ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 692, 2018-02-13 09:00

איתן כבל: בוקר טוב לכם, כמידי יום אנחנו נתחיל, ברשותכם, בשיר.

איתן כבל: היום יום שלישי, פעמיים כי טוב, נשתדל לעשות אותו אפילו שלוש פעמים.

איתן כבל: יש לנו היום יום אינטנסיבי לא פחות מאתמול, היום יש את הצעת חוק תקציב ההסדרים.

איתן כבל: זה דיון בתוך מסגרת, אז אני מניח שעד 21:00 היום נסיים את הדיונים, אחרי שאתמול סיימנו אותם בסביבות 02:00 בלילה, משהו כזה.

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: הבוקר אני אקריא שיר של סיון הר-שפי, ילידת 1978.

איתן כבל: החלה לפרסם שירים בכתב העת "משיב הרוח", פרסמה שלושה ספרי שירה, זוכת פרס הרי הרשון של האוניברסיטה העברית, תשס"א, פרס אקו"ם, תשס"ג, פרס שרת החינוך 2004 ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים תשע"ב.

איתן כבל: היא שותפה להקמתו והובלתו של בית המדרש " זהר חי" בירושלים.

איתן כבל: כמו כן, מרצה במכללות שונות, מנחה סדנאות כתיבה ועורכת את כתב העת "אתר".

איתן כבל: היא נשואה למשורר אבישר הר-שפי.

איתן כבל: לב החומר: סיון הר-שפי.

איתן כבל: בחרף העלינו בוץ רך מקרקעית השלוליות וחזרנו הביתה מפארים: ידינו עוטות בוץ וארגמן.

איתן כבל: בחמרה התייחסו המבגרים לממלכת החומר חיות נעימות ששנו צורתן לליטוף מגענו לא הרשו לבוא בחדרים.

איתן כבל: ובבקרים המאחרים כשהתעוררנו, רצנו לשלומן כבדות ומבקעות משמש הן רבצו בגן אדישות וקשות לתחנוני אצבעותינו ולב החומר הפשוט שבקרבנו נשבר.

איתן כבל: כך אפשר להתחיל את היום.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נעשה את זה כך – אני אזכיר רק שהנושא שמונח על סדר יומנו: משרד האנרגיה ורשות הגז מעכבים חיבור מפעלים לגז, זאת על אף הקצאות התקציב הנדרשות, של חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת איתן ברושי, כפי שאמרתי גם הצטרפה חברת הכנסת יעל כהן פארן.

איתן כבל: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אני לא יודע למה לא הגיע חבר הכנסת לוי- - -

<קריאה: הוא בדרך, דקלה מוסרת שהיא דיברה איתו והוא בדרך.

איתן ברושי: סיכמנו שאתן לו להוביל.

איתן כבל: אל תדאג, יש לי מה לומר.

איתן ברושי: בוקר טוב, אני מניח שהגיעו כמה אנשים שיבואו – אנחנו נתקלים, אדוני יושב הראש, שותפים לדיון החשוב הזה, במציאות תוך כדי ביקור במפעלים.

איתן ברושי: יש פער גדול, לא מובן ולא מוצדק, בין תכנית העבודה של חיבור מפעלים לגז, אני מדבר על התעשייה, לבין הביצוע בפועל.

איתן ברושי: אנחנו גם יודעים לומר על ההבדל המשמעותי, למשל, במפעל כמו פיניציה בציפורית, מה השינוי החיבור לגז במפעל, לעומת מה שהיה.

איתן ברושי: עוד יותר זה מחריף את הביקורת, כי מצד אחד אתה אומר: אוקי, עושים פה כמה דברים חשובים, ואני מברך על כך.

איתן ברושי: אני לא נולדתי כדי להיות מבקר ולא בוועדת שקיפות.

איתן ברושי: אני בא מעשייה.

איתן ברושי: מצד שני, כשאתה קורא את הדו"חות, ואתה קורא את הפניות של מפעלים, ויש לנו פה שמות של מנהלים בפעלים, וביקרנו.

איתן ברושי: לא רק זה, חלק כבר הוציאו את ההוצאות של החיבור, חלק כבר עשו את ההכנות.

<קריאה: את ההסבה?

איתן ברושי: כן, וזה לא עובד.

איתן ברושי: מצד שני, יש מפעלים, אדוני היושב ראש, שהם מעכבים.

איתן ברושי: חלק מהתשתית שנבנתה, נבנתה על כספי המפעלים, אבל המפעלים לא משלמים אם אין סיבה לשלם.

איתן ברושי: אז יש פה ביצה ותרנגולת.

איתן ברושי: לא משלמים, לא עושים, לא עושים – אנחנו נמצאים בנקודה, לא יודע מי מייצג פה את משרד התשתיות – גם פניתי אליהם, לא פעם אחת, וגם בימים האחרונים לפני הדיון.

איתן ברושי: את הדיון ינהל היושב הראש.

איתן ברושי: לא מספיק ברורה פה האחריות, ולא מספיק ברורה פה היכולת לסגור את הפער הזה שנוצר.

איתן ברושי: במפעלים כמו גן שמואל, מפעל כמו משמר העמק, מפעל כמו מענית, מפעלים שהם חלקם פרטיים או שינו בעלות, אנשים עמדו ויצרו את התנאים, ולא קיבלו את החיבור.

איתן ברושי: לכן אנחנו חושבים שאי עמידה ביעד של חיבור הגז, דווקא בישראל של השנה הזאת, של השנים האלה, שיש בהן גם את הגז, גם את הפוטנציאל וגם את ההחלטות.

איתן ברושי: אנחנו לא מבינים ולא מקבלים, ולכן ביקשנו את הדיון הזה, כדי להציג את הבעיה בפני יושב ראש וועדת הכלכלה.

איתן ברושי: הכנסת הכירה בחשיבות הדיון, אבל בעיקר לשמוע את ההסבר – ואני בטוח שאחר כך נדע גם לסייע.

איתן ברושי: בגדול, רק 40 מפעלים מתוך ה-688 פוטנציאליים חוברו לגז עד היום.

איתן ברושי: לא רק שהגז יקר יחסית למחירו במדינות אירופה, למשל, הוא גם בלתי זמין למפעלים בשל בעיות של מכרזים או בירוקרטיה אחרת.

איתן ברושי: חברות חלוקת הגז מתלוננות, כי המפעלים ביקשו לנצל את מענקי המדינה להסבת המפעל לפעולה בגז, אך אין להם כוונה להתחבר לגז.

איתן ברושי: אין דבר הזוי יותר מהנימוק הזה.

איתן ברושי: עובדה היא, שמנהלי המפעלים, בהכירם את המנטליות המסחרית שחברות ההפצה אמרו להם: קודם תביאו אלינו את הגז, ואחר כך נשלם.

איתן ברושי: זה מה שאמרתי פה, הביצה והתרנגולת.

איתן ברושי: השלמת – אני כבר מסיים, מיקי.

איתן ברושי: השלמת החיבור לגז הטבעי תחסוך לתעשייה הישראלית למעלה מ-700,000,000 שקלים בשנה.

איתן ברושי: זה כמעט מכפיל את הנטו לתעשייה, במרכאות.

איתן ברושי: זה ישפר את התחרות של המוצרים בעולם, תאפשר את הגדלת פסי הייצור וקליטת עובדים נוספים.

איתן ברושי: יש פה יתרונות ברורים, והמחדל זועק לשמיים.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: בוקר טוב חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: בוקר טוב, אני מתנצל על האיחור.

איתן כבל: זה בסדר גמור, אנחנו מכירים אותך כאחד החרוצים בבית, ואני מניח שאם איחרת יש לכך סיבה מספיק טובה.

מיקי לוי: סתם לא התעוררתי.

איתן כבל: גם זה קורה, תאמין לי.

<קריאה: מזל שהוא גר קרוב.

איתן כבל: זה קורה לרבים וטובים.

איתן כבל: אוקי, אני מניח שאתה הלכת לישון לא לפני 2:00.

איתן כבל: אז בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה לך, אדוני.

מיקי לוי: למעשה, ביקשנו את הדיון הזה כי יש איזשהו כשל מערכתי גם בהתארגנות שלנו כממשלה, או כמדינה, וגם בחלוקת התקציבים.

מיקי לוי: שנתיים חלפו מאז שהוועדה בראשותך סיימה את שינויי החקיקה הנדרשים, על מנת לאפשר חיבור קל, יעיל, מהיר לגז, ורק 40 מפעלים מתוך 688 מפעלים חוברו.

מיקי לוי: אכן, חלק באשמתם של המפעלים, חלקם הקטן מאוד לא רוצה, בגלל שינויים בתעריפים וכולי, אבל אין בכלל ספק שיש כאן איזשהו כשל שאנחנו אמורים לדון בו ולבדוק אותו.

מיקי לוי: ב-2017 הקצה משרד האוצר למשרד האנרגיה ולרשות הגז 350,000,000 מיליון שקלים, לחיבור מאות מפעלים לגז.

מיקי לוי: זה היה צעד שאמור היה להוזיל עלויות ייצור ויצמצם את זיהום האוויר, אבל ראה זה פלא, מתוך 350,000,000 שקלים, רק 17% מהתקציב נוצלו.

מיקי לוי: היום יש רק כ-100 מפעלים מוכנים לחיבור.

מיקי לוי: אני הסתובבתי בחלק מן המפעלים כמו פניציה, מפעלים שחוברו לגז כמו רשתות יהודה באשדוד, מפעלים שחוברו לגז, הפכו פתאום להיות עצמאיים, לא צועקים הצילו, המדינה, אל תצילי אותנו.

מיקי לוי: מה קורה עכשיו, רק 17% מתוך 350,000,000 שקלים אדוני, שאר הכסף חוזר לאוצר.

מיקי לוי: הוא לא ינוצל.

מיקי לוי: כשאני שואל את השר או את אנשי המשרד שלו, הם אומרים: אל תדאגו, השנה נעשה את החיבורים.

