר ותשאל: על מה העמלה?

איתן כבל: אנשים יגידו לך: על מה?

איתן כבל: אבל מה כן?

איתן כבל: כמה מתוך 35% הרוכשים כרטיסים דרך האינטרנט, כמה זה בבודדת וכמה זה בקבוצות?

<משה אדרי: הרוב זה זוג.

תמר זנדברג: זה משהו, זה לא מושלם.

תמר זנדברג: אנחנו נחטוף על זה ביקורת, איתן, אבל בסדר.

<משה אדרי: זה נכון מה שהוא אומר על הסינמטק, אבל שלא ישכח מיקי – שיש לי הערכה אליו – שהסינמטקים מסובסדים על ידי המדינה, אנחנו אנשים פרטיים.

איתן כבל: אבל זאת לא הסיבה - - -

<משה אדרי: איתן, גם את החניה אנחנו מסובסדים.

<משה אדרי: החניה בסינמה סיטי עולה לי 13 מיליון שקל בשנה.

<משה אדרי: אני מוכן להביא לך מחר בבוקר את כל החשבוניות.

תמר זנדברג: אבל למה אתה נותן את זה?

תמר זנדברג: כי אתה רוצה למכור.

<משה אדרי: כי אני רוצה - - -

<קריאה: לא יבואו בלי חניה.

תמר זנדברג: לטובת הציבור, נו, יפה.

איתן כבל: משה, אל תביא לי שום חשבונות.

איתן כבל: מיקי, סיימת?

מיקי רוזנטל: לא, בקצרה.

מיקי רוזנטל: אני מציע לכם כדלקמן: אנחנו כן מכבדים את הטיעונים שלכם שמדובר בעסק פרטי וכו', אני מכיר גם את הטיעונים הללו, יחד עם זאת, גם עסק פרטי לא עושה כל דבר, וודאי לא עושה דברים – אני לא רוצה להשתמש במילים לא יפות – וגם הוא כפוף לכל מיני חוקים וכו'.

מיקי רוזנטל: בסופו של דבר זו תהיה החלטה של הכנסת.

מיקי רוזנטל: לכן אני מציע לכם כן לשקול את העניין הזה, לבוא להידברות בלב פתוח ונפש חפצה ולסיים את העניין הזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא רוצים לכפות עליכם, אנחנו רוצים לעשות את הדברים בהסכמה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד בעניין הזה, הישראלים הם חרדתיים יותר מאשר העולם מכול מיני סיבות, לא חשוב למה, והעניין הזה שכשאני קובע עם אשתי ואנחנו אומרים: בוא נלך לסרט, היא אומרת: בוא נזמין.

מיקי רוזנטל: אני אומר לה: אבל האולם ריק, אפילו כרטיס אחד עוד לא הוזמן, היא אומרת: כן, אבל.

מיקי רוזנטל: אם אתם אומרים לי: תשמעו, זה מבטיח מקומות, ואני מכיר את הנימוק הזה – אגב, בעולם מקובל שיש כמה מקומות שהם נבחרים, נבחרים שמובטחים - - -

<אבי אדרי: לא נכון.

מיקי רוזנטל: אל תגיד לי לא נכון, תגיד שאתה חושב שאני טועה.

<אבי אדרי: זה בהצגות.

תמר זנדברג: גם בקולנוע.

<אבי אדרי: זה הביזנס שלי, אני עובד בזה, מיקי.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך, אני לא דיברתי רק על קולנוע - - -

תמר זנדברג: בעולם אתה יודע איזה שונות יש במחירי הקולנוע?

מיקי רוזנטל: אדוני, אני רוצה שתגן עלי, אני לא יכול לדבר.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך באחריות, אבי, אני דיברתי על העיקרון, לא מדובר רק על קולנוע בהכרח, יש מופעים וכו'.

מיקי רוזנטל: אז הוא אומר: אוקיי, יש שש שורות מצוינות שאנחנו אומרים שלמי שרוצה לשבת בהן ייקחו עמלה ובשורות אחרות לא, יש כל מיני הסדרים.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם, תבואו להידברות.

מיקי רוזנטל: אני חושב שאפשר למצוא פתרון שגם אתם יכולים לחיות אתו וגם אנחנו יכולים לחיות אתו ובא לציון גואל, והעיקר שיפרחו התעשייה והקולנוע.

<ליעד קרימברג: יורשה לי לענות, בבקשה?

<ליעד קרימברג: אני רוצה לחדד.

איתן כבל: אני כבר אאפשר לגברתי, תני לחברי הכנסת להתייחס.

איתן כבל: חאג', אתה רוצה להתייחס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יושב ומקשיב ואני לא מבין על מה כל המהומה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בן אדם יושב מול המחשב שלו, מזמין, לא מטריח אתכם ומקבל את ההזמנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד, אתם מבטיחים שמכרתם את הכרטיס; שנים, הוא לא הגיע, אין את העובד שצריך לתת לו את השירות כדי לקבל את העמלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, אם מישהו בא אליכם, הוא קונה כרטיס במחיר יותר יקר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה נותן את השירות למי שבא לקבל את הכרטיס?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתה צריך עמלה לכרטיס שהוא קונה באינטרנט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מנסה להבין את זה, אני לא מצליח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה צריך להיות מובן מאליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי חושב שנבוא, נקריא, נצביע ונלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא חשבתי שעל זה צריך להיות ויכוח כל כך גדול.

<משה אדרי: אבל בכל העולם זה קיים, זו לא המצאה ישראלית.

<ליעד קרימברג: למה בחברות התעופה משלמים יותר על כרטיס מסומן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם שם צריך אולי לטפל.

תמר זנדברג: אתם לא יכולים לקחת מזה מה שנוח לכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יש משהו שהוא לא בסדר במקום מסוים – זה נותן לגיטימציה לעשות אותו דבר במקום אחר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם שם לא בסדר אז גם שם צריך לתקן אולי.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<ירון לוינסון: אני לא רוצה להיכנס כרגע לעניין הספציפי של הקולנוע, אני אדבר באופן כללי על העמלה.

<ירון לוינסון: כל נושא העמלות צריך להתבטל וזו המגמה.

<ירון לוינסון: ככל שיש יותר התפתחות של השירות המקוון, וזה ילך ויגבר, כך כל העולם יעבור לזה.

<ירון לוינסון: חייבים לוותר על כל הנושא של העמלה כיוון שלצערי אם הנושא שלכם ימשך כך זה עלול להפוך לחיקוי של גורמים אחרים במשק ודרך העמלה הזאת, או דרך הפרץ שאתם משאירים, יהיה צינור גבייה נוסף.

<ירון לוינסון: צריך לבטל את זה, אני לא רוצה כרגע להיכנס להשוואה שעשית עם הלואו קוסט - - -

<ליעד קרימברג: למה לא?

<ירון לוינסון: כי יש מלא חברות, יש תחרות, אני יכול לבחור.

<ליעד קרימברג: גם לנו יש תחרות.

<ירון לוינסון: ממש.

<ליעד קרימברג: סינמה סיטי ויס פלאנט בראשון לציון – יש ביניהם מרחק של פחות מקילומטר.

<ירון לוינסון: לא ניכנס לזה.

<ירון לוינסון: תני לי לסיים.

<ירון לוינסון: את יכולה גם לקחת על כל כיסא יותר כסף, תלוי במיקום – תתחילו לעלות, בבקשה - - -

<ליעד קרימברג: זה מה שאני מציעה – אני מציעה שירות בסיסי ללא תשלום באינטרנט.

<ירון לוינסון: אני רואה את - - -

איתן כבל: מה יהיה לו?

איתן כבל: יהיה לו מאוורר מעל הראש?

איתן כבל: יהיו לו אוזניות מיוחדות?

איתן כבל: יהיה לו סנדוויץ' בהפסקה?

<ליעד קרימברג: יהיה לו מקום באולם.

תמר זנדברג: למה עד היום לא הנהגתם את ההסדר הזה?

<ליעד קרימברג: לצאת למהלך הזה זה מבחינתנו השקעות אדירות, זה תהליך אדיר של זמן וכסף.

