ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 607, 2017-11-14 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם, גברתי מנהלת הוועדה, חברי יעקב אשר, יושב ראש ועדת המשנה לבטיחות בדרכים, אורחים נכבדים, חברי כנסת, בוודאי גיורא יושב ראש הרשות, מנכ"לית הרשות.

איתן כבל: היום יום שלישי, מי שלא יודע, פעמיים כי טוב, בוא נעשה את זה שלוש פעמים כי טוב היום, ננסה לפחות.

איתן כבל: אני מזכיר לכם שאנחנו בחודש חשון, ובשבת אנחנו נקרא את פרשת תולדות בספר בראשית.

איתן כבל: תשמעו אותי כל יום אומר את זה.

תמר זנדברג: אתה שמאל, ולא שכחת להיות יהודי.

תמר זנדברג: ..

איתן כבל: תמר, יצא לך טוב.

איתן כבל: .. ברשותכם, הדיון היום הוא מהדיונים היותר משמעותיים עבורי וקשים, ואינני מתכוון למרוח אותו.

איתן כבל: ברשותכם, כפי שאנחנו עושים מדי יום, ואני אומר את זה בעיקר לחברותי ולחבריי חברי הכנסת, אבל גם לאורחים, אני פותח את היום בהקראת שיר, שיר מהשירה העברית.

איתן כבל: אני ניסיתי למצוא משהו שיודע להתכתב עם היום הזה, עם השבוע של המאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: יש שיר, שהוא אחד השירים היותר מזוהים עם רצח רבין, השיר "לבכות לך", אבל בעצם זה שיר שנכתב על ידי אביב גפן, ולא כולם יודעים שבמקור השיר נכתב על חברו ניר שפינר שנהרג בתאונת דרכים בשנת 1991, פחות מחודש לאחר יום הולדתו ה-18.

איתן כבל: ניר נהרג סמוך לרמות השבים באמצע הלילה, כשרכב שהגיע ממול וחצה פס הפרדה לבן, התנגש בו חזיתית.

איתן כבל: ניר והנהג הפוגע נהרגו במקום, חבר נוסף של ניר נפצע.

איתן כבל: זה הקונטקסט האמיתי, שבעקבותיו כתב אביב גפן את השיר: לבכות לך/ אביב גפן – "אני הולך לבכות לך/ תהיה חזק למעלה/ געגועי כמו דלתות/ שנפתחות בלילה.

איתן כבל: לנצח אחי אזכור אותך תמיד/ וניפגש בסוף, אתה יודע/ ויש לי חברים אבל גם הם כבים/ אל מול אורך המשגע.

איתן כבל: כשעצובים הולכים לים/ לכן הים מלוח/ וזה עצוב שלהחזיר ציוד אפשר/ לא געגוע.

איתן כבל: כמו הגלים אנחנו מתנפצים/ אל המזח אל החיים".

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נתחיל את הדיון – ישיבה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת המשנה לבטיחות בדרכים לציון יום הבטיחות בדרכים.

איתן כבל: הנושא הוא אחריות הרשויות המקומיות לצמצום הפגיעה בהולכי רגל ומאבקם בקטל בדרכים.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, ברשותכם, חבר הכנסת חמד עמאר, חברים נכבדים, אני רוצה לומר כמה מילים.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר לכם שבשני באוגוסט 2016 הגישה ועדת הכלכלה דין וחשבון, שסיכם סדרה של למעלה מ-10 ישיבות בנושא בלימת הקטל בדרכים.

איתן כבל: בעקבות הדיונים האלה, הקימה ועדת הכלכלה את ועדת המשנה לבטיחות בדרכים, העוסקת בין היתר במעקב מקצועי אחרי יישום הדוח.

איתן כבל: זו הזדמנות להודות לך חברי יעקב אשר על עבודה יוצאת מן הכלל ועל המסירות שלך ושל הצוות שעוסק לצדך ולכל החברים השותפים.

איתן כבל: אבל ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר לכם כמה דברים.

איתן כבל: אתמול יחד עם גיורא, המנכ"לית ושר התחבורה, כמדי שנה, וזו לי השנה השנייה שאני עושה זאת, אני משתתף בטקס הזיכרון של יד לנקטפים.

איתן כבל: טקס, אחד הקשים ביותר שאני משתתף בו או השתתפתי בו.

איתן כבל: תחושה כבדה, מועקה כבדה ואמיתית, כי מעבר לכל הדברים הגדולים שאנחנו מכירים ויודעים ומדברים עליהם, אני לא אוהב לעשות את ההשוואות – אבל כשחייל נהרג בקרב וכשאתה עוסק בקטל בדרכים, זה מוות שאתה יודע שאפשר היה למנוע אותו, או שרוב האירועים, אני לא רוצה ללכת עכשיו עד האירוע האחרון.

איתן כבל: אף אחד לא מתיימר וגם לא יגיע למצב שנוריד את הקטל בדרכים לאפס, למרות שזאת תמיד צריכה להיות השאיפה הגדולה שלנו.

איתן כבל: התחושה של הציבור היא קשה.

איתן כבל: אנחנו חוצים גם השנה את 300 ההרוגים, וכשיורדים ונכנסים אל תוך המספרים, אתה רואה את המספרים וחבל שחבריי חברי הכנסת הערבים לא נמצאים כאן, כי כשאתה מסתכל – מתוך 331 הרוגים, נכון להיום, שליש מהם ערבים, זה יותר משליש, 33% אם אנחנו נדייק, כשהם רק 20.9% מהאוכלוסייה.