מיקי לוי: כן, אני מודאג, בגלל זה ביקשתי את הדיון אצלך במשרד, כדי שבסוף השנה לא נשמע עוד מפעלים זועקים הצילו כי הם קורסים כלכלית, כי לא חיברו אותם לגז.

מיקי לוי: סוף סוף מדינת ישראל בורכה באיזשהו משאב טבע, והנה, אנחנו מזלזלים בביצוע עצמו, וחבל.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

איתן כבל: תודה חברי.

איתן כבל: חיים, אתה רוצה לומר כמה מילים, ברשותך?

איתן כבל: לפני שאני אתייחס.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: תודה רבה.

חיים ילין: אני מאוד שמח על הדיון, היינו בדיון כזה לפני כשנה וחצי, אם אני לא טועה, שנתיים, אבל היו תוצאות.

חיים ילין: לפחות בדרום אנחנו יכולים להגיד שזו התקדמות אדירה.

חיים ילין: גם המשאבים שהופנו וגם הביצוע.

חיים ילין: בסוף, תדעו לכם, גם אם פוליטיקאים וגם אם ממשלה שמה כסף, אנחנו תלויים גם בקבלנים, אנחנו תלויים גם במתכננים, ואם הם עובדים נכון אז הכסף ייצא.

חיים ילין: יצא שבשבת הייתי בשבת תרבות, ותפסו אותי כמה אנשים מהצפון שהגיעו לשם.

חיים ילין: הם אמרו לי: חיים, מה שעבר על הדרום, בדיוק עכשיו עובר על הצפון.

חיים ילין: בדיוק אותו דבר.

חיים ילין: עכשיו תעזרו לנו להוציא את הפלונטר מהצפון.

חיים ילין: למה דורשים מהמפעלים – מי מתחבר, מי לא מתחבר.

חיים ילין: ממתי מפעל צריך לשלם על תשתית שצריכה להגיע אליו?

חיים ילין: הרי זה הסיפור, ככה היה בדרום.

חיים ילין: הכסף בסוף זו תשתית לאומית, לא יכול להיות, כבוד היושב ראש, שבסופו של דבר אנשים ישלמו פעמיים, גם על המיסוי שמשלמת כל חברה, ועכשיו היא גם צריכה להשקיע על משהו שהמדינה צריכה להביא להם.

חיים ילין: זה לא יעלה על הדעת דבר כזה.

חיים ילין: אני מאוד שמח שבדרום זה הפוך לגמרי, ועכשיו צריך להילחם למען הצפון.

חיים ילין: אני עושה את ההבדל בין הדרום לבין הצפון, צריך לשם שם משאבים, צריך שיהיו קבלנים נאותים ומתכנן מהיר, ולא להתנות.

חיים ילין: ההתניה הזאת שבה הם אומרים מי כן ומי לא, בסוף מה שיקרה זה שלמי שיש כסף וכדאיות כלכלית, ויש לו אפשרות לקחת הלוואות מהמערכת הבנקאית, אולי יעשה את זה.

חיים ילין: אבל אלה שצריכים לצמוח וצריכים את הכסף, והמדינה לא תכבד – הם לא יוכלו לעשות את זה.

חיים ילין: בסוף אנחנו נמצא את עצמנו בחוסר כדאיות ובאבטלה.

חיים ילין: לדעתי זה מיותר לחלוטין, אני חושב שצריך לקחת את המודלים שנעשו בדרום, ולהביא אותם לצפון.

חיים ילין: הערה קטנה: צה"ל היום מחובר לחברות לא באופן ישיר, בדרום.

חיים ילין: הם מחוברים דרך חברות בנות שהצליחו לעשות את זה בצורה בלתי רגילה.

חיים ילין: אין שום סיבה בעולם שהמדינה, שכ-15%-17% מהתקציב הולך למשרד הביטחון, ישתמש במיקור חוץ, במקום שהמדינה תביא ישירות את הצינור של הגז לצרכי חשמל ולצרכי אנרגיה לתוך הבסיסיים הצה"ליים.

חיים ילין: זה דיון אולי שלא צריך להתקיים פה, אלא בוועדת חוץ וביטחון, אבל נראה לי שמי שגוזר קופון על חשבון צה"ל והמדינה, הוא לא ראוי בכלל.

איתן כבל: תודה חיים.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לפני שאני אעביר את רשות הדיבור לאורחים שלנו, אני רוצה לומר כמה מילים.

איתן כבל: תראו, אני אתפתה בצורה, אני כבר אומר את זה, מאוד לא פשוטה.

איתן כבל: הנושא של חיבור מפעלים לגז היה נושא הדגל של וועדת הכלכלה.

איתן כבל: לפני כשנתיים התיישבנו כאן לילות כימים, לא כלשון המליצה, אלא עבדנו באמת בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית, כדי להוציא מתחת ידינו את התוצאה הטובה ביותר.

איתן כבל: החוק שודרג בצורה משמעותית, שונה כמעט לחלוטין.

איתן כבל: יתרה מכך אני יכול לומר לכם, כאן אני באופן אישי נאבקתי מול משרדי ממשלה ומול גורמים, ובין היתר גם הרשויות המקומיות, אני אזכיר, לגבי רצונם לקבל הכנסות מהטמנת הצינורות שעוברים דרכם.

איתן כבל: הסיפורים הם ארוכים.

איתן כבל: אני יכול לומר לשר האנרגיה שהוא נכשל כישלון חרוץ.

איתן כבל: כישלון חרוץ, המשרד נכשל בכל הנוגע לחיבור מפעלים לגז.

איתן כבל: אני ארצה שגברתי רק תגיד את מספר הפניות, הפגישות והשיחות שעשינו עד היום בנושא הזה.

איתן כבל: בבקשה.

<לאה ורון: ישיבות של וועדה לצורך חוק ותיקוני החקיקה, התקיימו 12 ישיבות של הוועדה, חלקן עד השעות המאוד מאוחרות של הלילה, 1:30 בלילה.

<לאה ורון: חבר הכנסת כבל, גם אני, הוצאנו בכתב חמישה מכתבים לשר האנרגיה ולמנכ"ל משרד האנרגיה.

<לאה ורון: מנכ"ל משרד האנרגיה דאז, שאול מרידור, העביר לנו רשימה של 84 מפעלים שחוברו לגז הטבעי.

<לאה ורון: אנחנו לא יודעים אם הנתונים האלה נכונים, משום שמהתאחדות התעשיינים קיבלנו נתונים אחרים.

<קריאה: יש רק רשימה של 40.

איתן כבל: אוקי.

<קריאה: כמה את קיבלת?

<לאה ורון: 84.

איתן כבל: שניה.

איתן כבל: קודם כל, אני רוצה לומר – חברים, סליחה, אפשר בבקשה?

איתן כבל: תנו לי לנהל.

<קריאה: אבל איך זה 84?

<קריאה: מי המציא מספר כזה?

איתן כבל: חברים יקרים, אני ביקשתי את עזרתכם בלדחוף אותי לומר את הדברים שלי?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אאפשר לכם, מבטיח, לא להפריע לכם לומר את הדברים שלכם.

איתן כבל: אבל בואו נעשה את זה מסודר, כי באמת קצה נפשי מהעניין הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה מאוד ברורה, זה פשוט מביך.

איתן כבל: אם זה לא היה עניין לאומי, הייתי אומר לכם, חברות וחברים, אל תיכנסו לחדר הזה עד שאתם לא תפתרו את העניינים האלה.

איתן כבל: אז כותבת אורה קורן ב- the marker: קרבות אגו וגזל כספי ציבור: למה המפעלים לא מתחברים לגז?

איתן כבל: זכייני חלוקת הגז הטבעי מאשימים מפעלים בהונאת מענקים.

איתן כבל: המפעלים מאשימים אותם במרמה וגרירת רגליים, וכולם מאשימים את המדינה ברשלנות.

איתן כבל: לא פלא ש-9 שנים לאחר חשיפת המאגרים, למרות השקעות של מאות מיליוני שקלים, רק 6% מהמפעלים חוברו לגז.

איתן כבל: אז אני לא רוצה עכשיו להיכנס לתוך תוכן הדברים.

איתן כבל: זאת כותרת מאוד קשה שנותנת אותה אורה קורן.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם את הדבר הבא: אינני מאמין היום לשום נתון שמסתובב.

איתן כבל: יש לי סחרחורת מהנתונים.

איתן כבל: כל אחד נותן נתון אחר, ואין לי ספק שגם אם אני ארד ואצלול לתוך הנתונים, ואני אעבור מפעל מפעל, יסתבר שאלה לא נתונים שלמים, כל זה לא בדיוק מחובר, זה עוד יתחבר, זה יובא.

איתן כבל: הגז לא זורם, בדיוק.

איתן כבל: עכשיו, אני רוצה להזכיר, שהממשלה, שר האוצר, ואינני חושב שכאן הבעיה היא במשרד האוצר, אולי כן.

איתן כבל: אבל אני, ככל הידוע לי, לא משרד האוצר נתן את הדחיפה – שיתקנו אותי בהתאחדות התעשיינים אם אני טועה.

איתן כבל: שאול מרידור, שהיום הוא ראש אגף תקציבים, כמנכ"ל משרד האנרגיה, ישב כאן, חייך, אפשר לראות את התמונות בארכיון.

איתן כבל: חייכנו זה לזה.

איתן כבל: הוא ידע שהם לא יעמדו בהתחייבויות, כמו שאני ידעתי שהם לא יעמדו בהתחייבויות.

איתן כבל: השבר, מסתבר, יותר מכל, הוא בהולכה.

איתן כבל: יש שם – לב ליבו של העניין, הוא כנראה – אני אומר זאת, הוא בהולכה.

איתן כבל: אני לא רוצה לסכם בשלב הזה את הדברים, אני ארצה לשמוע – מי מייצג כאן את משרד האנרגיה?