תמר זנדברג: מה השקעות אדירות?

<ליעד קרימברג: צריך לפתח את זה, זה לא משהו שקיים היום.

<ירון לוינסון: העמלה פה מפריעה לי כי עמלה זה על עמל, על פעולה שנעשתה, ופה עכשיו שאלת: על מה?

<ירון לוינסון: על מה אתה לוקח?

<ירון לוינסון: יש לנו את פסק הדין, שדיבר על נושא אחר אבל זו המגמה של העליון, על כך שאפשר לקחת על כל כרטיס טיסה מכל בן אדם, מקום בודד, אבל היו שם מגמות ברורות שאומרות שחייבים, בשירות המקוון שנותנים לצרכנים, לצמצם את העמלה כמה שיותר כי אין לו בחירה אחרת.

<ירון לוינסון: הוא כלוא.

<ירון לוינסון: מה הוא יעשה?

<ירון לוינסון: החניה - - -

<ליעד קרימברג: 65% - - -

איתן כבל: לא נעים לי להגיד שבדיון חשוב אבל על גבול המנומנם – לעומת מה שקורה בוועדת הפנים – אני אצטרך להוציא אותך.

איתן כבל: זה מביך אותי.

איתן כבל: די, נו, באמת.

<ליעד קרימברג: אני מצטערת.

<ליעד קרימברג: הנושא בדמי, צר לי.

<ירון לוינסון: לא רוצים לפגוע בבתי הקולנוע וכל פשרה שתתקבל פה היא יותר טובה אולי, לא יודע.

<ירון לוינסון: אולי תעבירי את הנושא שחס וחלילה לא יפשטו רגל – זו לא המטרה שלנו.

<ירון לוינסון: המטרה שלי, שאני לא רוצה שדרך הנושא של העמלות – עמלת נוחות, עמלת אינטרנט – יהיה צינור נוסף שדרכו חברות נוספות יתחילו להעמיס על הצרכנים דברים נוספים.

<ירון לוינסון: זה מה שיקרה.

<ירון לוינסון: יש לי יופי של רעיונות לתת להם - - -

תמר זנדברג: עמלת מזגן.

איתן כבל: אדוני, אני אומר לך, ולך, תמר, אין מצב שאנחנו כאן בוועדה – אני אומר את זה גם למשרד הכלכלה ולנציגיו – באופן צלול נבוא ונקבע בחקיקה וניתן את החותמת לעניין שכזה.

איתן כבל: אנחנו פה מתכופפים, עוצמים עין בלתי מכוונת, כאילו לא ראינו, כאילו לא שמענו, רק כדי להתקדם עם זה, ובצורה מסוימת אנחנו אפילו נותנים איזה סוג של הכשר עקיף, וגם זה לא בסדר.

איתן כבל: אנחנו מחפשים את הדרך באמת להתקדם בעניין הזה כי בשורה התחתונה אני מאלה שסבורים: אתה גובה עמלה במקום שיש סיבה לגבות את העמלה.

איתן כבל: אם אתה רוצה לשנות את זה, תודיע קבל עם ועדה: מהיום והלאה אנחנו רוצים לקחת שלושה שקלים כי יש לנו חובות מעבר.

איתן כבל: הנה, זה התמחור שלנו, התמחור שלנו הוא איקס שקלים לכרטיס, לא משנה איך אתה, מה אתה, למה אתה.

איתן כבל: אנחנו חייבים לגורמים בחו"ל עוד איקס שקלים.

איתן כבל: יידע הציבור, ירצה הציבור – יבוא, לא ירצה הציבור – לא יבוא.

איתן כבל: תבוא הממונה על ההגבלים תגיד: זה מונע תחרות, או לא עושה תחרות, זה עניינים אחרים.

איתן כבל: אבל אתם צריכים להבין את זה, משה, ואני אומר את זה לכולם פה, אני לא יכול לתת את ידי לקבע את עניין גביית עמלות בשימוש דרך האינטרנט.

איתן כבל: אין סרט כזה בכלל.

איתן כבל: מצדי, תבואו לשר ותגידו לו: תשמע, אנחנו רוצים לבוא לפתוח את העניין לגמרי, זה המצב שלנו, יבואו, יבדקו ויגידו: וואלה, הם צודקים.

איתן כבל: המחיר סביר.

איתן כבל: תבינו, ההצעה במידה רבה של תמר – אני לא נכנס עכשיו אם היא נכונה או לא נכונה – במידה מסוימת הכניסה אותי כיו"ר ועדה לאיזה קוראלס, אני לא יכול לסגת ממנו.

<משה אדרי: אבל, איתן, רק להרגיע אותך, רק על דבר אחד תחשבו – אני לא מתווכח עם מה שאמרת, זה בסדר, אנחנו לא מתווכחים – אבל זה משהו שקיים בכל העולם, זה לא שתמר המציאה עכשיו משהו חדש.

<משה אדרי: יש לנו בתי קולנוע בפורטוגל, אנחנו גובים עמלה.

<משה אדרי: לגרידינגר יש בארצות הברית, עכשיו הוא קנה רשת של 7,300 בתי קולנוע, יש לו עמלה.

<משה אדרי: יש לו בלונדון בתי קולנוע, יש עמלה, יש לו בפולין.

<משה אדרי: זה לא משהו ישראלי.

<משה אדרי: אם זה היה פרי המצאה של המוח הישראלי אתה צודק, אבל אתם צריכים להבין שאנחנו מנהלים מלחמת חורמה עם הטלוויזיות, עם כל הכבלים ועם יס.

<משה אדרי: אנחנו לא מלקקים דבש.

<משה אדרי: את חושבת, תמר, שאנחנו יושבים בבוקר ואנשים רצים לבתי קולנוע?

<משה אדרי: תאמין לי, כשאתה אומר:

<משה אדרי: כרטיס עולה 40 – יש לנו בימי שלישי 10 שקלים, יש לנו חייל ב-26, יש לנו זקנים ב-17, יש לנו יתומים ב-14.

<משה אדרי: בסוף הממוצע שלנו הוא 27 שקלים.

<משה אדרי: חצי גונבים המפיצים, השודדים האלה מהוליווד, שהופכים את זה לדולרים ומעבירים להם, ולקולנוע בסוף – עכשיו רשת פשטה רגל.

<משה אדרי: מה, אנחנו ממציאים פה את הגלגל?

<משה אדרי: רשת עכשיו פשטה רגל.

איתן כבל: ולא בגלל העמלה.

תמר זנדברג: בדיוק.

<אבי אדרי: אם אני יכול להוסיף עוד משהו?

איתן כבל: בבקשה, כן.

<אבי אדרי: בסוף אנחנו חלק מהתעשייה הבינלאומית.

<אבי אדרי: בסוף את הסרטים אני מקבל מחו"ל, את התנאים אני מקבל מחו"ל, את ההגבלות אני מקבל מחו"ל.

<אבי אדרי: זה שאומרים: בישראל, בישראל – בסוף אני חלק מהתעשייה הבינלאומית.

<אבי אדרי: בכל העולם היא מתנהלת כך.

<אבי אדרי: הישראבלוף שאמרה מקודם תמר – זה לא ישראבלוף, זה כל העולם, אז אם כבר תקרא לזה "אינטרנשיונלבלוף".

<אבי אדרי: זה לא בלוף, כך התעשייה מתנהלת.

<אבי אדרי: אתם רוצים לשנות – בשמחה רבה, אבל שיבוא מישהו שייכנס אלי למשרד, אני אראה לו את כל הספרים, יגיד לי: הרווחת, לא הרווחת, עשית, לא עשית, בכיף.

<אבי אדרי: אבל לא יכול להיות שבאה המדינה ואומרת: זה שבכל העולם התעשייה מתנהלת כך זה בסדר, אתם, חלק התעשייה העולמית, לא תתנהלו כך כי אנחנו בישראל.

<אבי אדרי: אני מבין מה שאתה אומר, אתה צודק: אני לא רוצה לתת יד לעמלות, הכול בסדר, צודק במאה אחוז, אבל אני חלק מתעשייה בינלאומית שכך מתנהלת.