איתן כבל: ואני לא רואה את חבריי חברי הכנסת הערבים, וחבל שהם לא נמצאים כאן, כדי לזעוק ולהפוך את הבית הזה, לעבור יישוב יישוב, בית בית, בית ספר בית ספר, כדי להתמודד עם התופעה הנוראית הזו.

איתן כבל: וזאת כבר איננה בעיה של תשתיות בתוך הערים, שתמיד היינו אומרים הבעיה היא בעיה של תשתיות.

איתן כבל: רוב ההרוגים, רובם המכריע, הם בכבישים בין-עירוניים, חלקם בתאונות דרכים באופנועים, בעלייה מדהימה.

איתן כבל: בשביל זה לא צריך כלום, צריך פשוט להחליט שנלחמים בתופעה הזאת.

איתן כבל: הם צועקים כאן על כל כך הרבה דברים, זה נושא שפוגע בהם יום יום, כי זה לא מתקבל על הדעת – הנה חברי חאג' יחיא מגיע לכאן, ואני אומר ואחזור ואומר, שחברי הכנסת הערבים היו צריכים להפוך את הבית עם מספר ההרוגים שמתקיים בחברה הערבית.

איתן כבל: ועוד נקודה, שהיא כל כך בולטת, הקטל בתוך הערים, במקום שאנחנו אמורים להיות הכי בטוחים בו, גיורא.

איתן כבל: מעברי החציה, במקום שאמורים להיות הכי בטוחים בו.

איתן כבל: אז נכון, יש ירידה יפה – היינו רוצים שהיא תהיה הרבה יותר משמעותית – בקטל בדרכים בכבישים הבין-עירוניים.

איתן כבל: יש, אבל כל זה נכנס פנימה אל תוך הערים?

איתן כבל: זה דבר שלא מתקבל על הדעת, שליד הבית שלנו תהיה עליה כל כך משמעותית השנה.

תמר זנדברג: איתן, מסתבר שהערבים מגיעים, הם פשוט מאחרים.

איתן כבל: אני תיכף אחזור על זה, לא צריך לדווח.

תמר זנדברג: למה?

איתן כבל: אני פה, הרי אני לא מתבייש מהם, אני אומר להם.

איתן כבל: זה לא פוליטי, זה בא מתוך דאגה.

חמד עמאר: אנחנו ראינו והרגשנו את הדיבור שלו מתוך הלב.

חמד עמאר: הוא פנה לחברי הכנסת הערבים מתוך הלב.

אחמד טיבי: עדיף שלא תהיה פנייה כזאת בשידור עקיף, כי מטרתה להביך, אין מקום לזה,.

אחמד טיבי: אנחנו נמצאים בכל הדיונים הרבה יותר מהמחנה הציוני.

איתן כבל: חבר הכנסת טיבי, לא הלנתי על זה שלא הגעת, אוקי?

איתן כבל: גם כדי להתלונן על מה שהיא אמרה לך, צריך להקשיב לפני שאומרים.

איתן כבל: לא הלנתי על זה, אני אגיד לך על מה הלנתי – שלמעלה משליש מההרוגים הם ערבים, ואתם צריכים להפוך את הבית הזה, כי זה לא מתקבל על הדעת, לא יכול להיות.

איתן כבל: זה לא יכול להיות, זה לא פוליטיקה שאתה ואני עושים אחד כלפי השני, אנחנו גם חברים בנוסף לכל.

איתן כבל: לא באתי להביך אותך ולא לעשות לך שיימינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אתה יודע כמה אנחנו עובדים וכמה אנחנו מתאמצים, אז בוא נעמיד דברים במקומם.

אחמד טיבי: מדבריך נוצר רושם הפוך ממה שאתה - - -

איתן כבל: אחמד טיבי, אתה עוד לא שמעת את דבריי, איך אתה יודע?

אחמד טיבי: מה שאמרת עכשיו.

איתן כבל: איך אתה יודע?

אחמד טיבי: מה שאמרת עכשיו, לא במקום.

חמד עמאר: בוא ניכנס לישיבה, בוא לא ניכנס לוויכוח.

חמד עמאר: זה נושא כל כך חשוב.

איתן כבל: טיבי, אני אנהל את הדברים איך שאני רוצה.

איתן כבל: לא מתאים לך – צא, בבקשה.

איתן כבל: בבקשה, זה לא מתאים שאתה מטיף לי מוסר גם על מה שאני אומר ומה לא.

אחמד טיבי: למה האגרסיביות?

איתן כבל: אני אגיד לך.

איתן כבל: אתה לא היית כאן ולא שמעת את הדברים שיצאו מהקונטקסט, איך זה יצא לי מתוך הלב.

איתן כבל: ואתה בא ומנסה להגיד לי עכשיו - - -

אחמד טיבי: אני לא יודע מה אמרת, סיפרו לי מה אמרת, ומה שסיפרו לי תואם את מה שאתה אומר עכשיו.

אחמד טיבי: זה תואם את מה שאתה אומר, ואל תעז להגיד לי לצאת, אם דבריך לא מוצאים חן.

אחמד טיבי: זה לא יפה, במיוחד כשאנחנו חברים.

אחמד טיבי: אל תגיד לי לצאת, אם אני חולק על דעתך.

איתן כבל: טיבי, אני מתנצל, אוקי?

איתן כבל: לפחות אני יודע להתנצל.

איתן כבל: תודה רבה, בוא נרגיע.

איתן כבל: ואני חוזר ואומר, שלא מקובל עלי שאתם עוסקים ב-1,001 דברים ואתם לא הופכים את הבית ולא עוברים יישוב יישוב, בית בית, כדי לשנות את המצב, זה הכול, זאת האמירה שאמרתי.