<קריאה: אני.

איתן כבל: כן, וודאי, קונסטנטין – ניתן לו לאחר מכן.

איתן כבל: מי יש כאן נציג לאוצר?

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: אז אנחנו נעשה כך: אנחנו נתחיל עם התאחדות התעשיינים שתציג בקצרה, בלי יום לימודים ארוך, בלי זה, לשים את העניין.

איתן כבל: מי האורחים הנכבדים?

<נועם בריימן: נועם בריימן, יועץ משפטי מרימון ורותם חברות חלוקה.

איתן כבל: אוקי, ו?

<אריה זאוברמן: אריה זאוברמן, מנכ"ל חברות חלוקה, רותם גז טבעי ומרימון גז טבעי.

איתן כבל: אוקי, ו?

<אמיר רובין: אמיר רובין, משרד הכלכלה.

איתן כבל: ו?

<אילן כהן: אילן כהן, הגוף הבודק היחיד שיצא לדרך- - -

איתן כבל: אני זוכר, צודק, נכון.

איתן כבל: שנאבקנו על להיות גוף בודק, ואיך, ומה, ולמה.

<שלמה קרסנר: שלמה קרסנר, סמנכ"ל הנדסה ונתיבי דעת.

<סילבי רון: סילבי רון, מנהלת קשרי לקוחות נתיבי הגז.

איתן כבל: על הכיפאק.

איתן כבל: אז קודם כל, אני אאפשר לכולם לדבר.

איתן כבל: קונסטנטין, אתה תרשום את הדברים.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: יש לי הרגשה שאתה ואני כבר לא נהיה באותו גובה אחרי מה שתשמע פה.

איתן כבל: אוקי.

<גבי ביטון: שמי גבי ביטון, אני יושב ראש וועדת האנרגיה בהתאחדות התעשיינים.

<גבי ביטון: אני תעשיין.

איתן כבל: אני רק אומר מילה, פשוט משפט.

איתן כבל: כולנו מדברים עכשיו, מתהדרים במה שקורה בדרום.

איתן כבל: בדרום, אני רוצה להזכיר, שמו – חברים, זה היה משקל אבנים שחקו מים.

איתן כבל: בסוף, בזכות פיניציה – אני רוצה להזכיר, ההתעסקות של הוועדה הזו, עוד לפני חוק ההסדרים, שהוועדה הזו היה לה לפחות שני דיונים בעניין הזה, ונתנו את הדחיפה, וזה יצר את אותו תהליך שדחף את הדברים קדימה, אבל זה רחוק מלספק.

איתן כבל: גם שם.

איתן כבל: בבקשה.

<גבי ביטון: התכנית של משרד האנרגיה, לפי החלטת הממשלה ב2018, 250 מפעלים מחוברים, 2019, 370, וב-2020, 450.

<גבי ביטון: כנראה שמישהו שתה כוסית וויסקי לפני שהוא כתב את הדברים האלה במשרד האנרגיה.

<גבי ביטון: כיום, כפי שהודיעו פה מחוברים, כמעט 50 מפעלים, אבל אם נוציא חברת חשמל ויחידות חשמל פרטיות, מפעלים תעשייתיים, פחות מ-40 ואנחנו צריכים לעמוד על מעל 200.

<גבי ביטון: אני לא יודע להסביר את זה, וזו בעיה גדולה.

<גבי ביטון: לדעתנו, זה כישלון ומחדל ששני גופים, עם כל הכבוד לעבודה ולעשייה.

<גבי ביטון: אחד זה משרד האנרגיה, חרף החלטת ממשלה הם גוררים רגליים ולא דוחפים את הנושא מספיק.

<גבי ביטון: בנוסף, אני רוצה לפנות לרשות הגז, ידידי פה קוסטה.

<גבי ביטון: לדעתי, הם נותנים יד רכה לחברות החלוקה, ולא מפעילים עליהן פטיש כדי לדחוף את לוח הזמנים.

<גבי ביטון: לכן, לסיכום, אם אנחנו נמשיך בדרך הזאת של משרד האנרגיה, רשות הגז וחברות החלוקה, אני כאן מתחייב לכם כתעשיין, לא נגיע למספרים האלו גם ב-2030 ו-2040.

<גבי ביטון: צריך להזיז פה את הטוסיק, צריך לתת כתף.

<גבי ביטון: אתם, אני מבקש ממכם חברי הכנסת, להפעיל את כל כובד המשקל שלכם בנושא הזה.

<גבי ביטון: תודה רבה יושב הראש.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: אנחנו נאפשר לאורחים שלנו להתייחס.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אתם לא חייבים, אם מישהו מכם לא מרגיש צורך, רק בא להיות משקיף, אבל אם מי מכם רוצים להתייחס, אז בבקשה.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<נעם בריימן: נועם בריימן, יועץ משפטי מרימון, שהיא בעלת הרישיון באזור הצפון.

<נעם בריימן: גם רותם שהיא בעלת הרישיון באזור ירושלים.

איתן כבל: חשוב לי שנצא מכאן מושכלים.

<נעם בריימן: אז אני אשתדל לתת לחברי הוועדה את האינפורמציה, כדי שנצא כולנו מושכלים יותר.

<נעם בריימן: אנחנו – מרימון קיבלה את הרישיון לפני כמעט חמש שנים, ומאז היא פועלת להקים תשתית.

<נעם בריימן: אבל, ואמר פה מי שאמר קודם לגבי ההבדלים בין הנגב וההתפתחות של אזור הנגב לעומת אזור הצפון, וזה נכון, אנחנו רואים את זה.

<נעם בריימן: אנחנו רואים גם את ההבדלים שיש בין האזורים, ואנחנו חושבים שהמדינה צריכה לתת את הדעת על ההבדלים, כי לפעמים אנחנו רואים שלוקחים פתרון שהתאים לדרום, ומנסים להעתיק אותו לצפון, אחד לאחד, והדברים לא עובדים.

<נעם בריימן: אז אם המדינה פתאום מחלקת מענקים במכרזים, במודל מסוים, לפי הצרכים של הדרום, בצפון זה לא דומה.

איתן כבל: למה?

<נעם בריימן: אני אסביר, אדוני.

איתן כבל: מה ההבדל בין מפעל בדרום לבין מפעל בצפון?

<נעם בריימן: אני אסביר.

<נעם בריימן: אחד ההבדלים המהותיים, הוא שלצורך העניין, המדינה הפיקה לקחים בין המכרזים.

<נעם בריימן: הרישיונות שניתנו בדרום, שונים מהרישיונות שניתנו בצפון, מבחינת החובות של בעלי הרישיונות.

<נעם בריימן: כתוצאה מכך, יש מונח שנקרא צרכן מרוחק, שהוא קיים באזור הדרום, והמדינה יודעת – למדה איך לפתור את הבעיה הזאת בשביל לחבר אותו ולהעביר כסף, כדי לקדם שם את החיבורים.

<נעם בריימן: באזור הצפון, באה המדינה ואמרה: אנחנו רוצים שיהיה – שלא יהיו צרכנים מרוחקים, כי הבנו שזו בעיה.

<נעם בריימן: הגדירו אזורים שאליהם בעל הרישיון חייב להגיע.

<נעם בריימן: כתוצאה מכך, קרו שני דברים: נוצר תעריף מאוד גבוה, כי יש פה סבסוד צולב פנים אזורי, ובעצם אין צרכנים מרוחקים.

<נעם בריימן: אז את הנושא של צרכנים מרוחקים המדינה לא יודעת – פותרת, אבל היא עוד לא עוזרת לצרכנים באזור הצפון, ואת הנושא של התעריף הגבוה זו הבעיה השנייה.

<נעם בריימן: הדבר השלישי שקיים, והוא הבדל מהותי נוסף - - -

<לאה ורון: אני לא מבינה את המשפט שלך, אין צרכנים מרוחקים.

<נעם בריימן: אז אני אסביר.

<נעם בריימן: יש הגדרה, המונח צרכן מרוחק זו הגדרה ברישיונות.

<נעם בריימן: המרחק של צרכן מהתשתית הקיימת, פחות או יותר, שבעל הרישיון חייב להקים.

<נעם בריימן: אם בעל הרישיון באזור מסוים לא חייב להקים תשתית מסוימת, אז המרחק הוא מתחיל הרבה יותר מוקדם, ולכן יש יותר צרכנים מרוחקים בהגדרה, שמשלמים תעריף אקסטרה.

<נעם בריימן: לעומת זאת, בצפון זה לא קיים הצרכנים האלה.

<נעם בריימן: זו בעיה אחת.

איתן כבל: דרך אגב, כמה מפעלים יש שידוע לכם שמחוברים לצפון נכון לרגע זה?

<נעם בריימן: מחוברים בצפון?

<נעם בריימן: 4 מחוברים.

איתן כבל: מתוך כמה בערך?

<נעם בריימן: ברישיון היה 155, ירד ל-92, הביקושים ירדו, כרגע פוטנציאליים.

איתן ברושי: ארבעה מפעלים.

איתן ברושי: אתה יכול להגיד את השמות, במקרה?

<נעם בריימן: אני מעדיף שלא, כרגע.

איתן ברושי: אחד זה פיניציה.

<נעם בריימן: פיניציה לא שייך לצפון.

איתן כבל: אני אאפשר לסיים.

איתן כבל: אני רק רוצה להבין.

איתן כבל: ארבעה מפעלים – גם כן, כשאומרים לי מחובר, אתה יודע, האם זה רק ה – או שהמפעל עובד עם גז כמו שכתוב בספר?

<נעם בריימן: המפעל עובד כמו שכתוב בספר, זה יקרה בחודש הבא, מפעל אחד מתוך ארבעה.

<נעם בריימן: ארבעה מחוברים עם תשתית, ואחד מחובר.

איתן כבל: יפה, לא סתם שאלתי את השאלה.