<אבי אדרי: אנחנו בינינו את בתי הקולנוע אצלנו – אמרת: אתה רוצה לבנות בית קולנוע חדש?

<אבי אדרי: קח עוד שקל.

<אבי אדרי: אני, כשבניתי את בתי הקולנוע שלי, נכנסתי לחובות, חלק מהכסף שהיה לי זה איך שהמודל שלי בנוי היום.

<אבי אדרי: כשאתה בא היום ואומר: אני רוצה לשנות לך את המודל, מה שעשית עד היום לא בסדר, אני עכשיו אהיה בחיסרון.

<אבי אדרי: אני בניתי בית קולנוע על סמך הדבר הזה.

<אבי אדרי: אתם שמים אותנו במקום שאנחנו לא צריכים להיות בו.

<אבי אדרי: גלובוס פשטו רגל, אתה יכול לספר לי אלף סיפורים כן עמלה, לא עמלה, אבל חלק מזה בגלל שהתעשייה די צפופה, די בעייתית.

<אבי אדרי: יכולה תמר להגיד מה שהיא רוצה, זה שיש פה אחידות במחירים – אין שום אחידות במחירים, ואת מוזמנת אלי למשרד בשמחה, עם פופקורן וקולה, ואני אראה לך את כל המחירים שיש בכל העולם.

איתן כבל: אבי, תודה.

איתן כבל: הילה, בבקשה.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: רק אני רוצה לעלות פה עוד נקודה שדובר עליה בדיון הקודם – ההצעה לא מתייחסת רק לבתי קולנוע אלא באמת גם למוכרים של המופעים.

איתן כבל: יפה אמרת.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: אפשר לדון בזה בהמשך אבל צריך לבחון.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: המודל שלהם, למיטב ידיעתנו, הוא קצת שונה.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: היכולת שלהם לעלות את המחירים או לגלגל את העלות שעשויה להיגרם להם כתוצאה מהאיסור הזה, להבנתי, שונה.

<אתי בנדלר: המשרדים הפרטים?

<אתי בנדלר: על מי את מדברת?

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: על מופעים, משרדים קטנים שמוכרים כרטיסים להופעות.

<ראובן חביב: הנוסח לא בהכרח מתייחס אליהם.

<אבי אדרי: בהכרח, ואם לא אז זה עוד יותר חמור.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: הנוסח מדבר כרגע על כל מה שבחוק.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: אני חושבת שמבחינת החשש שלנו, כמשרד המשפטים, הפגיעה בהם יכולה להיות, להבנתנו, יותר משמעותית וצריך לבחון זאת.

תמר זנדברג: למה?

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: כי להבנתנו המודל שלהם הוא קצת שונה.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: קודם כל, אין להם מוצרים נוספים שהם יכולים לגלגל את המחיר, אם זה הפופקורן או אם זה שירותים אחרים.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: להבנתנו זה טעון בחינה יותר מעמיקה.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: היכולת שלהם לשחק עם המחיר היא - - -

תמר זנדברג: רק להבין למה את מתייחסת - מי זה "שלהם"?

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: שלהם זה משרדי הכרטיסים הקטנים שממוקמים בערים.

<לאה ורון: משרדי הכרטיסים הוזמנו לישיבת הוועדה היום וככל הנראה אין להם מה לומר לוועדה.

תמר זנדברג: מעניין.

תמר זנדברג: אני כן רוצה לומר משהו על משרדי הכרטיסים - - -

<אבי אדרי: אתם פשוט מעלים פה מחירים, רק שתדעו.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: הם לא יכולים, למיטב ידיעתי, ולכן הפגיעה בהם - - -

תמר זנדברג: הרי יש הרבה תחומים שהשתנו עם הטכנולוגיה, עם הסלולרי.

תמר זנדברג: פעם היו בתי קפה עם אינטרנט שהיו מוכרים לך אינטרנט ב-5, או לא יודעת כמה, שקלים, לדקה או לשעה.

תמר זנדברג: אפשר היה גם לבוא לפה ולהגן עליהם, ולהגיד: המודל העסקי שלהם, אי אפשר, חייבים להישאר.

תמר זנדברג: חבר'ה, העולם משתנה.

תמר זנדברג: משרדי הכרטיסים – פעם היה קסטל, היום יש בית קפה.

תמר זנדברג: בן אדם היה בא, לא היה אינטרנט, היה קונה כרטיס ומשלם עמלה.

תמר זנדברג: היום זה לא כך.

תמר זנדברג: אני מופתעת, משרד המשפטים הוא זה שרוצה להחזיק בכוח איזו תעשייה לא רלוונטית.

תמר זנדברג: אם זו הדרך היחידה לרכוש את הכרטיס אז אין בעיה, כי אין הבדל בין אינטרנט ללא אינטרנט, זו הדרך היחידה לקנות את הכרטיס הזה - - -

<משה אדרי: אבל, תמר, יש פה איזה ויכוח שאת לא מבינה – זה לא כרטיסי קולנוע, מדברים פה על - - -

איתן כבל: היא הבינה.

תמר זנדברג: אני מבינה, על זה אני מדברת.

איתן כבל: זה מכדורגל ועד הצגות ומופעים.

תמר זנדברג: אתה, בתור קולנוע, מוכר כרטיס לשירות שאתה נותן, משרד כרטיסים הוא רק - - -

<אבי אדרי: זה מאוד משמעותי, התעשייה מאוד משמעותית.

<אבי אדרי: היא קיימת בכל העולם כי הבעיה היא - - -

תמר זנדברג: מאה אחוז, אני לא אומרת שהתעשייה לא משמעותית.

תמר זנדברג: היא מאוד משמעותית, אני מכירה את זה, אנשים קונים, זאפה ומופעים - - -

<משה אדרי: אז ממה הם יתפרנסו?

תמר זנדברג: מה שהם התפרנסו קודם מהקיוסק – היום הם מתפרנסים באתר.

<אבי אדרי: עדיין יש להם הוצאות.

<אבי אדרי: הם צריכים להביא כסף מאיזשהו מקום.

<אבי אדרי: תגידי להם שאין כסף, אז איך ימכרו כרטיסים?

תמר זנדברג: אבל אין הבדל – הקיוסק שלו עבר לאתר.

תמר זנדברג: אין לו קופה.

תמר זנדברג: זו התעשייה כבר.

<אבי אדרי: אז הוא הוריד קופאית ושם 17 טלפניות.

<אבי אדרי: הוא שם 15 איש, מישהו צריך לשלם את הכסף.

<משה אדרי: תמר, מכרו לפסטיגל חצי מיליון כרטיסים.

<משה אדרי: הבחור שמכר, יש לו 50 עובדות – וממה הוא חי?

<משה אדרי: מעמלה, כי בעל הפסטיגל לקח את ה-100 שקלים, שזה מה שעלה הכרטיס, והוא לקח - - -

תמר זנדברג: אבל יש קופה ששם זה עולה אחרת, לא באינטרנט?

<משה אדרי: אותו דבר - - -

תמר זנדברג: אז זה לא רלוונטי, נו.

<משה אדרי: אז מה הוא יעשה?

<משה אדרי: ממה הוא יתפרנס?

<אבי אדרי: הוא לוקח עמלה באינטרנט.

תמר זנדברג: זה עסק אחר.

<משה אדרי: אבל הוא עסק חיצוני, הוא לא שייך למופע.

תמר זנדברג: אתם בדיוק כאן סתם – לא על זה הדיון.

<משה אדרי: לא, אני לא בא להגן עליהם עכשיו.

<אבי אדרי: יש דיפרנציאציה במחירים.

תמר זנדברג: אתם הולכים נגד הטענה שלכם בהתחלה, כי יש אצלכם הבדל בין מה שלוקחים בקופה למה שלוקחים באינטרנט, זה לא רלוונטי לכל תחום הכרטיסים.

<אבי אדרי: אבל החוק שלך רלוונטי לזה.

תמר זנדברג: שני דברים לגבי התעשייה הבינלאומית: אחד, אתם לא יכולים לקחת חלק ממה שנוח לכם מהתעשייה הבינלאומית וחלק לא.

תמר זנדברג: בתעשייה הבינלאומית יש שונות מאוד גדולה שנובעת מתחרות בין בתי קולנוע קטנים, רשתות.