איתן כבל: זה בדיוק כמו שאני אומר את המשפט הבא כלפי הממשלה, שאין שום תחושת דחיפות במאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: כמו שאני שם את האצבע כלפיכם, אומר את זה גם כלפי הממשלה.

איתן כבל: אני תבעתי שראש הממשלה יקים ועדת שרים למאבק בקטל בדרכים, שהוא יעמוד בראשה.

איתן כבל: אולי הוא זה שיוביל ויעשה את הסדר בין המשרדים השונים.

איתן כבל: כל משרד אומר: זה לא באחריותי.

איתן כבל: אתה מכיר את זה, אתה עוסק בזה בשוטף, ואנחנו כבר מגיעים היום ל-331 הרוגים, מטורף לגמרי.

איתן כבל: אני לא צריך לחזור על מה שאני אומר כל הזמן, שאילו היה מדובר בהרוגים בהגנה על ביטחון מדינת ישראל שנה אחר שנה, הארץ היתה נהפכת.

איתן כבל: זה עובר, "לי זה לא יקרה".

איתן כבל: אז נכון, יש שיפור דרמטי בתשתיות, אבל מעבר לזאת, כשאין תחושת דחיפות של הממשלה, לא תהיה תחושת דחיפות בקרב הציבור.

איתן כבל: אני מנצל את ההזדמנות הזאת ואני קורא ומבקש גם להוציא פנייה נוספת לראש הממשלה, בתביעה להקים ועדת שרים בראשותו למאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: זה לא יכול להימשך כך, עם כל הכבוד לכולנו.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: חברי הכנסת, ויש כאן מהאנשים הכי פעילים בתחום, מגיעים לאירועים וחוטפים את כל המררה של הממשלה, חדלונה של הממשלה.

איתן כבל: אנשים לא יודעים להבחין.

איתן כבל: לכן אני אומר כאן ליעקב אשר חברי: חייבים להעביר הילוך גם בעניין הזה, בכל הכוח.

איתן כבל: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לוותר באחד המאבקים היותר גדולים שמונחים על שולחננו.

איתן כבל: אני ממש מתחנן, כבר אין לי מילים לומר.

איתן כבל: לפעמים אתה אומר לעצמך, מה עוד צריך שייאמר וייעשה כדי שהארץ תגעש?

איתן כבל: כדי שאנשים פה יזדעזעו?

איתן כבל: על הרבה פחות מזה הארץ מתהפכת, ועל מוות כמעט יום יומי אף אחד לא מדבר?

איתן כבל: אני מאוד מקווה שהזעקה הזו שיוצאת מן הלב תגיע לאלה שצריכים בסוף בסוף לעשות את הדברים.

איתן כבל: כל נושא, כל הצעת חוק, כל תיקון, כל פעולה, אנחנו כאן נלחמים, נאבקים להעביר את זה, אם זה יכול להיות כלי לשנות את המצב.

איתן כבל: אנחנו חייבים להעמיד לעצמנו יעד, שבעזרת השם בשנה הבאה מספר ההרוגים יהיה קטן מ-300, שגם הוא איום ונורא, כי זה מאתיים ו-, אבל לפחות נציב לעצמנו יעד.

איתן כבל: בלי שנעשה את זה כולנו יחד, כל המשרדים, זה לא יקרה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים, אל"ף, אני רוצה לומר תודה גדולה לאיתן שלקח את הנושא הזה בצורה בלתי רגילה – אני אומר את זה לא מן השפה ולחוץ, אלא אני אומר את זה בכל המקומות.

יעקב אשר: העבודה הפרלמנטרית הזאת שנעשתה, אין לה הרבה מאוד דוגמאות כמו אותה ועדה שנכנסה לעומק של כל הנושאים בראייה מקצועית, בחנה את כל האספקטים של כל דבר ודבר, ואף הגישה המלצות.

יעקב אשר: מלבד ישיבות נוספות שעורכת ועדת הכלכלה, ועדת המשנה ערכה כבר 11 ישיבות במשך פחות משנה מאז הוקמה הוועדה הזאת.

יעקב אשר: לקחנו נושא, נושא – למרות שלצערנו הרב אנחנו לא רואים את זה בא לידי ביטוי במספרים – אני מנסה להגיד לעצמי, שיכול להיות שמעקב די אגרסיבי שעשינו כאן

יעקב אשר: בוועדה, ויושבים כאן אנשים שמלווים אותנו כמעט בכל ישיבה גם בנושאים של תחבורה, אכיפה, משטרה, חינוך, ישיבה שלמה רצינית על המגזר הערבי, חאג' אני זוכר היטב שהשתתפת בישיבה הזאת, שאולי כל המאמצים הללו כן עשו משהו והמספר הזה שיכול היה להיות חלילה יותר גדול, אולי הוא כזה בגלל העבודה שלנו.

יעקב אשר: אנחנו עוקבים, אנחנו מקבלים דוח יומי מהרשות.

יעקב אשר: לפני שבוע, שבועיים גם בשיחת מסדרון שלנו במליאה, דיברנו על כך שיש איזושהי ירידה והיינו קצת אופטימיים וכו', אבל בא השבוע האחרון וסגר את כל הפער, שזה פשוט נורא, ועוד היום כל כך סמלי, שאם אתמול המספר היה 330 הרוגים, אז היום זה 331.

יעקב אשר: זה נורא, זאת באמת זעקה שמגיעה מכל הלב.

יעקב אשר: אני רוצה להודות לך על הגיבוי ועל התמיכה.

יעקב אשר: אנחנו נמשיך לנג'ס לממשלה הזאת, למרות שאני גם בקואליציה.