איתן כבל: יש הבדל בין הצינורות, ראית אותם, זה כמו שאני רואה את החלוקה.

איתן כבל: מי שזוכר, לפני שנתיים היה נוסע לאורך הצירים של כביש שש ורואה את הצינורות.

איתן כבל: חברים, אני יודע, אני רק אומר: זה עדיין לא אמר שום דבר לגבי ההמשך, חובר לא חובר.

איתן כבל: זה שזה מונח, זה היה אז בתהליך.

איתן כבל: זאת אומרת, נכון לרגע זה, מתוך 190 שהיו רשומים - - -

<נעם בריימן: 155.

איתן כבל: 155 שהיו רשומים, שהייתם אמורים לחבר, ירד ל-92.

איתן כבל: נכון לרגע זה רק ארבעה מחוברים, ובפועל אחד עובד מלא.

<נעם בריימן: יעבוד במרץ.

איתן כבל: יעבוד במרץ, בעזרת השם.

<נעם בריימן: הגז כבר אצלו, הוא פשוט לא מוכן.

איתן כבל: בסוף, אתה יודע, בסוף סיבות למה לא יש.

איתן כבל: אוקי?

איתן כבל: אם לא תהיה ברירה לממשלה יפעילו עוד פעם את שר החקלאות, חוני המעגל, ונתפלל ביחד שגם הגז שם יעבור.

איתן כבל: אין מה לעשות, צריך חסדי שמיים גם בזה, כנראה.

<נעם בריימן: ברשותך, עוד שני הבדלים.

איתן כבל: בבקשה.

<נעם בריימן: הבדל אחד, הוא באמת הנושא של תשתית ההולכה.

<נעם בריימן: תשתית ההולכה, לא בגלל נתגז או משהו אחר, עובדתית, היא לא מגיעה ללב האזורים – אזור הצפון.

<נעם בריימן: היא מגיעה רק לנקודות הדרומיות ביותר - - -

איתן כבל: היא לא מגיעה – אני רוצה להבין.

איתן כבל: כמו הוט, שאין להם אינטרס למשוך את זה מעבר לקו מסוים, כי זה - - -

<נעם בריימן: אני חושב שברמת ההצדקות הכלכליות של הקמת התשתית – ההולכה, מבחינת המדינה.

<נעם בריימן: המדינה החליטה שהיא מקימה את זה עד אלון תבור, ועד דשנים באזור חיפה.

<נעם בריימן: המדינה תתייחס לזה, אבל זה - - -

<קריאה: כשניגשת למכרז, אתה ידעת את זה?

<נעם בריימן: רגע, שניה, דקה, אני אסביר.

איתן כבל: חברים, אני רוצה להזכיר: סלט, זה בעיני המכין.

איתן כבל: אתה יודע, כל אחד מכין לעצמו את התבשיל.

איתן כבל: לא סתם אני שאלתי את השאלה שמזכירה כאן את הוט.

איתן כבל: גם הוט כשקיבלה את המכרז, היא ידעה בדיוק מה כתוב, לאן היא צריכה להגיע.

איתן כבל: זה לא סוד שגילו אותו אחרי שפתחו את ה – קיבלו את התוצאות ואמרו - - -

חיים ילין: תקשיב, בין אשקלון לבין עוטף עזה, עשר שנים, פער בחיבור בהוט, עשר שנים.

איתן כבל: לכן אני שואל אותך, אדוני, האם הסיבה – אני רוצה באמת לדעת.

איתן כבל: האם הסיבה שאתה אומר לי: קו אלון חיפה, ומעבר לכך – למה?

איתן כבל: זאת אומרת, כי המדינה לא משקיעה?

איתן כבל: כי לא הבנתם נכון את המכרזים?

<נעם בריימן: הייתה הבנה מלאה של המכרזים, זה נתונים ידועים ואין פה שאלות בנקודה הזאת.

<נעם בריימן: זו ההחלטה של המדינה, אבל יש לה נגזרות.

<נעם בריימן: יש לה כמה השלכות, זו ההחלטה.

<נעם בריימן: ההחלטה היא בסדר, והיא ידועה לבעלי הרישיונות.

<נעם בריימן: זו לא הפתעה, אין כאן שום הפתעה.

<נעם בריימן: אבל, אלף, זה משליך על מחירי הגז באזור הצפון, שגורם לזה שיש הפחתת ביקושים.

<נעם בריימן: פחות צרכנים מעוניינים לחתום עם תעריפים יותר גבוהים - - -

איתן כבל: מה הסיבה לתעריפים הגבוהים?

<נעם בריימן: אני אסביר.

<נעם בריימן: עוד פעם, יש תשתית הרבה יותר ארוכה שבעל הרישיון צריך – מחויב לפרוס.

איתן כבל: מבקש ממך, במחילה, שלוש יחידות במתמטיקה.

איתן כבל: תן לי להבין.

איתן כבל: העניין הוא כזה: אני מדבר עכשיו, מה שנקרא היגיון פשוט.

איתן כבל: אני באמת לא רוצה לכדרר כאן יותר מידי.

איתן כבל: אני אומר את זה, כיוון שכל כך – אתה שמעת כמה עסקתי - - -

<נעם בריימן: אני הייתי בישיבות - - -

איתן כבל: נכון, אני יודע, אני זוכר.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך זה כך: כל סיפור הגז, יש לו שתי רגליים מרכזיות.

איתן כבל: האחת, הגנת הסביבה, אוקי?

איתן כבל: אבל אנחנו לרגע, איך אומרים, נניח אותה בצד.

איתן כבל: אבל לב ליבו של העניין, הוא הנושא של ההתמודדות עם יוקר המחייה.

איתן כבל: זאת אומרת שאם נקודת המוצא הייתה, ופיניציה כמשל הייתה דגל – ואינני מדבר על תקופות שפתאום הפחם, אתה יודע, זה ה – בסוף, לאורך השנים, הכל מתיישר פלוס מינוס.

<נעם בריימן: לוקח לזה זמן, אבל - - -

איתן כבל: כן, לא משנה, ברור לי, אבל אני לא רוצה להיכנס עכשיו לתוך הדיון הזה, שגם הממשלה וזה – אין כללים ברורים, ואז המצב הוא שגם מפעלים לא ממהרים לרוץ להתחבר לגז.

איתן כבל: כשאתה לא ממסד בצורה משמעותית את השימוש בחומרים שהם חומרים בעיתיים לסביבה, אז אף אחד – אתה יודע, אף אחד לא ירוץ.

איתן כבל: אבל עזוב, גם את זה אני מניח בצד.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר כדי להבין ממך בצורה ברורה, הנחת העבודה הייתה לעשות את זה יותר זול.

איתן כבל: מה, נזכרו אחרי שהמכרזים הסתיימו שפתאום זה אמור להיות יותר יקר?

איתן כבל: בהגדרה, כל מה שהוא יותר רחוק, כל מה שהוא מצריך עבודות תשתית יותר משמעותיות, אמור להיות יותר יקר.

איתן כבל: אבל גם בהנחת העבודה הזו, הגז היה אמור להיות יותר זול.

<נעם בריימן: השימוש בגז, מהבחינה הכלכלית היה מוזיל את העלויות - - -

איתן כבל: אני נותן לך תכף, כן.

<נעם בריימן: אדוני, לפני הנושא של המתמטיקה, אני רוצה להסביר גם איך זה עובד בפרקטיקה.

<נעם בריימן: יש את הפרקטיקה של החיים, ואתה, אדוני, בוודאי יודע, אבל אני חושב שצריך להסביר את זה.

<נעם בריימן: בעל הרישיון אמור להקים תשתית, ואתם פעלתם לעשות הקלות, אבל יש הרבה זנבות מאחור.

<נעם בריימן: בעל הרישיון, עורק ראשי מאזור - - -

איתן כבל: בעל רישיון האם של מה?

<נעם בריימן: של הצפון.

<נעם בריימן: אני אתן לך דוגמה- - -

איתן כבל: אתה מדבר על החלוקה?

<נעם בריימן: כן.

איתן כבל: בוא נדבר ב - - -

<נעם בריימן: חלוקה באזור הצפון.

איתן כבל: אוקי.

<נעם בריימן: בעל הרישיון אמור להקים עורק ראשי מערבי, במערב הארץ, מאזור חיפה לכיוון עכו ונהריה.

<נעם בריימן: נקודת המוצא היא באזור מפעל דשנים ליד חיפה.

<נעם בריימן: אני עכשיו אספר לך סיפור על היתר בנייה: אחד, שההחלטה עליו ניתנה ב-15.2.2016, מחרתיים אנחנו שנתיים משם.

<נעם בריימן: ניתן היתר בנייה בתנאים – חברי הוועדה אמרו את המילים הכי יפות והכי חשובות שכולם אומרים ברומו של עולם.

<נעם בריימן: חברי הוועדה רואים חשיבות בהתוויית קו החלוקה, אמור לספק גז טבעי למפעלי התעשייה- - -

איתן כבל: אוקי.

<נעם בריימן: ואני לא אמשיך.

<נעם בריימן: זה 15.2.2016- - -

<קריאה: אבל מה הקשר?

איתן כבל: הוא יגיד, הוא רוצה להגיד.

<נעם בריימן: אני רוצה להסביר- - -

<קריאה: איך 5 יחידות ולא 3.

<נעם בריימן: אדוני, זה פחות מ-2.

<נעם בריימן: לקח תשעה חודשים, והעיריות לא הסכימו להיפגש בשביל לעמוד בתנאים.

<נעם בריימן: התכנסה הוועדה שוב, וקיבלה החלטה לקדם וזה.

<נעם בריימן: בפברואר 2017, זה לפני שנה, במרץ 2017 לפני שנה, הוועדה החליטה לפצל את ההיתר.

<נעם בריימן: מה זה אומר?

<נעם בריימן: אנחנו נותנים היתר על חלק, ועל חלק לא.

<נעם בריימן: מה בעל הרישיון אמור לעשות עם זה?