תמר זנדברג: אתה יכול בצהריים לשלם 8 דולר על כרטיס ובערב 8 דולר, במרכז העיר איקס ובזה וואי - - -

<אבי אדרי: את מוזמנת לבוא אלי, אני אראה לך את הדיפרנציאציה במחירים.

<אבי אדרי: את לא מאמינה שיש כזאת דיפרנציאציה.

תמר זנדברג: אבל למה אתה מתפרץ לי לדברים?

<אבי אדרי: אני מתנצל.

תמר זנדברג: הדבר השני הוא גם כחלק מהתעשייה הבינלאומית, אתם כתעשייה ידעתם להתאים את עצמכם בצורה מדהימה, ובאמת לדוגמה ולמופת, לשינויים העולמיים, לצפייה הביתית, לצפייה באינטרנט, לצפייה הפירטית, לכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: ידעתם להשתפר ולתת ערך מוסף לצרכנים, שהוא הנוחות באולם, השמע, D3, כל הדברים האלה, בלי לגבות על זה כסף, למה?

תמר זנדברג: כי התאמתם את זה בתוך המודל העסקי.

תמר זנדברג: פה מצאתם פרצה שנשענת על סיבה היסטורית שפעם אינטרנט היה דבר חדש וחדשני והיום הוא לא, אין מה לעשות.

תמר זנדברג: ידעתם להתאים את עצמכם כל כך יפה בתחום אחד, לא יכול להיות שבתחום הזה אתם מתבצרים כל כך על דבר שלציבור כבר לא אומר כלום.

<אבי אדרי: אני יכול להגיד לך שאנחנו באמת שינינו את התעשייה ועשינו מהפכה, אבל המקום היחיד שלא הצלחנו לגעת בו הוא עולם המפיצים.

<אבי אדרי: שם אנחנו לא נגענו ולא עשינו.

<אבי אדרי: להפך, בישראל המצב יותר קשה והתנאים פה הרבה יותר קשים כי אנחנו מדינה קטנה.

<אבי אדרי: אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם דיסני הבינלאומית, לא מסוגלים להתמודד עם וורנר, אפילו טלפון אני לא יכול לקבל מהם.

<אבי אדרי: היתה תקופה שלא קיבלנו אפילו סרטים מהם – תחשוב שאני קניתי מכונות דיגיטליות ולא הסכימו לשלוח לי במשך שנתיים סרטים לישראל כי אמרו לי: אתה קטן מדי, לא תקבל.

<אבי אדרי: אני שילמתי כסף, לא גלגלתי לציבור.

<אבי אדרי: אתם גם חייבים להבין שבסופו של דבר אנחנו אמנם מדינה גדולה ויפה, אבל אני, מול הענקים הבינלאומיים, לא כזה גדול ולא חזק, וכשהתעשייה בעולם מתנהלת בצורה איקס אני לא יכול לבוא ולשנות אותה.

<אבי אדרי: לא יכול.

<אבי אדרי: אם הכנסת רוצה – בשמחה, שתבוא לעזור לנו.

<אבי אדרי: אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ליעד, בבקשה.

<ליעד קרימברג: אני רוצה לשאול את תמר: אנחנו בעצם הצענו שירות בסיסי באינטרנט בחינם לכולם, אנחנו מאפשרים לצרכנים בפשרה שהצענו בחירה בין שירות פרימיום בתשלום לבין שירות בסיסי בחינם – למה את מעדיפה לקחת עמלה אחת לכולם ולא לתת שירות בסיסי בחינם?

תמר זנדברג: הפשרה שלכם היא לא פשרה.

תמר זנדברג: הפשרה שלכם היא מודל עסקי.

תמר זנדברג: אם רציתם לעשות אותו יכולתם להנהיג אותו עד היום, אני לא נכנסת לכם לעניין.

<ליעד קרימברג: בחרנו לא להנהיג אותו כי, כפי שאמרתי, יש עלויות רבות בהטמעה שלו.

<ליעד קרימברג: אבל כרגע - - -

תמר זנדברג: בחרתם לא להנהיג אותו כי יכולתם לא להנהיג אותו.

<ליעד קרימברג: תעני על השאלה – למה את מעדיפה לקחת עמלה אחת מאשר שירות בסיסי באפס לכולם?

תמר זנדברג: אני לא מעדיפה, אני מעדיפה לבטל את העמלה.

תמר זנדברג: נוסח הצעת החוק שהולך כרגע לעבור בקריאה ראשונה הוא לבטל את העמלה לגמרי, רק שתהיי בעניינים.

תמר זנדברג: יש לנו אפשרות לעשות משהו ביחד – ובאמת אני מושיטה לכם יד – ויש לנו אפשרות לאשר את זה כפי שזה.

תמר זנדברג: אלה כרגע שתי האופציות.

תמר זנדברג: אתם רוצים לעשות מודל עסקי אחר – תעשו, אני לא אומרת לכם לא.

תמר זנדברג: כמו שאתם עושים 10 שקלים ביום שלישי, וכמו שאתם נותנים הנחה על חניה, וכמו ששמתם מזגן, וכמו ששמתם כיסא עם משענת תעשו גם את זה, לא אומרת לכם לא.

<ליעד קרימברג: אגב, 10 שקלים ביום שלישי – בא המשרד הממשלתי הרלוונטי, המשרד לשוויון חברתי, ישב עם בתי הקולנוע, הציע הידברות והציע מודל שהתאים לכולם על מנת להימנע מחקיקה.

תמר זנדברג: הוא לא הציע הידברות, הוא הציע לכם סבסוד, הוא הציע לכם כסף.

<אבי אדרי: חצי מהכסף אנחנו מממנים, אנחנו מכיסנו.

<ליעד קרימברג: מה שאתם עושים כרגע – אתם דוחפים לחקיקה שניתן לפתור אותה לטובת כל הציבור.

<ליעד קרימברג: היום אני הבנתי שהמטרה היא להוריד רגולציה ולהוריד חקיקה.

<אבי אדרי: הנחה לחיילים – אנחנו מוציאים מכיסנו.

תמר זנדברג: אנחנו מציעים את זה כבר חודשים ארוכים, עם משרד התרבות, עם משרד הכלכלה.

תמר זנדברג: תראו, אתם באתם ועצרתם את החוק הזה לפני חודשיים יחד עם משרד התרבות, לפיכך נתכנסו היום ולא אז, לפני חודשיים-שלושה, או יותר.

תמר זנדברג: מה שהצעתם היום זו לא פשרה.

תמר זנדברג: שמעתם את היושב-ראש בהתחלה, זו לא פשרה.

<ליעד קרימברג: זו לא פשרה לתת שירות בסיסי באינטרנט בחינם לכולם?

תמר זנדברג: לא.

<ליעד קרימברג: זה מה שאת רצית, את אמרת להנגיש את האינטרנט לכולם, האינטרנט בחינם.

תמר זנדברג: ליעד, יקירה, יכולת לפנות אלי גם לפני הדיון אם רצית באמת.

תמר זנדברג: לא רצית.

תמר זנדברג: רצית לבוא לפה עם הדבר הזה.

תמר זנדברג: שמעת את היושב-ראש, זו לא פשרה.

תמר זנדברג: זה לא מהווה פשרה מבחינתנו.

תמר זנדברג: מבחינתנו פשרה זה משהו אחר - - -

<ליעד קרימברג: אני אשמח לשמוע גם את משרד התרבות.

תמר זנדברג: יופי שאת תשמחי אבל יש יושב-ראש לוועדה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: לפני ההקראה אני רוצה להגיד, אם גברתי רוצה להתחפר – אין לי בעיה, זו זכותך להתחפר כמה שתרצי.

איתן כבל: אני חושב שאת טועה כי נקודת המוצא שלכם היא נקודת מוצא לא נכונה, כי אין לנו עניין לבוא ולסייע ואין לנו עניין לפגוע בתעשיית הקולנוע – ודאי לא אני, שאני משתמש די כבד בעניין הזה, אני מאוד אוהב קולנוע ומעדיף אותו לאין שיעור על צפייה רגילה, היום בתי הקולנוע גם השתדרגו ברמה כזו שזו באמת חוויה.