יעקב אשר: אנחנו כבר שומעים חודשיים על עודפי התקציב הגדולים של מדינת ישראל, רעיונות לחוק כזה ולחוק אחר, ואני לא רואה אף אחד ממשרדי הממשלה או ממשרד האוצר, שהוא מתכלל, כי בסופו של דבר הפקק נהיה שם, שבא ואמר וחשב שאולי למלחמה הזאת, שהיא על חיי אדם, צריך לחשוב שאולי חלק מעודפי התקציב האלה ילכו לאחד הפרויקטים.

יעקב אשר: אני יכול למנות לכם עשרות דברים, שכולם יודעים, זה לא סוד, אנשי המקצוע יודעים את זה.

יעקב אשר: לצערי הרב, אנחנו לא שומעים שמדובר על הדבר הזה.

יעקב אשר: אני מפנה מכאן קריאה, ברשותך אדוני היושב ראש, שלא יהיה מצב שבו יאושרו עודפי תקציב כאלה או אחרים, או פרויקטים חדשים בכל תחום שהוא מהתחומים החשובים ביותר, בלי שתהיה התייחסות להקצאת משאבים גם לנושא הזה, כי הקצאת משאבים כאן יכולה להיות דה-פקטו ניידות נוספות, מצלמות נוספות, מצלמות שגם עובדות בצורה אחרת.

יעקב אשר: דיברנו על זה בישיבות – לא המצלמות של היום, אלא מצלמות של טווח נסיעה ארוכה, שקוראים להן מצלמות מקטע.

יעקב אשר: אם תסתכלו בנתונים שקיימים, מעבר לנתון של העלייה במגזר הערבי וירידה במגזר היהודי, אם נסתכל על הכבישים העירוניים ועל הכבישים הבין-עירוניים, אני אשבח את המשטרה, שמאז כניסתו של דורון, נעשה שינוי.

יעקב אשר: כולנו גם ראינו את זה כנהגים בנוכחות.

יעקב אשר: השינוי הזה שהיה ברובו בבין-עירוני השפיע בתחום העירוני.

יעקב אשר: תראו את המספרים, ב-2016 בתקופה הזאת היו 115 הרוגים וב-2017 – 141 בתחום העירוני.

יעקב אשר: בתחום הבין-עירוני, ב-2016 נכון ליום זה היו 216 הרוגים, כיום בלי עין הרע – זה 189, זאת אומרת שיש ירידה, האכיפה הזאת כן עושה משהו.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, זה גם מכוון אותנו לישיבה של היום ולמה שאמרת בפתח דבריך, מה קורה בתחום העירוני, יש כל כך הרבה כוחות – גם משטרתיים, גם שיטור עירוני, גם פיקוח, גם הרבה אנשים נושאי תפקידים – שיכול להיות שצריך לגייס את כולם, ויש התגייסות.

יעקב אשר: נושא אופניים חשמליות, כרגע הרשויות קיבלו את ההסמכה שלהן, ואנחנו עוקבים אחרי הפעילות.

יעקב אשר: אני חושב שתל אביב היתה הראשונה שיצאה עם זה לדרך.

יעקב אשר: יש כרגע חמש ערים שעובדות על זה.

יעקב אשר: כפי שאתה אמרת, אדוני היושב ראש, אם נמשיך להיאבק על זה, אם נקצה לזה כספים, אפשר להוריד את המספר הנורא הזה, אפשר, זה לא בשמים.

יעקב אשר: אם אנחנו מדברים על דברים שדיברנו כאן – הנושא של האופניים ושל הכלים החשמליים – היתה על זה ישיבה, ובישיבה הזאת בסיכום הדיון קראתי למשרד התחבורה לשקול שוב יחד עם משרד המשפטים לעשות איזשהו רישוי לנושא הזה של הכלים החשמליים שקיימים היום ושייווצרו בשנים הקרובות.

איתן כבל: הם לא אתנו, כמו שהם לא היו אתנו מתחילת הדרך בכל העניין של האופניים החשמליים.

איתן כבל: אני מציע שאדוני יוביל חקיקה.

יעקב אשר: אני מנסה להגיע להסכמה.

יעקב אשר: היו חקיקות בנושא הזה.

איתן כבל: תניח הצעת חוק שהוועדה תהיה שותפה לה.

איתן כבל: זה מסוג אותם כלים שמסייעים להנעת התהליך.

יעקב אשר: לא מדובר על רישוי כמו רישוי של כלי רכב, לא עם כל הרגולציה הזאת, אפשר לעשות את זה בצורה הרבה יותר ידידותית.

יעקב אשר: אפשר גם להסתייע בעניין הזה בחלק מסוים ברשויות המקומיות ולאגם משאבים ביחד, כדי שלא יצטרכו לשם כך לפתוח עוד לשכות רישוי ברחבי הארץ, שגם ככה קורסות.

יעקב אשר: אני פונה שוב לשר התחבורה ולשרת המשפטים, אנא בטובכם, אי אפשר לומר שהכלים האלה הם משחק.

יעקב אשר: הם לא משחק, אנשים נהרגים מהכלים האלה והורגים עם הכלים האלה.

יעקב אשר: כל יום אני מקבל תמונות כאלה ואחרות של ילדים או קשישים שנפגעו, וזה פשוט נורא ואיום.

יעקב אשר: דיברנו על תכנית לאומית להכשרה של חניונים למשאיות.

יעקב אשר: קיימת איזושהי תכנית באוויר, אבל היא אף פעם לא יורדת לנייר ולמעשה.

יעקב אשר: יש התקדמות בנושא הטכוגרף, אדוני היושב ראש, התקדמות יפה בעניין הזה, שאנחנו מקווים שבזמן הקרוב – נדמה לי ממש היום, בימים האלה – אמורה להיות ישיבה באו"ם, ועדה שצריכה לאשר את זה מבחינה בין-לאומית, אז אנחנו עוקבים אחרי העניין הזה.