<נעם בריימן: להקים חלק מהתשתית וחלק לא?

<נעם בריימן: שהיא לא מגיעה לשום מקום?

<נעם בריימן: לא.

<נעם בריימן: התכבד בעל הרישיון – אמרו, אנחנו מעכבים את זה בשלושה חודשים, בגלל איזה – שמקודם בקריית אתא.

<נעם בריימן: ה – הזה כמובן לא התקדם בקריית אתא, ודחו ודחו את הדיון.

<נעם בריימן: לפני חודשיים, כשהגיעו מים עד נפש, פנה מנכ"ל החברה לאביגדור יצחקי.

<נעם בריימן: כנראה שזה גרם להאצה של התהליכים, ושבוע שעבר סוף סוף התקיים דיון, שנתיים אחרי, בשביל לגמור את ההיתר על החלק הנוסף.

<נעם בריימן: פרסו לנו שם את כל הנתונים, ביקשו מאתנו להראות עוד פעם איפה עובר הקו, אחרי שעברנו עליו שנתיים, ואז קיבלו החלטה שאומרת: נותנים את ההיתר, אבל משרד הביטחון עכשיו צריך לעשות איתו תיאום, כי ההיתרים שכבר הוא נתן לפני שנתיים, פג תוקפם.

<קריאה: נכון, זה שנה, מה אתה רוצה?

<נעם בריימן: שנתיים, לא שנה.

איתן כבל: שניכם אומרים את אותו דבר, זה לא חשוב.

<נעם בריימן: רשויות התכנון במדינת ישראל, בחלקם- - -

איתן כבל: לא לתקוע את הדיון, זה הדיון.

איתן ברושי: חלק מהדיון.

איתן כבל: לא, זה לא חלק מהדיון, זה הדיון.

איתן כבל: תאמין לי, איתן ברושי, תקשיב טוב.

איתן כבל: לב ליבה של הבעיה היא בעניין החלוקה.

איתן ברושי: אבל לא היתרי בנייה.

איתן כבל: גם היתרי - - - איתן ברושי, זה מחולק, גם וגם וגם.

איתן כבל: אין מי שיתכלל את זה, ואין מי שיעשה את העבודה, ואין מי שירוץ בין מקום למקום, כי זה לא מעניין אף אחד.

איתן כבל: גם כנראה שחברות החלוקה – הרי, אם היה סיפור, ואני אומר את זה פה מבלי לדעת.

איתן כבל: אם הן היו מרגישות שזה היום מרת עולם, היום תעמיד משפט עבורן, הן היו מפעילות פה את כל הח"כים והיו מתרוצצים פה.

איתן כבל: כנראה שיש משהו – סליחה.

איתן כבל: כנראה יש איזשהו משהו שאינני יודע עדיין לומר אותו, שיצר זהות אינטרסים בין כולם, ובעת ההיא המשכיל יידום.

איתן כבל: כולם נדמו, אוקי?

איתן כבל: זאת אומרת, אם אנחנו פה לא מעלים את זה מעת לעת, נזכרים בזה בסדר של הוועדה, כנראה שגם זה לא היה קורה.

איתן כבל: אוקי, תודה.

<אריה זאוברמן: רק עוד שני משפטים.

איתן כבל: שני משפטים, כן.

<אריה זאוברמן: אחד, ואולי המנכ"ל ישלים.

<אריה זאוברמן: החברות האלה, אם כל הכבוד, כבר השקיעו הרבה מאוד כסף - - -

איתן כבל: זה ברור לנו.

<אריה זאוברמן: באזור הצפון השקענו 90 מיליון שקלים.

איתן כבל: לכן לא ברור לי.

<אריה זאוברמן: 90 מיליון שקלים בלי הכנסות.

<אריה זאוברמן: עכשיו אני רוצה לחבר את תעריף החלוקה לכספים שאנחנו מדברים.

<אריה זאוברמן: בהתאם לתכנית העבודה שהייתה - - -

איתן כבל: יש לך את השם שלו?

<אריה זאוברמן: כן.

<אריה זאוברמן: במסגרת המכרז, תכנית העבודה, היינו אמורים לקבל בין שנה לשנתיים את כל היתרי הבנייה.

<אריה זאוברמן: ברגע שהיתר בנייה מתעכב חמש שנים, כמו במקרה שנועם ציין, אנחנו ממשיכים עדיין לשלם.

<אריה זאוברמן: לא רק שאנחנו לא מכניסים כתוצאה מהקו הזה, אנחנו גם את כל העובדים – אנחנו לא מפטרים.

<אריה זאוברמן: זה לא שאנחנו עכשיו מחכים.

<אריה זאוברמן: אז חמש שנים אני משלם משכורות, זה עד קבלת היתר הבנייה.

<אריה זאוברמן: אחרי שאני נכנס לביצוע של העבודה, מתעוררים הרבה מאוד גופים שמחליטים שגם להם מגיע כסף.

<אריה זאוברמן: אני מדבר גם על גופים ששייכים למדינה.

<אריה זאוברמן: אני אתן לדוגמה את חנ"י, חברת נמלי ישראל.

<אריה זאוברמן: אני קיבלתי לפני חצי שנה בערך היתר בנייה, אחרי ארבע וחצי שנים, בתהליך מאוד מזורז, קבלת היתר בנייה אחרי ארבע וחצי שנים בתוך חיפה.

<אריה זאוברמן: התחלתי – אני מנסה כבר חצי שנה לקבל היתרי חפירה.

<אריה זאוברמן: יש לי שלושה גופים עיקריים שאיתם אני מתמודד.

<אריה זאוברמן: הראשון הוא עיריית חיפה, שהוא לקוח שלי, כדי לחבר תחנת תדלוק.

<אריה זאוברמן: הוא מצד אחד, עוזר לי, ומהצד השני קצת מקשה עליי, אבל בואו לא נדבר על עיריית חיפה.

<אריה זאוברמן: הגוף השני הוא רכבת ישראל, שיש לו דרישות מפה ועד הודעה חדשה, שאני אומר לך, בשעה שאני הגשתי את המחירים במסגרת המכרז, אני לא ידעתי את הדרישות שיהיו להם כעבור שנתיים-שלוש.

<אריה זאוברמן: אני מדבר מבחינת דיוס הקידוחים וכולי.

<אריה זאוברמן: זה דרישות שהולכות ועולות משנה לשנה, שעולות המון כסף.

חיים ילין: זו הפעם הראשונה שאתה עושה דבר כזה?

<אריה זאוברמן: שאני שם דיוס?

<אריה זאוברמן: כן.

<אריה זאוברמן: כשאני הקמתי תשתיות בנתגז לפני עשר שנים, אז לא ביקשו ממני דבירם.

חיים ילין: פעם היתר היה לוקח – פעם תב"א שלוש שנים, היום לקח לך שמונה שנים - - -

<אריה זאוברמן: אני כרגע אחרי תב"א.

<אריה זאוברמן: אני כבר בביצוע עצמו, ואני מדבר על המחירים.

<אריה זאוברמן: אז זה דבר נוסף מבחינת - - -

איתן כבל: משפט אחרון.

איתן כבל: הבנו, נתנו לך מספיק.

<אריה זאוברמן: וחנ"י, למשל, שהיא חברה ממשלתית בבעלות המדינה, החליטה שכדי לעבור בשטחים זניחים שלה, אני צריך לשלם לה 750,000 שקלים.

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: אם אינני טועה, ותקנו אותי אם אני טועה.

איתן כבל: אני זוכר שעסקנו בסוגיה הזו למי משלמים ולמי לא, ואני זוכר שנתנו לה מענה מקצועי והולם, כי אמרנו מה יקרה כשכל רשות מקומית תבוא ותטבע תשלומים.

איתן כבל: אתם זוכרים?

איתן כבל: נתנו אפילו איזשהו סוג של פטור.

איתן כבל: אינני אומר זאת, אני אומר זאת מהזיכרון.

איתן כבל: יכול להיות שאני צודק ויכול להיות שאני לא צודק.

איתן כבל: אני יודע שהבעיה הזו הונחה.

איתן כבל: מה שמך, שוב?

<אריה זאוברמן: אריה זאוברמן.

איתן כבל: זה בשביל הפרוטוקול.

איתן כבל: אוקי, תודה.

איתן כבל: כבר ניתן לקונסטנטין.

איתן כבל: מישהו פה עוד רוצה לומר, להתייחס?

<שלמה קרסנר: רק להבדיל רגע - - -

איתן כבל: שם ותפקיד.

<שלמה קרסנר: שלמה קרסנר, סמנכ"ל הנדסה ונתיבי גז.

<שלמה קרסנר: אנחנו בעצם החברה בעלת הרישיון להקמת מערכת ההולכה בלחץ גבוה, לאורך ולרוחב מדינת ישראל, על פי רישיון שניתן לנו על ידי מועצת רשות הגז.

<שלמה קרסנר: נכון להיום אנחנו הקמנו את כל המתקנים ואת כל קווי ההולכה בלחץ גבוה, שמהם מתחברות חברות החלוקה, לכל אורך ורוחב המדינה, חוץ מאזור ירושלים שהוזמן לפני כשנה, ואנחנו מקווים לסיים אותו עד סוף השנה.

<שלמה קרסנר: ככה שמבחינתנו - - -

חיים ילין: בצפון, מה היא הנקודה הצפונית ביותר?

<שלמה קרסנר: הצפונית ביותר, יש באזור בית קשת, יש באזור אלון תבור, זה באזור המזרחי.

<שלמה קרסנר: בחיפה יש באזור - - -

חיים ילין: זאת אומרת, אתה עד קריית שמונה לא מגיע.

<שלמה קרסנר: עד קריית שמונה, זה רישיון של בעל החלוקה ולא של- - -

איתן כבל: זה בדיוק, מה שהוא אמר – הוא נתן את ראש השטח, נכון?