איתן כבל: יחד עם זאת, הצעת החוק שמונחת הולכת עם המגמה – אי אפשר שכשנוח מביאים את הדוגמאות מהעולם וכשלא נוח לא מביאים את הדוגמאות מהעולם.

איתן כבל: יש פה דיונים נוספים, זה לא הדיון היחיד, ותמיד אני רוצה להראות לכם איך גם כשאנחנו מביאים הצעות שהן במידה רבה פורצות דרך גם כלפי העולם – וזה קורה גם לנו פה מעת לעת, לא רק בעניינים טכנולוגיים ובהייטק, לפעמים גם יושבים ומציעים פה הצעות שהן פורצות דרך – יש חשש בעולם בדיוק כמו שיושבים פה וחוששים מה יהיה במקום אחר, גם שם ובאים לפה ומנסים לשכנע אותנו איך זה ישפיע על העולם, כי יגידו: הפרלמנט הישראלי קיבל הצעה כזאת או אחרת.

איתן כבל: זה לא מופרך, בוודאי בוודאי בעידן הרשתות החברתיות והאינטרנט.

איתן כבל: אתה לא צריך יותר מללחוץ גוגל כדי לקבל את התוצאה איפה זה עומד בזמן אמת.

איתן כבל: אני לא אוהב את הצעות הפשרה שלכם.

איתן כבל: אני עדיין יותר מתכוונן – אולי עם שיפור כזה או אחר – להצעה שהעלתה תמר, שגם היא, שאף אחד לא יתבלבל - - -

תמר זנדברג: אנחנו נחטוף על זה, שתדע.

איתן כבל: היא לא משאת חיי, היא רחוקה מלהיות משאת חיי.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה והכי מפורשת.

איתן כבל: מה שנעשה – אני אומר את זה גם לנציגי הממשלה וגם לך, הילה דוידוביץ, שהגיעה לכאן כמייצגת - - -

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: ממש לא, כמגנה על חופש העיסוק של - - -

<אתי בנדלר: הילה, את משתמשת במילים מאוד חזקות בעניין הזה – את רוצה לומר שהצעת החוק הזאת פוגעת בחופש העיסוק?

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: לא, אבל - - -

<אתי בנדלר: בסדר, רק רציתי לברר את העניין.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: יש בה מידה של פגיעה, השאלה אם היא פגיעה שעומדת מבחינה משפטית.

<אתי בנדלר: נכון, ואני מקווה שאת לא טוענת שהיא לא עומדת מבחינה משפטית.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: אני לא טוענת שהיא לא עומדת, אבל אני אומרת שזו פגיעה שנדרשת בחינה לגביה.

<אתי בנדלר: המשרדים האלה מכירים את ההצעה משנת 2015, כשהיא הונחה.

<אתי בנדלר: זה כבר דיון שני בהצעה הזאת והם לא טרחו לא לבוא לכאן, לא לשלוח נייר עמדה שיסביר את הצד הכלכלי שלהם, אז עם כל הכבוד אני באמת לא יודעת אם כן או לא.

איתן כבל: הילה, יותר מזה, אני רוצה שתביני את ההשפעה ההפוכה שיכולה להיות על כל המופעים האחרים - בהחלטה פה אנחנו בעצם מקבעים במסמרות ברזל או פלדה את התהליך של גביית עמלה על רכישה באינטרנט.

איתן כבל: דרך אגב, לא רק בזה, ברגע שיצאת לדרך והכנסת נתנה על זה גושפנקה, זה יעבור לאלף ואחד דברים, מרכישת מוצר בכל מיני אתרים וכו'.

איתן כבל: כשאתה יושב בבית ומזמין באינטרנט יש לזה גם מגבלות, זה מצד אחד נוח אבל מצד שני באינטרנט הכול יפה והכול נראה נהדר, אפילו סיפור הסרט הוא מדהים, אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: אם את חושבת, או במשרד המשפטים יש מי שחושב, ירים טלפון אלינו וישאל.

איתן כבל: רק אני אומר לך, תזכרו, זה חרב מתהפכת שיכולה לבוא אלינו מכול הכיוונים, מכול הכיוונים, כשבאמת נקודת המוצא היא שאתה מבצע פעולות באינטרנט לא רק כי זה נוח – בוודאי כי זה גם נוח – אלא כי בשורה התחתונה אתה עושה את כל הפעולות של זה שהיה אמור לשבת מולך והיה אמור לבצע אותן.

איתן כבל: מיכאל, בבקשה.

<מיכאל אטלן: בשביל הפרוטוקול, אני הממונה על הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן – ואני מדגיש את זה כאן כי אני רוצה להזכיר שהרשות הפיצה נייר עמדה שמנתח את התופעה הזאת ומגדיר אותה כסחר לא הוגן.

<מיכאל אטלן: כרגע אין טעם לנמק אבל אפשר להחזיר את הנייר, הוא נמצא גם באתר האינטרנט.

<מיכאל אטלן: ניסינו גם לקדם הצעת חוק.

<מיכאל אטלן: בממשלה נתקענו מפני שלא עברנו את המשוכה של להיות בטוחים שזה ישיג את התכלית של להוריד את המחירים ולכן שמחנו שמדברים פה על ניסיונות לפשרה.

<מיכאל אטלן: טוב שנתתי לנציגים אחרים לתאר את הפשרה – שהגיעה אלינו אחר הצהריים אתמול – כי למיטב הבנתי זה גם לא מה ששר הכלכלה הבין ומסכים לו.

<מיכאל אטלן: למשל, הוא לא הבין שהם מדברים על לעבור דרך הקופה, הוא לא הבין שצריך לשלם מחירים שונים בקופה, והוא עומד על כך שאם בכלל, אז זה תוך הבטחה שאם קונים קבוצה של כרטיסים הם יהיו צמודים ולא שיפזרו את הקונים.

<מיכאל אטלן: בקיצור, אני לא יודע עד כמה ההצעה הזאת היא מעשית.

<מיכאל אטלן: הדבר השני, ההצעה בכיוון שחברת הכנסת זנדברג הציעה – בתחילת הדרך שר הכלכלה תמך, היו ויכוחים עם משרד הספורט אם להתנהג בצורה שונה - - -

איתן כבל: האמת שאם משרד הספורט לא היה מתערב והיה מפריע לנו כבר היינו מעבירים את זה.

<מיכאל אטלן: שתיקה - - -

איתן כבל: אתה לא חייב להגיב, מיכאל, אני אמרתי.

<מיכאל אטלן: הנוסח עצמו של הצעת החוק הוא בעייתי.

<מיכאל אטלן: כלומר, זה חל בלי הבחנה על כל המשק.

<מיכאל אטלן: נכון שהיום רוב המשק לא גובה עמלה באינטרנט, אבל אנחנו – בשביל להיות הוגנים – ניתחנו רק את שוק הקולנוע והתיאטרון.

תמר זנדברג: להפך – היום לקנות באינטרנט זה זול יותר, גורף, כל דבר, מתחפושת לפורים ועד מכשירי חשמל.

<בתיה גוטל: אין הגדרה מה זו עמלה ולכן כל אחד יכול להגיד שמחיר גבוה יותר באינטרנט הוא כן עמלה או לא עמלה.

תמר זנדברג: אבל אין מחיר גבוה יותר באינטרנט, בשום תחום חוץ מזה.

<בתיה גוטל: הסקירה שערכנו של עשרות אתרים – 89 אתרים – לא העלתה עמלת אינטרנט, אבל ניקח לדוגמה רשת מזון שמוכרת מוצרי מזון באינטרנט ושהיום בסניף בית וגן בירושלים עושה מבצע על מוצר כלשהו והוא בהנחה, באתר שלה הוא יעלה יותר.

<בתיה גוטל: למה שלא יבוא מישהו מחר ויקרא - - -

תמר זנדברג: סיבכתם דבר פשוט.

<בתיה גוטל: המילה "עמלה" לא מוגדרת.

<ראובן חביב: מה ההבדל מבחינתך?