יעקב אשר: חקיקה – איתן מביא בוועדה חקיקות, שהן לא חקיקות שחברי כנסת אוהבים לחוקק.

יעקב אשר: אנחנו מעלים קנסות, אנחנו מצרים דרכים.

יעקב אשר: זה לא פופולרי, האמינו לי שזה לא פופולרי בכלל, אבל הוא מוביל את זה ואנחנו עושים את ביחד.

יעקב אשר: אין היום כמעט שום חקיקה שמתעכבת כאן בוועדה, אלא רצה קדימה.

יעקב אשר: לדעתי, כל הדברים הללו בסופו של יום יכולים להגיע לתוצאות, עם תוספת תקציב.

יעקב אשר: אנחנו נמשיך לעקוב.

יעקב אשר: אנחנו נמשיך ללחוץ, אנחנו נמשיך לנדנד למשרדי הממשלה, אנחנו נתבע.

יעקב אשר: אין כמעט ישיבה בכל נושא שהוא, שאיתן לא פותח אותה בנושא של תאונות הדרכים.

יעקב אשר: אני לא הבאתי שיר, אבל אני רוצה לומר דבר אחד: ונשמרתם מאוד לנפשותיכם – זו פקודה של החיים, כל המצוות האחרות מתגמדות לעומת "ונשמרתם מאוד על נפשותיכם".

יעקב אשר: אני מקווה שנצליח לעשות את זה, שנהיה שליחים נאמנים בעניין הזה, ואני מודה לך שוב על הגיבוי ועל התמיכה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו נאפשר לאחד האורחים ואנשי המקצוע לומר את הדברים שלו ואחר כך לחבר כנסת, אבל לפני כן, חמד עמאר, בקצרה ברשותך, כי יש לך עוד הרבה הזדמנויות היום לומר את דבריך, יושב ראש השדולה למאבק בקטל בדרכים, בבקשה.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: קודם כל, אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו לכאן.

חמד עמאר: אני רוצה להודות ליושב ראש ועדת הכלכלה, איתן כבל.

חמד עמאר: מאז שהוא נכנס לתפקיד, הוא לקח את נושא הקטל בדרכים כנושא החשוב ביותר מבחינתו לוועדה, כי אנחנו מדברים על חיי אדם.

חמד עמאר: אני מעלה את זה שוב ושוב ושוב, מבחינת הכנסת וחברי הכנסת, אין שבוע שהנושא לא על סדר יומה של הכנסת.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לחברי יעקב אשר, למרות שיש לי תלונה קטנה כלפיו, שהוא מבצע את הדיונים שלו בשמונה וחצי בבוקר.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להגיע מבית ג'אן ופקיעין לכאן, ולכן אנחנו צריכים לצאת בחמש בבוקר כדי להיות כאן בשעה שמונה וחצי.

יעקב אשר: אני מעביר את הכדור ישר למנהלת הוועדה.

יעקב אשר: ..

חמד עמאר: אולי תתחשבו בנושא הזה שאנחנו גרים כל כך רחוק, לפחות בימי שני שנקיים את הדיונים בעשר בבוקר לדוגמה, ולא בשמונה בבוקר.

חמד עמאר: אני באמת רוצה להודות לך יעקב, אתה עושה עבודה טובה.

חמד עמאר: אני הייתי גם יושב ראש ועדת המשנה, אני עוקב אחרי הדיונים שלך, הדיונים מאוד מאוד מעניינים, והם מעלים את הנושא כל יום על סדר היום.

חמד עמאר: אתה דיברת על זה שראש הממשלה צריך להוביל את זה, ואני אומר – מה המגמה?

חמד עמאר: אנחנו רואים מגמה של עלייה.

חמד עמאר: מאז 2012, היינו מתחת ל-300, ואתה אמרת שהיינו שם, היינו צריכים לשמור על זה.

חמד עמאר: אנחנו היום עומדים על 331, אני התעכבתי עכשיו על 331.

חמד עמאר: בדוחות שקיבלתי מופיע 330, אז כל יום שאנחנו יושבים, כל דקה שאנחנו יושבים, הדבר יכול להשתנות.

חמד עמאר: היום במדינת ישראל לעלות על רכב זה יותר מסוכן מאשר לשבת על הגבול.

חמד עמאר: יותר מסוכן מלשבת על הגבול, כי אתה לא יודע אם אתה חוזר, אם אתה עושה תאונה או לא עושה תאונה, זה לא תלוי בך.

חמד עמאר: ככל שלא תהיה זהיר, אתה לא יודע מה קורה, והנתונים מדברים בעד עצמם.

חמד עמאר: אם ננתח רק את הנתונים, נראה שיש שלוש קבוצות שאנחנו צריכים להתמקד בהם, ואני באמת רוצה להודות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שאני עובד איתה בשיתוף פעולה אדיר.

חמד עמאר: אני מוביל את היום הזה זו השנה התשיעית ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה יום יומי, מתעדכנים, מקבלים את כל העדכונים מהרשות הלאומית.

חמד עמאר: באמת תודה לכם, תודה ליושב ראש, תודה למנכ"לית על מה שאתם עושים, ועושים טוב.

חמד עמאר: אבל אנחנו כאן צריכים לבוא ולהתמקד, יש לנו שלוש קבוצות.

חמד עמאר: הרגשתי שהיושב ראש דיבר מעומק ליבו על הקטל במגזר הערבי, ובאמת זה צועק.