חיים ילין: זאת אומרת, מי שהלך למכרז ידע שהוא צריך להביא את הצינור הזה מהנקודה הצפונית שלך, עד קריית שמונה, נכון?

איתן כבל: אין וויכוח.

איתן כבל: מה שנתיבי גז עשו הם מה שבהגדרה עושים ראש שטח, כמדומני.

איתן כבל: מגיעים לנקודות מסוימות, ומשם הגופים הנוספים צריכים לפרוס את החלוקה.

<אריה זאוברמן: תיקון רק לגבי המשפט האחרון שאמרת.

<אריה זאוברמן: רק באזור הצפון הוא מגיע רק לראש השטח, ביתר האזורים זה נמצא בתוך השטח.

איתן כבל: אוקי, בסדר גמור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מיקי רצית להוסיף?

מיקי לוי: משפט, תראה רק דוגמה, אדוני, לאיזו מדינת חלם אנחנו.

מיקי לוי: אני כיתתי רגליי לרשתות יהודה.

מיקי לוי: זה מפעל ברזל גדול שמייצר ברזל גם לתוואי בינינו לבין עזה, גם למכשול וגם לבניין.

מיקי לוי: הוא מסוגל לעשות 800,000 טון.

מיקי לוי: לנו אין הפרעות ברזל במדינה, הכל בא מאיסוף.

מיקי לוי: היום, בגלל – הגז מגיע למפעל לא מחובר.

מיקי לוי: אשדוד על חוף הים, קרוב יחסית, 400,000 טון מעבירים לעזה.

מיקי לוי: בבוקר באה משאית, הוא מסתכל, יש שם טנקים חתוכים, מטוס עולה לאוויר, הולך למטרה של הטנקים או טייס מלווה אחר- אין טנק.

מיקי לוי: מישהו ניסר אותו בלילה.

מיקי לוי: הביאו אותו ליהודה, והוא אומר: אני לא יכול לקבל אותו, זו עבירה פלילית.

מיקי לוי: הוא מסובב את ההגה, נוסע לנמל, שם אותו באנייה, מוביל 400,000 טון לטורקיה.

מיקי לוי: זה טירוף, ואנחנו אחר כך קונים ברזל לבניין מטורקיה.

איתן כבל: תודה יקירי.

מיקי לוי: על חוף הים, תחברו אותם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יעל, בבקשה בקצרה.

איתן כבל: הזכרתי את העובדה ש – קונסטנטין, אתה מיד אחרי.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אני באמת מברכת על קיום הדיון החשוב הזה.

יעל כהן-פארן: אין מה לומר, אמרת כאן חברי, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעל כהן-פארן: חלם זה פשוט כאן, ואנחנו מדברים על זה, הבעיה שכבר שנה אחרי שנה זה בלתי נגמר, הסאגה הזאת.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תראו.

יעל כהן-פארן: אם אתם זוכרים את וועדת צמח, שבשנת 2013 הגישה את מסקנותיה, אפילו בשנת 2012.

יעל כהן-פארן: הן התקבלו בממשלה, והיום, לפי החלטת וועדת צמח, כל חמש שנים ישובו וידונו מחדש בצרכים – בעצם מה עושים עם הגז.

יעל כהן-פארן: כן, זאת הוועדה שהחליטה כל וכך לייצוא, כל וכך למשק המקומי.

יעל כהן-פארן: הכל הרי מבוסס על מה משתמשים, אוקי?

יעל כהן-פארן: ותחזיות השימוש העתידיות.

יעל כהן-פארן: עכשיו, כשקורה מה שקורה כאן, שמפעלים לא עוברים לגז כי אין תשתיות, ואף אחד לא ממש דוחף את זה, כמו שאנחנו רואים שזה מחדל פשוט בלתי ייאמן, אז ברור שבסוף גם יחליטו, כנראה, שאיפשהו המשק לא צריך כל כך הרבה, אז אפשר לייצא יותר, וכל הוויכוח נחזור אליו.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול, קודם כל, אם מתכנסת וועדה?

יעל כהן-פארן: מי יושב בה?

יעל כהן-פארן: האם הפרוטוקולים שלה בכלל נערכים?

יעל כהן-פארן: האם אנחנו נוכל לראות אתם, אנחנו, הציבור?

יעל כהן-פארן: האם בכלל יש כאלו דברים?

יעל כהן-פארן: להזכירכם, את הפרוטוקולים של וועדת צמח קיבלנו רק אחרי עתירה לבית משפט, הם לא נחשפו.

יעל כהן-פארן: לפי הידוע לי, בחקירות שמתקיימות היום נגד בר יוסף, נציג המל"ל בוועדת צמח, משתמשים בפרוטוקולים, וחלק מהדברים שנאמרו בפרוטוקולים הם ההוכחות שהוא פעל בניגוד עניינים, ולא בטובת המדינה, כפי שמתבטא מכלי התקשורת.

יעל כהן-פארן: שוב, אני לא מעורה בפרטי החקירה.

יעל כהן-פארן: השאלה היא אם היום לא מתקיימים פרוטוקולים?

יעל כהן-פארן: כי כך אני הבנתי, שיש החלטה לא לבצע פרוטוקולים, לא לרשום פרוטוקול.

יעל כהן-פארן: אז אני אפילו לא שואלת אם המדינה- אם הכנסת תראה אותם, אם הציבור ייראה אותם, אלא למה בכלל לא מתבצע פרוטוקול?

איתן כבל: אוקי.

יעל כהן-פארן: רגע, דבר שני: דיברנו כאן על החלוקה וכולי, הכל גם קשור.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על התעשייה, אנחנו גם רוצים לראות כאן תדלוק רכבים בגז.

יעל כהן-פארן: יש החלטת ממשלה אפילו בעניין, שנעביר את הרכבים לגז.

איתן כבל: בואי נתלהב מעצמנו.

יעל כהן-פארן: לא, אבל רשת החלוקה שמתוכננת, היא אפילו לא כזאת שתתמוך בתחנות תדלוק עתידיות.

איתן כבל: יעל כהן פארן, אפילו יש לי כאן רשימה ארוכה של דברים, אבל אני אגיד לך מה העניין.

איתן כבל: העניין הוא - - -

יעל כהן-פארן: השאלה היא אם לרשות הגז - - -

איתן כבל: שנייה, חברים.

איתן כבל: מה שרציתי לומר, יעל, את יודעת, אנחנו עוד איך אומרים?

איתן כבל: עוד לא מצליחים לתת את המענה לברור מאליו, למה שבעצם יצאנו לדרך בראש ובראשונה – את צודקת, זה חלק מההתחייבות.

יעל כהן-פארן: אבל למה זה קשור?

איתן כבל: עוד לא קרובים לזה.

יעל כהן-פארן: כן, אבל למה זה קשור?

יעל כהן-פארן: יש פה מחדל לאומי ענק, אוקי?

יעל כהן-פארן: לא הונחה רשת החלוקה, נקודה.

יעל כהן-פארן: זה המצב.

יעל כהן-פארן: אנחנו ב-2018.

איתן כבל: אבל טיפלנו בזה – את ממחזרת - - -

יעל כהן-פארן: שנייה, אבל אני אגיד לך למה - - -

איתן כבל: אני רוצה לסיים, נתתי לך.

יעל כהן-פארן: רגע, רק משפט אחרון.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אנחנו ממחזרים את עצמנו.

יעל כהן-פארן: אם אנחנו נקים אותה, נגיד שנקים אותה, היא צריכה להיות כבר מוכנה גם לתחנות תדלוק, נקודה.

יעל כהן-פארן: זה מה שרציתי להגיד.

איתן כבל: אוקי, תודה יקירה.

איתן כבל: אני מצטער, פשוט את כל הדברים כבר אמרנו.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: תודה אדוני היושב ראש, אני אעשה זאת בקצרה.

דב חנין: אני מסכים ומצטרף לדברי חבריי.

דב חנין: אני רק אומר בשורה התחתונה, אין לי שום אמון ביכולת של הממשלה לקדם את הנושא הזה.

<קריאה: גם בנושאים אחרים אין לנו אמון.

איתן כבל: עזבו את זה חבר'ה, בואו נתמקד בדיון.

דב חנין: אני אומר, בנושא הנקודתי הזה.

דב חנין: אין לי אמון ביכולת של הממשלה לקדם את הנושא הזה, אני פשוט רואה מה קורה לאורך השנים האחרונות.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע שאתה תקבע לוועדת הכלכלה דיון מעקב אחת לחודש.

דב חנין: הדיון הזה יכול להיות בן חצי שעה אפילו, אבל באופן שיטתי, ולהזמין את השר עצמו, להזמין את המנכ"ל, שיתחילו לתת לנו תשובות כאן בוועדה.

דב חנין: תודה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: קונסטנטין, בבקשה.

<קונסטנטין בלוז: תודה רבה.

<קונסטנטין בלוז: קונסטנטין בלוז, סגן מנהל - - -

איתן כבל: רק אל תמחזר את הדיון הקודם.

איתן כבל: הכוונה שלי היא את התשובות מהדיון הקודם.

<קונסטנטין בלוז: אוקי.

איתן כבל: אני זוכר את התשובות, פשוט.

<קונסטנטין בלוז: אוקי, בסדר גמור.

<קונסטנטין בלוז: אז קודם כל, כמה דברים, כמה עובדות.

<קונסטנטין בלוז: כדברי אריסטו, גם הדברים הידועים, ידועים למעטים.

<קונסטנטין בלוז: כרגע יש 55 - - -

איתן כבל: חברים, תן לו.

<קריאה: לא שומעים.

איתן כבל: אני מתנצל.

<קונסטנטין בלוז: אז כרגע יש לנו 55 צרכנים שמחוברים לרשתות החלוקה.

<קונסטנטין בלוז: יש עוד 8 שצורכים גז טבעי דחוס.

<קריאה: מה הם צורכים?

<קונסטנטין בלוז: גז טבעי דחוס, שמעבירים אותו באמצעות מכליות לצרכנים.