איתן כבל: סליחה, הוא מגיע עם רכב, יש משלוח - - -

<בתיה גוטל: לא, זו לא הנקודה, אני רק אומרת שבהצעת החוק - - -

<קריאה: משלמים בנפרד על משלוח.

איתן כבל: לא נכון.

איתן כבל: מתי קנית בפעם האחרונה?

תמר זנדברג: אתם סתם סיבכתם דבר שהוא פשוט.

<בתיה גוטל: הוא לא פשוט בהצעת החוק במלל.

<בתיה גוטל: חברת הכנסת זנדברג, כל מה שאני אומרת זה שלפי הנוסח של הצעת החוק, ברגע שחנות מסוימת – לא משנה מי ולא משנה למה – תגבה יותר באינטרנט מאשר בחנות, מישהו יכול לקרוא לזה עמלה, כמו שמחר בתי הקולנוע לא יקראו לזה עמלה.

תמר זנדברג: אבל לא עושים את זה.

<חנה טירי וינשטוק: אבל הם יכולים מחר לעשות את זה.

<לאה ורון: אני רק אומר שאיגוד לשכות המסחר, ובהן רשתות השיווק, שהן חלק ממנו, הוזמנו לדיון.

<בתיה גוטל: האם מה שאת מנסה להגיד בהצעת החוק זה שאסור לגבות מחיר גבוה יותר באינטרנט באופן גורף?

<אתי בנדלר: לא, לא.

איתן כבל: לא, לא.

תמר זנדברג: אסור לגבות עמלה עבור השימוש באינטרנט, נורא פשוט.

<בתיה גוטל: זה רק הניסוח, אני לא מדברת על - - -

איתן כבל: את נכנסת כבר לעולם אחר.

איתן כבל: נכון להיום – ואני מאוד מעריך את עמדתך ברוב המקרים – אילו לא היה כתוב פה עמלה והיו אומרים: אוקיי, יש פה מחיר, בסדר.

איתן כבל: יבוא מאן דהוא - - -

<אבי אדרי: לא כתוב עמלה.

<חנה טירי וינשטוק: אז הם לא יכתבו עמלה.

איתן כבל: נו, באמת.

<אבי אדרי: לפי החוק אסור שיהיה כתוב עמלה.

איתן כבל: תסלחו לי, אני צריך אתכם כדי לדעת איך לעקוף את זה?

איתן כבל: הם צריכים אתכם?

איתן כבל: אנחנו פה כדי למצוא את הדרך איך לייצר את הגדר.

איתן כבל: היצירתיות היא שם.

<חנה טירי וינשטוק: לכן צריך לאסור תמחור שונה, לא עמלה.

איתן כבל: יש פה הצעת חוק שגם היא – זו המלצת חוק – מתמקדת בעניין אחד, היא לא ביקשה לפתוח את כל עולם התרבות, היא לא ביקשה לדבר על איך רמי לוי יגבה ואיך הוא ירשום את זה אצלו באתר.

איתן כבל: בסך הכול כאן אנחנו מבקשים להיות הכי מצומצמים בעולם: אחד, אנחנו אומרים דבר הפוך – שאם אנחנו לא ניתן את הדעת כאן על המענה, כל אלה שאת נותנת עכשיו את ההרצאה בעבורם, ימצאו את הדרך על בסיס זה, בשער בת רבים, כמו שאוהבים לצטט שאני אומר, יעשו את זה כי זה כבר היה.

איתן כבל: הם אפילו לא יצטרכו להתחבא מאחורי שם כזה או אחר.

<מיכאל אטלן: יש פה אי הבנה לגבי ההערה, ההערה היתה שצריך לעבוד על הניסוח.

איתן כבל: בסדר, בשמחה.

תמר זנדברג: לפיכך נתכנסנו.

איתן כבל: מיכאל, מתפקידך הקודם זוכר אדוני שאנחנו מגיעים לכאן – זו היתה קריאה טרומית, היא תמיד המלצת חוק.

איתן כבל: גם כשהממשלה מביאה לנו וגם כשחברי הכנסת מביאים, המליאה אומרת:

איתן כבל: אנחנו מאשרים את זה – זה יכול להגיע, דרך אגב, חוק א', ולצאת חוק ב' בצד השני בכלל.

איתן כבל: רק אתמול העברנו הצעת חוק שנכנסה בכלל אחרת.

איתן כבל: כשהיא עברה אתמול, זו שהחוק רשום על שמה לא הכירה את החוק שלה.

<אתי בנדלר: צריכים לקרוא ולשמוע הערות.

איתן כבל: זה לגיטימי.

איתן כבל: אין ועדה אני חושב – אנחנו המקום היחיד אולי בכל ועדות הכנסת – שלא מתחילה בהקראה אלא מתדיינים ועושים דיונים כלליים אם צריך פעם אחת, אם צריך פעמיים.

איתן כבל: זו פעם שניה שאנחנו מקיימים דיון כדי לנסות באמת לדבר על הנוסח.

איתן כבל: בוודאי לא דומה העניין.

איתן כבל: הרי אנחנו נהדק את מה שכתוב פה.

איתן כבל: כמו שאני רוצה שזה לא יצא מתחום הגידור אליו התכוונו, אינני רוצה שמפה תהיה אי הבנה למקומות אחרים.

איתן כבל: אנחנו עוברים להקראה.

<אילה שפירא ברנשטיין: אני רק רוצה להבהיר כי אני לא יודעת אם הצעת הפשרה הובנה כפי שהתכוונו.

איתן כבל: היא הובנה.

איתן כבל: אל תחזרי על זה, עזבי.

איתן כבל: אני לא מתכוון להתעסק עם זה.

<ראובן חביב: אנחנו היינו שמחים באמת שתהיה איזושהי פשרה.

<ראובן חביב: זוהי תחילת - - -

איתן כבל: אתה יודע מה פירוש המילה "פשרה"?

איתן כבל: כשהצדדים מתפשרים, לא צד אחד.

<ראובן חביב: כפי שאני שמעתי את ההצעה אתמול היא היתה שונה קצת ממה שהוצגה כאן אבל - - -

<אילה שפירא ברנשטיין: לכן נשמח להציג אותה.

<ראובן חביב: כמו שהיא הוצגה אנחנו גם לא נתמוך בה.

תמר זנדברג: אבל אנחנו דנים יותר משעה, אם עד עכשיו לא הצלחתם להבהיר כנראה שזה כבר לא יקרה.

<אילה שפירא ברנשטיין: אנחנו לא מצליחים לקבל את זכות הדיבור.

איתן כבל: דבר אחד אי אפשר להגיד – לא רק שקיבלת, אלא גם התפרצתם.

תמר זנדברג: ולא רק זה – גם פתחתם את הדיון.

תמר זנדברג: פה בכנסת זה - - -

<אבי אדרי: איתן, אפשר רק מילה?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: תן לי להציע לך הצעה, משה – אני מכבד את כל מי שפה, בוודאי אותך, אז אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא – אני מעביר היום את הצעת החוק במתכונת הזאת כדי להלחיץ את עצמנו והלחיץ אתכם.

<משה אדרי: כי גם אם אני אגיע לפשרה אני לא יכול להגיע בשביל כל התעשייה, אני מייצג את עצמי.

<אתי בנדלר: ברור.

איתן כבל: משה, ברור.

<משה אדרי: אני יכול להגיד לתמר: קחו מתנה מיליון דולר, והוא לא.

איתן כבל: ברור כשמש לאור הירח, ברור לי.

<משה אדרי: אז אני אשב עם תמר.

איתן כבל: בוודאי, נשב, ננסה.

איתן כבל: אני לא מתיימר, בוודאי שלא.

איתן כבל: פה אני החלטתי, כמו בחוקים אחרים שלפעמים צריך לעשות את זה, להלחיץ את כולנו.

איתן כבל: אם לא נילחץ אז זה לא יסתיים.

איתן כבל: אני גם לא רוצה שבוקר אחד זה יונחת עליכם, אני רוצה שנבוא בדברים.

איתן כבל: לכן אני רוצה להתקדם עם העניין הזה ואחר כך נשב.

איתן כבל: "הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור גביית עמלה בעסקה שבוצעה באמצעות האינטרנט), התשע"ה–2015 יש הערות?