חמד עמאר: זה צועק, כאשר פחות מ-16% מהנהגים הם מהמגזר הערבי וההרוגים הם 33%, זה דבר מקומם, צריך לומר: עד כאן, אנחנו צריכים לעצור, אנחנו צריכים לבדוק איפה נכשלנו, האם אנחנו כמחוקקים נכשלנו להעלות את הנושא לסדר היום ולחוקק חוקים שיורידו את מספר ההרוגים?

חמד עמאר: האם הממשלה נכשלה?

חמד עמאר: האם הממשלה לא משקיעה מספיק במגזר הערבי?

חמד עמאר: האם הרשויות?

חמד עמאר: האם המשפחות?

חמד עמאר: האם הבית?

חמד עמאר: איפה יש בעיה?

חמד עמאר: אבל אני חייב לספר סיפור.

חמד עמאר: אמרת שרוב התאונות הן בכבישים הבין-עירוניים.

חמד עמאר: יוצא לי הרבה לצאת מהבית בחמש בבוקר, ואני רואה אנשים מהמגזר הערבי בצפון יוצאים לעבודה בבנייה, נוהגים באוטו, הולכים לעבוד בבנייה כל היום במרכז, חוזרים אחרי הצהריים ונוהגים.

חמד עמאר: איך הם נוהגים, אחרי שעבדו שמונה, תשע שעות בבניין והם צריכים לעלות על האוטו ולנהוג בחזרה לכאבול?

חמד עמאר: מאשדוד במרכז לכאבול, איך הוא יכול לנהוג?

חמד עמאר: גם את הנקודה הזאת אנחנו צריכים לראות כאן כמחוקקים.

חמד עמאר: תחבורה ציבורית במגזר הערבי, כמה יש?

חמד עמאר: התברכנו ברכבת לכרמיאל, אבל כמה תחבורה ציבורית יש במגזר הערבי?

חמד עמאר: גם את הנקודות האלה צריכים לקחת בחשבון.

חמד עמאר: רוכבי אופניים ואופנועים, תסתכל על הנתונים, נתונים מזעזעים.

חמד עמאר: נתונים מזעזעים, נתנו לרשויות את הפיקוח בתוך הערים על האופניים החשמליים, אך האם כמחוקק בדקנו את אותם מפקחים שקיבלו את הסמכות?

חמד עמאר: האם הם עברו בכלל השתלמות?

<שלמה דולברג: עברו, זה התחיל.

חמד עמאר: עברו השתלמות?

חמד עמאר: הם עושים את העבודה שלהם.

יעקב אשר: התחילו, התחילו.

חמד עמאר: אז אני מקווה שגם בנושא הזה אנחנו נבדוק, נעקוב ונראה איך זה מתקדם, כי ילד בן 12 יכול לשנות את המהירות שלו ולנסוע במהירות 40, 50 קמ"ש, וגם מהירות 30 קמ"ש היא מהירות גבוהה.

איתן כבל: אסור לו בכלל לרכוב על אופניים.

חמד עמאר: אני יודע, עד גיל 16, אבל מי בודק את זה?

חמד עמאר: מי בודק את זה?

חמד עמאר: דיברת על רישוי לאופניים.

חמד עמאר: אתה יודע כמה זמן אנחנו מדבירם על זה כאן בוועדה?

חמד עמאר: שנים, לפחות שלוש שנים אנחנו מעלים את הנושא הזה על סדר היום של הכנסת, עד היום לא קיבלנו תשובה.

חמד עמאר: ילד בן 12 יכול לעלות על אופניים היום, מי יכול לבדוק אם הוא עם תעודת זהות, אם הוא בן 16 או לא? אני רואה אותם, אני לא צריך שמישהו יגיד לי, אני רואה אותם עולים על אופניים ורוכבים על אופניים, גם ילדים בני 12.

חמד עמאר: לכן אנחנו מדברים על הרשויות ועל הולכי הרגל.

חמד עמאר: חברים, הנתונים הם שמספר ההרוגים בהולכי הרגל הוא 102, עלייה של 12% במספר ההרוגים של הולכי הרגל, ואם אנחנו מסתכלים על הנתונים ומסתכלים על גילאי אפס עד 14, רובם מהמגזר הערבי בתוך היישוב.

חמד עמאר: הרשות עשתה מבצע גדול לפני כמה שנים בנושא תאונות חצר, כשדיברנו על 19 תאונות חצר במגזר הבדואי, במיוחד בנגב.

חמד עמאר: עשיתם עבודה מעולה, אני מקווה שנחזור לעשות את זה.

חמד עמאר: אני רוצה במשפט אחד לסכם.

חמד עמאר: אני באמת רוצה להודות לך על כל מה שאתה עושה בוועדת הכלכלה, על העלאת הנושא הזה לסדר היום, על העבודה הטובה של ועדת המשנה.

חמד עמאר: שנמשיך ככה, אני מקווה שהממשלה תיקח את זה ותעלה את הנושא לסדר יומה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: גיורא, ולאחר מכן ידבר חאג' יחיא ולאחר מכן שלמה דולברג.

<גיורא רום: תודה, כבוד יושב הראש.

<גיורא רום: אני רק אפתח אולי ב-30 שניות, אבל מי שיציג את הנושא הוא עורכת הדין רחלי טבת ויזל, המנכ"לית הנמרצת של הרשות, שריכזה את כל העבודה.

<גיורא רום: אני חושב שיש לנו עבודה מאוד מעניינת להציג, ולכן אני אדבר ממש בתמציתיות.

<גיורא רום: אני לא אתייחס למספרים, חבר הכנסת אשר נתן את התמונה לגבי שינוי הפרופורציות בכיוון של יתר אבדות במרחב העירוני.