איתן כבל: רק אני רוצה – יש לי בקשה לקונסטנטין.

איתן כבל: כל דבר, אני רוצה שתיתן את ה – 55 מפעלים עובדים עם גז, זה מה שאני רוצה לדעת.

<קונסטנטין בלוז: לא - - -

איתן כבל: יפה, אני רוצה לדעת את המספרים האלה, בדיוק.

<קונסטנטין בלוז: מאה אחוז.

<קונסטנטין בלוז: זה לא רק מפעלים, זה גם צרכנים שהם - - -

איתן כבל: כן, לא משנה.

<קונסטנטין בלוז: שהם מחוברים לרשתות החלוקה.

<קונסטנטין בלוז: עכשיו, מתוכם חלק מהצרכנים לא צורכים, זה סדר גודל של 15 צרכנים שלא צורכים, שהם מחוברים.

<קונסטנטין בלוז: רשתות החלוקה עשו את שלהן, הקימו את הצנרת עד אליהם, והצרכנים האלה לא צורכים.

<קונסטנטין בלוז: חלקם פשטו רגל - - -

איתן כבל: למה לא?

<קונסטנטין בלוז: חלקם פשטו רגל בלי קשר לפעילות בתחום הגז הטבעי, גם כאלה שהיו - - -

איתן כבל: אוקי, וחלק?

<קונסטנטין בלוז: חלק לא מצליחים לקבל את אישור ההסבה מאותם הגופים הבודקים ש- - -

איתן כבל: למרות ההקלות, ולמרות כל מה שעשינו פה?

<קונסטנטין בלוז: כן, לצורך העניין, למרות ההקלות.

<קונסטנטין בלוז: אבל כן, כי הם לא מצליחים.

<קונסטנטין בלוז: או שהציוד שלהם מיושן, או שאין להם מספיק - - -

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: זאת אומרת, יש לנו כ-40.

איתן כבל: הלאה.

<קונסטנטין בלוז: זה הצורכים נכון לעכשיו.

<קונסטנטין בלוז: אם אנחנו נסתכל, ושוב, חייבים - - -

איתן כבל: סליחה, חברים, מיקי, בבקשה.

איתן כבל: זאת אומרת, נכון לרגע זה, לפי המידע שנתון בידיכם, כ-40 מפעלים עובדים עם גז.

איתן כבל: על פי - - -

<קונסטנטין בלוז: שמחוברים – לא, שמחוברים לרשתות החלוקה.

איתן כבל: אמרנו – לא, סליחה.

איתן כבל: 55, קונסטנטין, אמרת שמחוברים.

איתן כבל: 15 מסיבות כאלה ואחרות, לא נפרט, לא משתמשים בגז.

איתן כבל: נשאר 40.

איתן כבל: האם ה-40 האלה פועלים כבר על גז?

<קונסטנטין בלוז: כן.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה בעל המפעל, בבוקר בא – סתם אני מתאר את זה.

איתן כבל: יש איזה כפתור כזה שאתה לוחץ עליו, והוא מתחיל להזרים את הגז בתוך המפעל.

איתן כבל: כשאחד מהם הוא בעזרת השם, זאת אומרת יהיה עוד אחד, זאת אומרת שהוא בצפון יהיה עוד מעט, ואז זה יהיה 51.

<קריאה: 41.

איתן כבל: 41.

<קונסטנטין בלוז: לא.

<קונסטנטין בלוז: קודם כל, אני מקווה שמתוך ה-15 שלא צורכים, חלקם יתחילו לצרוך.

איתן כבל: בעזרת השם.

איתן כבל: אנחנו עכשיו נשתמש בזה הרבה.

<קונסטנטין בלוז: אוקי.

<קונסטנטין בלוז: לחברות החלוקה אין כל כך מה לסייע בזה, למען האמת, גם לא לרשות הגז.

<קונסטנטין בלוז: זה אחד.

<קונסטנטין בלוז: שנית, תוך כדי זה מתבצעות העבודות כרגע באזור חדרה-קיסריה, שישה מפעלים קרובים לחיבור באלון תבור, יש קו ל - - -

איתן כבל: קונסטנטין, הרי אנחנו לא יוצאים מנקודת הנחה שאתה לא אומר לנו אמת.

איתן כבל: חס וחלילה, אנחנו מכירים אותך.

איתן כבל: אבל גם בדיון הקודם יצאתי מנקודת הנחה שאומרים לי אמת, וגם בדיון הקודם אמרו לי שזה.

איתן כבל: זאת אומרת, הדברים כפי שהם קורים, הם קורים.

איתן כבל: מה אני בעצם רוצה לומר לך?

איתן כבל: עשה לי טובה, אני הבנתי איפה אנחנו עומדים.

איתן כבל: אני רוצה שתגיד לי למה שנתיים אחרי, מתוך ה-400 שהיו אמורים להיות מחוברים, מתוך ה-150 ו – אני אפילו לא שם.

איתן כבל: אני רוצה ללכת לכולם.

יעל כהן-פארן: אפילו 120 שהשר הצהיר.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני רוצה להגיד, מה שנאמר פה מהחבר'ה מהחלוקה בצפון, שיש להם זיכיון ל-155 שירדו ל-90.

איתן כבל: בערך, כן?

איתן כבל: ירד להם ל-92, 90 ומשהו.

איתן כבל: למה?

<קונסטנטין בלוז: אני אסביר.

איתן כבל: זה מה שמעניין אותי.

יעל כהן-פארן: ומה אתה עושה עם זה?

<קונסטנטין בלוז: אני אגיד.

<קונסטנטין בלוז: תראו, הזמן לא רץ מהר יותר מהזמן שהוא רץ, ממהירות הריצה של הזמן.

<קונסטנטין בלוז: יש פרק זמן מסוים לכל תהליך.

<קונסטנטין בלוז: הצרכן הראשון התחבר לרשת החלוקה.

<קונסטנטין בלוז: אני לא מדבר על הולכה.

<קונסטנטין בלוז: ברשתות החלוקה, הצרכן הראשון במדינת ישראל התחבר ביולי 2013.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, זה פחות מחמש שנים – בערך ארבע שנים וחצי.

<קונסטנטין בלוז: באופקים התחבר מפעל ראשון.

<קונסטנטין בלוז: עכשיו, היום יש לנו, כמו שאמרתי, 55 מחוברים.

<קונסטנטין בלוז: עד סוף השנה, אנחנו צפויים להגיע לסדר גודל של 95 מהמחוברים.

<קונסטנטין בלוז: זה קצב מסוים של פעילות, תיארו לך כאן בתחום - - -

<קריאה: זה פחות מחצי ממה שמדברים.

איתן כבל: יקירי, תאמין לי, אני מבין.

<קונסטנטין בלוז: עכשיו, כל קו לוקח את הזמן שלו במציאות הסטטוטורית של מדינת ישראל, גם נתיבי גז, שהיום נחשבת להצלחה, היא קיבלה את הרישיון שלה – התחילה לפעול בתחילת 2004, והיום היא מחברת ב2018 את הצרכנים האחרונים שלה, מהידועים.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, עברו 14 שנים, וזו חברה ממשלתית שנחשבת הצלחה בתשתיות במדינת ישראל.

<קונסטנטין בלוז: זה פשוט תהליך שלוקח זמן.

<קונסטנטין בלוז: זה תהליכים ש - - -

איתן כבל: זה נודע לכם אחרי החוק, זאת אומרת אחרי כל ה – זה היה משהו שכמו חגי תשרי פרצו בתקופתו למשרד החקלאות - - -

<קונסטנטין בלוז: לא, ממש לא.

<קונסטנטין בלוז: אני יכול - - -

יעל כהן-פארן: אבל ברישיונות של החלוקה - - -

איתן כבל: יעל, יעל.

<קונסטנטין בלוז: נכון, ברישיונות של החלוקה היו רשומים – הם היו רשומים לפי מה ש - - -

איתן כבל: קונסטנטין, יש לך עוד דקה לכדרר אותנו.

<קונסטנטין בלוז: אוקי.

איתן ברושי: הוא מרוצה מהמצב?

איתן כבל: איתן.

<קונסטנטין בלוז: לא, אני לא מרוצה מהמצב, אבל אני אומר משהו אחר.

<קונסטנטין בלוז: אני אומר שיש דינמיקה של התפתחות של הרשת, וההתפתחות הזאת, נכון שהיא איטית יותר ממה שהיינו רוצים, אבל זאת ההתקדמות בכל המערכות שיש במדינת ישראל.

<קונסטנטין בלוז: צריך להבין משהו שלצערי לא אומרים את זה - - -

איתן כבל: תודה קונסטנטין.

איתן כבל: משפט אחרון.

<קונסטנטין בלוז: 80% מכל הצריכה התעשייתית של הדלקים שהייתה במדינת ישראל, לכל אלה שדואגים להגנת הסביבה.

<קונסטנטין בלוז: 80% מצריכה התעשייתית כבר עברה לגז טבעי.

<קונסטנטין בלוז: מדינת ישראל השתמשה- - -

<קריאה: אתה מדבר על חברות חשמל- - -

<קונסטנטין בלוז: לא, זה גם מפעלים גדולים, וגם מפעלים גדולים בחלוקה כמו פיניציה, וזה הולך ומתפתח.

<קונסטנטין בלוז: בסופו של דבר, זה לוקח את הזמן שלו, בהתאם לסטטוטוריקה, בהתאם לכלכלה.

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: לא צריך להגיד לנו סוד נוסף ככה בשקט.

<קונסטנטין בלוז: אין 700 מפעלים.

<קונסטנטין בלוז: יש כרגע 185 חתומים, יהיו עוד כמה חתומים, לדעתי, כמות שהיא לא עולה על - - -

איתן כבל: טוב, קונסטנטין, תודה.

איתן כבל: קודם כל, כל הכבוד לך.

איתן כבל: אתה צריך לקבל צל"ש על האומץ.