<אתי בנדלר: אמרו משרדי הממשלה שיש בעיה עם הניסוח אז כדאי לשמוע מה הבעיה.

<חנה טירי וינשטוק: ההצעה בעצם אומרת שאסור לגבות עמלה באינטרנט אלא אם כן היא נגבית גם בקופה.

<אתי בנדלר: עמלה בעד עשיית העסקה, שימי לב.

<חנה טירי וינשטוק: כן, עמלה בעד עשיית העסקה.

<חנה טירי וינשטוק: החשש שלנו הוא שמחר לא יקראו לזה עמלה, יקראו לזה משהו אחר, או יהיה תמחור אחר ויגידו: אנחנו מתמחרים את הכרטיס באינטרנט אחרת.

<חנה טירי וינשטוק: המודל שלהם היום הוא ברור – הם לא רצו להעלות את מחיר הכרטיס מסיבותיהם ולכן הם עשו הפרדה, קראו לזה עמלה, דמי נוחות, לא משנה.

<חנה טירי וינשטוק: זאת אומרת, יש פה איזושהי תוספת.

<חנה טירי וינשטוק: לכן צריך להבין שנוסח ההצעה לא מונע מכך שמחר יקראו לזה בשם אחר ולא מונע מכך שמחר יהיה תמחור אחר והם יגידו לנו: זו לא עמלה, זה תמחור אחר.

<אתי בנדלר: מה ההצעה אם כך?

<אתי בנדלר: יש לכם הצעה?

<חנה טירי וינשטוק: צריך להבין שאם אנחנו אומרים "עמלה או תוספת תשלום" – זאת אומרת, לא נקרא לזה עמלה אלא תוספת תשלום – זה אומר שאנחנו אומרים שלא יכולים לתמחר באינטרנט באופן יקר באופן רוחבי.

<חנה טירי וינשטוק: זאת המשמעות.

<חנה טירי וינשטוק: זאת אומרת שאף פעם אי אפשר לתמחר באינטרנט יקר יותר.

<אתי בנדלר: מה את מציעה?

<חנה טירי וינשטוק: מה שאני מציעה זה לא לנקוט דווקא במילה עמלה.

<חנה טירי וינשטוק: אבל צריך להבין שגם אם אנחנו אומרים - - -

תמר זנדברג: מה המקרים שבהם מתמחרים באינטרנט יקר יותר?

<ראובן חביב: למשל כל מוצרי מזון, רשתות דיסקאונט זולות יותר מאשר באינטרנט.

תמר זנדברג: איפה הם זולים יותר?

<ראובן חביב: למשל, שופרסל דיל ימכור לך יותר זול את הקטשופ - - -

<לאה ורון: וכן לשנות את המילה "עמלה" במילים "תוספת תשלום"?

<חנה טירי וינשטוק: אפשר לומר "עמלה או תוספת תשלום", אפשר גם - - -

איתן כבל: באמת, נו, אתם מסתלבטים עלי?

איתן כבל: אתה משווה מכירת כרטיס לקולנוע לבין אחד שקונה בשופרסל, ששם צריך לבצע פעולות כמו להעמיס, להוריד, להביא, לברור, לבדוק שזה לא פג תוקף?

<ראובן חביב: אני אומר רק על הנוסח.

איתן כבל: אני יודע שאתה רק פרשן שלהם, אני מנסה להגיד שאני מבין את הבעייתיות אבל בואו לא נעשה את זה כצעקתה.

איתן כבל: זה עניין שצריך לתת לו את המענה בין הקריאה השנייה - - -

<אתי בנדלר: אדוני, אולי יש להם הצעות קונקרטיות כבר עכשיו?

איתן כבל: אבל אין.

<אתי בנדלר: אינני יודעת, הייתי שמחה אם היית מאפשר להם לומר.

איתן כבל: גברתי, כבר עוד מעט בלחץ הפיזי היא תגיד מה שאת רוצה – אין לה.

<אתי בנדלר: לא, לא התנהל דיאלוג.

<אתי בנדלר: אדוני, תן לנו אפשרות חמש דקות לדיאלוג.

תמר זנדברג: היא מעלה בעיה מצד אחד ואז בעיה מצד אחר.

איתן כבל: בבקשה, אתי לוחצת שהיא תיתן הצעה.

<אתי בנדלר: אם יש.

<אתי בנדלר: אם אין אז אין.

איתן כבל: תראי את המבט שלה – אין לה.

<מיכאל אטלן: יש לנו נוסח שלא עבר בממשלה עדיין אז אני מציע שהמשפטנים ישבו ביחד על נוסח מתוך הנחה שזה עובר - - -

<אתי בנדלר: מה זאת אומרת?

<אתי בנדלר: תראה, מיכאל, אם ההצעה שלכם עשויה לשנות את המהות אז ודאי שזה לא ברמה של נוסח ולכן אתם צריכים להציג את זה.

<מיכאל אטלן: היום אנחנו לא בשלים להציג את זה.

<מיכאל אטלן: אפשר לומר שאם ממילא יושב-ראש הוועדה רוצה להעביר את זה בקריאה ראשונה, שאחרי שזה יעבור בקריאה ראשונה המשפטנים ישבו ביחד ויראו אם זה מהות או לא מהות ובמקביל ינסו להגיע לפשרה.

איתן כבל: מיכאל, תודה.

איתן כבל: אתי, לא סתם אמרתי, זה לא מחוסר סבלנות או מחוסר - - -

<אתי בנדלר: הכול בסדר גמור, אבל טוב שהדברים יאמרו ויהיו ברורים.

איתן כבל: הבנתי את זה, אני לא אומר את זה בטרוניה.

<אתי בנדלר: יש ביקורת על הנוסח אבל אין הצעה אחרת.

איתן כבל: כן, את זה הבנתי.

איתן כבל: הבנתי בדיוק ולא אמרתי את זה בטרוניה כי אני מבין שחנה שמה ספוט על עניין שצריך לתת עליו את הדעת ולתת לו את הפתרון.

איתן כבל: אין פתרון או הצעה לפתרון ברגע זה.

איתן כבל: ברור לנו שבין הקריאה הראשונה לבין השנייה והשלישית נצטרך לתת לזה את המענה שמעבר.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות: א', אותה הצעת פשרה שנצטרך לתת אותה; ואלמנט נוסף הוא האלמנט, לשיטתך, שהנוסח כפי שהוא מופיע היום פותח כאן מרחב עצום של עניינים שצריך לתת עליהם את הדעת ולצמצם אותם.

<מיכאל אטלן: גם כדאי לחדד האם זו פשרה שבאה במקום חקיקה או שזו פשרה - - -

איתן כבל: לא יודע, למה לי עכשיו להגיד את זה פה?

איתן כבל: אין לי מושג, מיכאל.

איתן כבל: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: למה לי להגיד את זה?

איתן כבל: טבעה של פשרה – שהכול פתוח.

איתן כבל: אם לא, ואנחנו אומרים: זו פשרה בתנאי ש – אז לא נגיע לשום מקום.

<אתי בנדלר: מצד שני, אני חושבת שחברי הכנסת נתנו אינדיקציה מאוד ברורה שהם לא היו רוצים לעגן בחקיקה תוספת עמלה בשל רכישות באינטרנט ואידך זיל גמור.

איתן כבל: חד-משמעית.

<חנה טירי וינשטוק: בסדר גמור, אבל רק צריך לשים על השולחן שהמשמעות האמיתית של ההצעה היא שאי אפשר לתמחר באופן גבוה יותר באינטרנט.

איתן כבל: לא, לא אמרנו דבר כזה.

<אתי בנדלר: אני לא מסכימה לפרשנות הזאת.

איתן כבל: לא, אני לא מסכים.

<חנה טירי וינשטוק: זאת המשמעות.

<חנה טירי וינשטוק: זאת המשמעות.

<בתיה גוטל: זה הנוסח.

<חנה טירי וינשטוק: מה זה תוספת עמלה?

<חנה טירי וינשטוק: זה אומר שאי אפשר לגבות יותר כסף.