<גיורא רום: יש תחושה המון שנים, שהתפעול בתאונות זה סוג של דאוס אקס מכינה, שצריך לבוא מהרשות המבצעת ומהרשות המחוקקת, וזה נכון.

<גיורא רום: אתם באים אלינו בטענות שאנחנו לא עושים מספיק, והטענות נכונות.

<גיורא רום: אבל יש צד שני למטבע, שזה מה שהרשות מנסה להדגיש יותר ויותר מיום ליום, וזאת האחריות האישית של כל מי שמעורב בנושא הזה, שבו מיליוני אנשים עושים מדי יום 160 מיליון קילומטר.

<גיורא רום: כל יממה נוסעים במדינה 160 מיליון קילומטר, וזה לא יכול להיות בלי אחריות אישית.

<גיורא רום: ביישוב שבו אני גר, אני מקבל פעמיים בשנה דוח לתושב.

<גיורא רום: זה ברושור צבעוני מאוד יפה.

<גיורא רום: אני פעמיים חיפשתי, האם יש דיווח של ראשת העיר על מצב הבטיחות בדרכים.

<גיורא רום: מכיוון שלא היה, ביקשתי איתה פגישה והלכתי אליה ואמרתי לה: תראי, הבטיחות של התושבים היא לפני הכיכרות ולפני המתנ"ס ולפני האירוע של ל"ג בעומר, ואני חושב שהיא קיבלה את עמדתי, אבל אין לי מושג ב-275 הרשויות המקומיות האחרות.

<גיורא רום: יושב הראש, אני מבקש שיינתן עכשיו לרחלי להציג הצגה, שאני מוצא אותה מאוד מעניינת.

<גיורא רום: אני חושב שזה יהיה הבסיס הנכון לכל הדיון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש לעשות את זה ממש קצר, כי לקרוא אנחנו יודעים.

<רחלי טבת ויזל: רק מספרים.

<רחלי טבת ויזל: תודה, יושב הראש, אני מודה לך על הדיון בוועדה דווקא בנושא של אחריות הרשויות המקומיות.

<רחלי טבת ויזל: כמו שאמר יושב ראש הרשות, אנחנו מתמקדים השנה בנושא של אחריות אישית, ולא סתם אנחנו פונים לרשויות המקומיות, מכיוון שהנתונים מדברים בעד עצמם.

<רחלי טבת ויזל: סקירה קצרצרה על הנתונים שאנחנו עומדים בהם היום.

<רחלי טבת ויזל: זה בהשוואה של העשור, וגם מונח בפניכם הדוח המלא, אני לא אחזור על כולו.

<רחלי טבת ויזל: מי שרואה, אנחנו ב-377 ב-2016, השנה כמו שציין חבר הכנסת עמאר יש 331, מספר שהוא דומה לשנה שעברה.

<רחלי טבת ויזל: אני מקווה שלפחות אנחנו בולמים את מגמת העלייה.

<רחלי טבת ויזל: הנתון המעניין מתחתיו זה מספר ההרוגים מול מיליארד קילומטר נסועה, מול הנסועות.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו גם עולים מ-2012.

<רחלי טבת ויזל: שוב, אנחנו מדברים על זה ולא בוועדה הזאת, אבל לא מעט, מה קרה מ-2012 ואילך.

<רחלי טבת ויזל: זה לא רק אצלנו, זאת מגמה בכל העולם של עלייה מאז 2012, כשהחשד הסביר מופנה לכיוון כל הגאדג'טים ובעיקרם הסמארטפון.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו עשינו סקר תצפיות לא מזמן, הסתכלנו על מעברי חציה, וגילינו שרבע מההולכים במעברי חציה עם הראש בסמארטפון.

<רחלי טבת ויזל: זה אחד הנושאים שאנחנו נידרש להתייחס אליהם.

חמד עמאר: ואתם התנגדתם להצעת חוק שלי לאסור שימוש בטלפון כשחוצים את הכביש.

<רחלי טבת ויזל: אני אבדוק את זה, אני לא זוכרת שהתנגדנו, אבל אם אדוני אומר, הוא יודע, צריך לראות למה בדיוק ולבדוק את זה שוב.

<רחלי טבת ויזל: נתונים לגבי ההרוגים בחברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: אדוני ציין, אנחנו מדברים ב-2016 על 33%.

<רחלי טבת ויזל: אני חייבת לציין שאנחנו לפני מספר חודשים התחלנו בפעילות מאוד אינטנסיבית בחברה הערבית בשיתוף עם ראשי הרשויות, עשינו כנס ראשי רשויות בחברה הערבית עם תכניות מותאמות לחברה הערבית – כנסי אימהות, תכניות במסגדים, פרויקט מפעלות למי שמכיר, שמקיף 15,000 נערים בחברה הערבית, שבאמצעות כדורגל מגיעים איתם להמחשות בכדי לשנות את התמונה בחברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: הזכרתם את הדוח היומי, אני רוצה לומר בקצרה דגשים על מנת לסבר את האוזן.

<רחלי טבת ויזל: כמו שנאמר, הדוח הוא מאתמול, היום זה כבר 331.

<רחלי טבת ויזל: הנתונים שבולטים הם באמת לגבי החברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו רואים בחודשים האחרונים איזשהו סוג של התמתנות, בלימה לגבי החברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: אם עד לפני חצי שנה הפער היה של 15% ויותר מאשר בשנה שעברה, עדיין הפער הוא נוראי של 6%, אבל איכשהו אנחנו מקווים שאנחנו מצליחים לחזור ולהתחיל לבלום את זה.

<רחלי טבת ויזל: אדוני ציין את הפער בין התחום העירוני לבין התחום הלא-עירוני.