איתן כבל: זאת אומרת, שהקרבת את נפשך לבוא לכאן.

<קריאה: לא הייתה לא ברירה, שלחו אותו.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: אתה יודע, אתה איש – לא סתם אתה מצטט את אריסטו ואת זה, השם שלך גם קונסטנטין, זה שם ספרותי, אחלה שם, אוקי?

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר – מה אני רוצה לומר לך.

איתן כבל: אני מאוד מעריך אותך ומכבד אותך, וזאת איננה מליצה.

איתן כבל: אני יודע מה היכולות שלך ומה אתה מסוגל.

איתן כבל: אני קודם כל מודיע למשרד שלכם, מבלי להמעיט בערכך, שמהיום והלאה בדיונים הנוגעים לחיבור מפעלים לגז, פחות משר אני לא רוצה לקיים דיון.

איתן כבל: אני קודם כל מודיע.

איתן כבל: זה ביזיון, זו בושה.

איתן כבל: אתה יכול.

<קריאה: לפחות מנכ"ל המשרד.

איתן כבל: אדוני, סלח לי, אתה התמודדת פה לתפקיד?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אז מה אתה מנהל אותי?

איתן כבל: חברים, סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר כאן את העניין בצורה מאוד ברורה.

איתן כבל: אינני רוצה להביך אף אחד, בוודאי לא אותך, אך ניסיתי לרמוז לך שאני זוכר את הנתונים מהפעם הקודמת, ומהפעם שלפני הקודמת, את הדברים שהשר התחייב להם, את הדברים שמנכ"ל המשרד דאז, ראש אגף תקציבים דהיום התחייב.

איתן כבל: זה לא מתכתב, לצערי, עם המציאות.

איתן כבל: אפשר עכשיו לבוא עם דלי סיידים ולסייד את התהליך ולומר: אוקי, רוב המפעלים המזהמים – זה בכלל לא רלוונטי.

איתן כבל: מנקודת מבטי, מנקודת מבט השוק, ועכשיו הסיבות אינן משנות.

איתן כבל: כשישבנו כאן, והחקיקה הונחה לפתחנו, היו כמה רגליים, אני רוצה להזכיר, מאוד מרכזיות לתהליך.

איתן כבל: אחד, הורדת הבירוקרטיה לאפס, והבאנו לכאן, אתם זוכרים את הקרב שניהלנו פה עם נתנאל, עם מרכז השלטון המקומי, שכופפתי אותם בעניין ההוא.

איתן כבל: על הראש שלהם הלכנו.

איתן כבל: היה לזה עוד סדרה של דיון – אישור הגופים המוסמכים.

איתן כבל: אזכיר לכם איזו מלחמת עולם עשינו מול משרדי הממשלה, אזכיר את זה, לא מול גורמים חיצוניים, מול משרד האנרגיה וזרועותיו, שסירבו בכל תוקף להוציא מתחת ידם, שגורמים אחרים יבצעו את ההסמכות.

איתן כבל: כופפנו את המערכות.

איתן כבל: נאמר לנו שלאחר מכן זה אמור להתחיל – היו עוד, אני לא רוצה עכשיו להרחיב ולעסוק בעניין.

איתן כבל: לכן אני אומר לאדוני את הדבר הבא.

איתן כבל: קודם כל כך – מיקי.

איתן כבל: אני יודע לומר, ואינני מתכוון למצמץ בעיניים.

איתן כבל: חיבור מפעלים לגז, משרד האנרגיה זה כישלון מהדהד.

איתן כבל: כל דרך שבה ננסה להסביר, לתת, זה הסברים, תירוצים מביכים.

איתן כבל: דבר שני, כמו שאמרתי לך, רק השר יתייצב פה.

איתן כבל: עם כל הכבוד, לא רוצה לא מנכ"ל ולא אף אחד.

איתן כבל: ירצה, יביא מצדי את המנכ"ל ויביא את כל שרשרת הפיקוד.

איתן כבל: הוא יצטרך לבוא מיד אחרי שנסיים את הדיונים של חוק ההסדרים.

איתן כבל: מיד אחרי חוק ההסדרים, אחד הדיונים הראשונים שאני רוצה עם שר האנרגיה, יהיה בנושא הזה.

איתן כבל: אני גם רוצה להזכיר שלגבי המסקנות שאנחנו נניח על השולחן, הוועדה דורשת שהשר והמנכ"ל יגיעו לישיבה הבאה, ויציגו אחת ולתמיד את הנתונים האמיתיים.

איתן כבל: לא שאיפות, לא רצונות, לא משאלות.

איתן כבל: לב.

איתן כבל: כשאומרים לי מפעל מחובר, אני מתכוון מפעל מחובר שעובד על הגז.

איתן כבל: מפעל שמחובר ולא פועל, להסביר למה הוא לא פועל.

איתן כבל: כל אחד מהשלבים, את סיפור הדרך של כל המפעלים.

איתן כבל: אני אזכיר, הנתונים הראשונים שאתם נתתם התחילו מ-1000 ומשהו מפעלים שאתם רוצים לחבר אותם ,לא אני המצאתי את זה.

איתן כבל: לאט לאט הוצאתם עוד ועוד מפעלים, כדי לסגור פערים.

איתן כבל: זה נראה 40 מ-400 או 40 מ-100, הרבה יותר טוב מ-40 מ-1000, או מ-900, או מ-700.

איתן כבל: לכן, אני מנסה לומר לכם – עוד דבר.

איתן כבל: אני מבקש מהשר את ההיערכות לחיבור של כל המפעלים החתומים, לשמש כ- בדיוק.

<קריאה: את התכנית, עד מתי שיגישו את זה?

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אנחנו נקיים את הדיון מיד אחרי חוק ההסדרים.

איתן כבל: אני מודה - - -

<קריאה: לפני הפגרה?

איתן כבל: אני אשתדל.

<טל שפסה היימן: אדוני היושב ראש, אפשר להגיד משהו בשם האוצר?

איתן כבל: כן, משפט.

איתן כבל: שם ותפקיד.

איתן כבל: קודם כל, אני רוצה לומר שהאוצר, לפחות מנקודת המבט שלי, יש שם - - -

איתן ברושי: ראש אגף תקציבים זה שאול מרידור.

איתן כבל: איתן, תודה שהזכרת לי.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לכם שלפחות במתכונת, בסיבוב הקודם, משרד האוצר צריך לתת לו את המילה הטובה, עשה את כל אשר ידו כדי לתת לנו את הגיבוי בעניין הזה.

איתן כבל: מה שמגיע להם הוא שלהם.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<טל שפסה היימן: טל שפסה היימן, רפרנטית אנרגיה באגף תקציבים.

<טל שפסה היימן: אני כן רוצה להוסיף כאן הסברים, כי אני חושבת שלא ניתנו מספיק.

<טל שפסה היימן: אנחנו כן מאוד בתוך התהליך הזה, גם בגלל שנתנו כסף וגם בגלל שאנחנו עוד הולכים לתת כסף לטובת הסיפור, והרבה כסף.

<טל שפסה היימן: חלק מהסיפור זה הנושאים שהזכירו פה החברות, שהן לא היחידות שמתעסקות עם זה.

<טל שפסה היימן: באמת, הנושא של היתרי בנייה הוא נושא כאוב מאוד שלצערנו קורה בכל הארץ, אנחנו מכירים אותו.

<טל שפסה היימן: עוד נושא שהוא, אפשר לומר, כל מי שלוקח על עצמו מכרז, זה חלק מהסיכונים, אבל כן הייתה פה מפולת במחירי הנפט, שמשפיעה מאוד על הצרכנים להתחבר.

<טל שפסה היימן: אין מה לעשות, זו חלק מהמציאות.

<טל שפסה היימן: אנחנו מכירים אותה.

<טל שפסה היימן: נושא אחרון, הוא נושא הרגולציה.

<טל שפסה היימן: אנחנו ראינו לאורך כל הדרך, והזכרת את זה, אדוני היושב ראש, הרגולציה הייתה מאוד בעייתית, בלי קשר להיתרי בנייה, הייתה בעייתית, כולל הרגולציה מבית.

<טל שפסה היימן: ניסינו לפתור את זה וזה הלך מבחינה חלקית – רק שניה, אני אסיים את המשפט.

<טל שפסה היימן: ניסינו לפתור את זה גם בהסדרים האחרון.

<טל שפסה היימן: לא קיבלנו את לא את תמיכת החברות ולא את תמיכת רשות הגז, ולכן זה לא התקדם, אבל אנחנו כן חושבים שלאור כל הדברים האלה, יש היום הצדקה לתת להם עוד תמיכה, וזו תכנית עבודה משותפת לאוצר.

<טל שפסה היימן: זה הכל.

איתן כבל: סליחה, אני רק אענה.

איתן כבל: חבל שדיברת.

<טל שפסה היימן: לא, למה?

איתן כבל: אני אגיד לך למה.

<טל שפסה היימן: זה היה חשוב.

איתן כבל: חשוב זה חשוב, הכל חשוב, אני לא אומר את זה, חס וחלילה, בממד האישי.

איתן כבל: אני אומר את זה כי קלקלת, ואני אסביר לך גם במשפט.

איתן כבל: כל הדברים זה תירוצים, אני לא רוצה להגיד אפילו עלובים.

איתן כבל: אין שום דבר מהדברים שגברתי הזכירה, שפרץ לפתחנו היום בבוקר.

איתן כבל: אין עניין – סליחה.

איתן כבל: באנו לתת את ה – היו לכם שנתיים.

איתן כבל: אם ראיתם שאתם לא יודעים מכל אחת מן הסיבות להתחבר או - היה צריך להניח את הדברים פה.

איתן כבל: זה הכל.

איתן כבל: תודה רבה גברתי.

<טל שפסה היימן: רק משפט אחרון - - -

איתן כבל: אין שום משפט אחרון.

איתן כבל: הישיבה נעולה, תודה.