תמר זנדברג: סליחה, אבל את בעצמך עכשיו אמרת דבר והיפוכו בין קודם לעכשיו.

<חנה טירי וינשטוק: לא, אני אומרת בדיוק אותו דבר.

תמר זנדברג: לפחות כך אני הבנתי, תקני אותי אם אני טועה.

תמר זנדברג: קודם אמרת שאת חוששת שהם יקראו לעמלה הזאת שם אחר ועדיין יגבו יותר, עכשיו את אומרת: זה לא יאפשר לגבות יותר וכמשהו שמדאיג אותך.

תמר זנדברג: זה דבר והיפוכו.

<חנה טירי וינשטוק: זה אותו דבר, כי אני אומרת שמבחינת הנוסח אי אפשר להישאר עם נוסח של עמלה, כי מה שהם יעשו – הם יתמחרו את זה אחרת ויגידו שזה לא עמלה.

תמר זנדברג: הם גם יכולים לקרוא לזה מלפפון – נו, באמת.

<חנה טירי וינשטוק: אין בעיה, אבל מחר בבוקר הם לא יקראו לזה עמלה.

איתן כבל: בואי נעשה סדר בעניין הזה, הרי אנחנו מכירים את זה, זה חדשות לבקרים עולה כאן, משפט המחץ: זה יעלה את המחירים.

איתן כבל: דרך אגב, צריך שהמשפט הזה שיהיה כתוב פה – יש פה מי שהיה בצבא, אתה מגיע למוצבים, בכניסה למוצב יש "המטרה והמשימה", זה כתוב, מודבק, לא משנה לאן אתה הולך זה שם – אנחנו פה אותו דבר.

איתן כבל: אין הצעת חוק שלא הונחה כאן, לא משנה באיזה עניין – גידול חסה בירח – זה מתחיל כך: זה יעלה את המחירים, דרמטית.

איתן כבל: אין פעם שאתם לא שמעתם את זה.

איתן כבל: עזבו הצעת חוק פרטית, הצעות חוק שלכם, שהמדינה מקדמת, תמיד ותמיד ותמיד זה אמור לשתק אותנו.

איתן כבל: אבל בסוף יש כלים למדידה.

איתן כבל: אם עליית המחיר בסוף היא פועל יוצא של מי שבדק ואומר: וואלה, אין ברירה, יש מחסור בשוק – דרך אגב, אפילו במחסור יש כללים לבדוק האם זו יצירה של מחסור מדומה.

איתן כבל: יש אלף ואחד דברים.

איתן כבל: נתתי את הדוגמה הזאת לאחרונה, לפני כחודשיים דב אלפון כמדומני העלה ציוץ – בלופטה

איתן כבל: נזה העלו מחירים, היה לחץ, מצאו לנכון להעלות את המחירים, הם נתבעו ואז הם אמרו: זה לא אנחנו, זה האלגוריתם.

איתן כבל: יש אלגוריתם שכשיש לחץ המחירים קופצים.

איתן כבל: אמר להם השופט: ומי כתב את האלגוריתם?

איתן כבל: זאת אומרת, בסוף בסוף הכוונה גם כאן היא לא שאני מחר מונע ממשה, אבי ואחרים להעלות מחירים, אני לא מונע מהם, מעולם לא ביקשתי למנוע.

איתן כבל: העלאת מחירים והורדת מחירים מתקיימת בשוק במגוון רחב של עניינים.

<לאה ורון: עם הכנסת ובלעדיה.

איתן כבל: עם הכנסת ובלעדיה.

איתן כבל: יש פה שני אלמנטים: אלמנט אחד – כוחות השוק.

איתן כבל: ירצה האזרח – ילך; לא ירצה – לא ילך.

איתן כבל: יש לזה אבל עוד אלמנט נוסף – האם זה שמעלה או מוריד עושה את זה תוך יצירת לחץ כזה או אחר?

איתן כבל: האם הוא מייצר מצגי שווא?

איתן כבל: יש אלף ואחת פעולות לבחון את עליית המחירים.

איתן כבל: אנחנו לא אמרנו שיותר אי אפשר לבצע העלאת או הורדת מחירים.

איתן כבל: אם הוא ירצה לרכוש דרך האינטרנט ופתאום יסתבר לי, איתן כבל, לתמר, או כל אזרח מן השורה, שפתאום באינטרנט המחיר יותר גבוה מהמחיר בקופה, היי בטוחה, יהיה מישהו שכבר יבקש: למה רק משתמשי האינטרנט מממנים את טום קרוז?

איתן כבל: בסוף יבוא מישהו וישאל את השאלה הזאת, למה דווקא אני.

איתן כבל: לכן אני אומר, אינני מפחד מהחלק הזה.

איתן כבל: יש דברים שצריכים להיות בשקיפות מלאה.

איתן כבל: מה אני כן אומר?

איתן כבל: הפחד הגדול שלי, מיכאל וחנה, הוא – הרי נקודת המוצא היתה מאיפה זה התחיל מולם.

איתן כבל: אם הם היו באים ואומרים מלכתחילה: תשמע, בגלל שיש הסכם בינלאומי עם חברה כלשהי – סתם אני ממציא – שאומר שמי שמבצע פעולה דרך האינטרנט נדרש לשלם, אפילו לא נקרא לזה עמלה, תשלום נוסף, לזה שיושב במאגר הבינלאומי בגוגל, אז זה משהו אחר.

איתן כבל: אבל אנחנו לא שם.

איתן כבל: הפחד הגדול שלי, כמו שאתי כל הזמן אומרת ואנחנו אומרים את זה, שלמרות שאנחנו רוצים להוריד את המחיר, הרשתות יהפכו את זה להיות כלי – תרשמי לפניך שגם זה יגיע לחברות התעופה, זה רק עניין של זמן, שהתחרות בכל המקומות האלה תלך ותהיה כזו שמי שיגרום לכך שתהיינה פחות ופחות פעולות דלפק, המחירים רק ירדו.

איתן כבל: תמר, את מצביעה במקום עיסאווי?

תמר זנדברג: כן.

איתן כבל: מי בעד סעיף 1?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 1 אושר.

<אתי בנדלר: שזה אומר עבירה פלילית.

<אתי בנדלר: עם כל הכבוד, אדוני, אני מציעה לא להפוך את הנושא הזה לעבירה פלילית.

איתן כבל: אני גם מסכים.

<אתי בנדלר: אפשר לשקול הטלת עיצום כספי בשל העניין הזה.

תמר זנדברג: מקובל עלי.

איתן כבל: גברתי צודקת, אנחנו נשנה את זה.

<לאה ורון: אני אנצל את הזמן ואומר ששירה דימניק ממשרד האוצר מסרה שאין עלות תקציבית להצעת חוק זאת, אין עלות מתקציב המדינה.

<אתי בנדלר: ברשותכם, אני מציעה כרגע לא להטיל שום סנקציה ולהתייחס לזה במפורש בדברי ההסבר שבעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית תשקול ועדת הכלכלה איזו סנקציה ראויה בשל הפרת ההוראה.

איתן כבל: מאה אחוז, מקובל.

תמר זנדברג: מקובל עלי, אין בעיה.

איתן כבל: אז אין צורך להצביע, נכון?

<אתי בנדלר: לא, הסעיף הזה נמחק.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: משה, אבי וקבוצת גרידינגר, רק תעלו ותצליחו.

איתן כבל: אני מציע למשה ולכם – ואני לא קובע – לבוא בדברים עם תמר, המציעה.

איתן כבל: אני העמדתי את עצמי לעניין הזה.

איתן כבל: אני חושב שהפערים הם הרבה יותר קטנים ממה שנדמה, אלא אם כן אתם תכניסו את מכשירי החפירה.

איתן כבל: אני אומר את זה לנציגי גרידינגר.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר בשורה התחתונה הוא שאנחנו בעד למצוא – ואנחנו נשלם על זה, חברי הכנסת, ולמרות זאת אנחנו מוכנים למצוא את נקודת האיזון הנכונה ביותר, וכמובן ביחד עם משרד הכלכלה.

איתן כבל: אני יודע לומר שהשר נותן לנו, חברי הכנסת, בעניין הזה רוח גבית מלאה.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.