<רחלי טבת ויזל: עדיין הלא-עירוני הוא יותר, אבל הירידה היא מאוד משמעותית בלא-עירוני, אנחנו נתייחס עוד מעט לעירוני.

<רחלי טבת ויזל: הולכי הרגל זה נושא שחייבים להתייחס אליו.

<רחלי טבת ויזל: זה לחלוטין נוגע לתחום העירוני, דגש על גילאי 65 פלוס.

<רחלי טבת ויזל: לגבי נושאים נוספים, שימו לב לרוכבי האופנועים, 55 שנה זה פשוט בלתי נסבל.

<רחלי טבת ויזל: כשאנחנו בודקים מי הם אותם אופנוענים שנהרגים, יותר ממחצית מהם זה תאונות עצמיות, זה לא שרכב נכנס ברוכב האופנוע, אלא רוכב האופנוע בעצמו בדרך שבה נהג הוא התנהל, בסופו של דבר הביא את זה על עצמו.

<רחלי טבת ויזל: הנתון האחרון שאני אתייחס אליו הוא נתון שחדש לנו – הנושא של האופניים החשמליים.

<רחלי טבת ויזל: מתחילת השנה נהרגו שבעה רוכבי אופניים חשמליים.

<רחלי טבת ויזל: אנחנו יותר מאוחר בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתייחס לנושא של האחריות ההורית, אבל אחד הדברים המאוד מאוד מטרידים, שילדים נוהגים באופניים חשמליים, בהוברבורד או בכל כלי שהוא, שהוא לא חוקי לפני גיל 16, וכשאתה שואל את ההורים שקונים, האם הם מודעים, 70% מההורים שקנו, אומרים: אנחנו יודעים את החוק, אנחנו יודעים שזה מעל גיל 16, אבל בכל זאת קנינו בגיל נמוך יותר, כי אנחנו סומכים על הילד או כל דבר אחר.

<רחלי טבת ויזל: לא זה הנושא היום, אבל הוא מחייב התייחסות.

<רחלי טבת ויזל: במרחב העירוני, אני מדברת על נתונים מ-2017, 141 הרוגים.

<רחלי טבת ויזל: זאת עלייה מאוד משמעותית, ואלה נתונים של שנה שעוד לא הסתיימה.

יעקב אשר: הנתונים של שנים אחרות מלאים?

<רחלי טבת ויזל: כן.

חמד עמאר: את יכולה לתת לנו קצת נתונים על 141 ההרוגים?

חמד עמאר: את יכולה לפלח לנו אותם קצת?

<רחלי טבת ויזל: כן, אני מראה.

<רחלי טבת ויזל: הולכי רגל הרוגים במרחב העירוני, אני מסתכלת בראייה כוללת של 2017-2012, בחברה היהודית האחוז הגבוה הוא 75 .

<רחלי טבת ויזל: אם תצרפו את ה-65 פלוס ה-75, יש לנו אחוז עצום של הולכי רגל קשישים.

<רחלי טבת ויזל: כמעט כל הנהרגים במעברי החציה, אנחנו שומעים על לא מעט קשישים גם בנהגים, האחוזים גדולים מאוד; ובחברה הערבית אנחנו מדברים דווקא על גילאים מאוד מאוד צעירים, על תאונות החצר שאדוני הזכיר, אבל לא רק תאונות החצר.

<רחלי טבת ויזל: יש הבדל בין החברים בדברים שונים, לדוגמה בנושא חגירת חגורות הבטיחות ישנו הבדל מובהק בין החברה היהודית לבין החברה הערבית.

<רחלי טבת ויזל: חגירה מאחור – בחברה היהודית אנחנו רואים באופן מובהק שחוגרים הרבה יותר.

<רחלי טבת ויזל: בחברה הערבית ובחברה החרדית, אנחנו רואים באופן מובהק, שהחגירה מאחור עדיין לא נכנסה בצורה משמעותית לדברים שחייבים לעשות, וזה נושא שאנחנו רוצים להיכנס אליו.

<רחלי טבת ויזל: שימו לב, בהרוגים במרחב העירוני, המשמעותי ביותר זה הולכי הרגל.

<רחלי טבת ויזל: יש לנו גם רכב, אופנוע, אבל באמת הולכי הרגל זה המשמעותי ביותר.

<רחלי טבת ויזל: עוד מעט מאוד נתונים, ואני מסיימת.

<רחלי טבת ויזל: התנהגות הולכי רגל במעברי חציה – 33% מהאנשים חוצים באדום במעבר חציה.

<רחלי טבת ויזל: אדום, יש רמזור, זה לא עניין של תשתית.

<רחלי טבת ויזל: הכול קורה, ואנשים בכל זאת חוצים באור אדום, שזה חלק מהעניין.

<רחלי טבת ויזל: במעברי חציה 25% עם סמארטפון ביד, או איזשהו היסח דעת אחר.

<רחלי טבת ויזל: הנתונים מדברים בעד עצמם, ולא סתם אנחנו מדברים על האחריות האישית.

<רחלי טבת ויזל: תשתיות ואכיפה לא יספיקו, אנחנו צריכים לעשות דבר נוסף.

<רחלי טבת ויזל: ממצאי סקר מהירות במרחב העירוני – 60% מהנהגים נוסעים מעל למהירות המותרת.

<רחלי טבת ויזל: ישנן ערים ברחבי העולם, שכדי להתמודד עם הקטל ברשויות העירוניות הורידו ל-40 ול-30 קמ"ש.

<רחלי טבת ויזל: אצלנו זה 50 קמ"ש, ו-60% מהאנשים לא עומדים בזה.

<רחלי טבת ויזל: הסיפור הוא מאוד ברור.

<רחלי טבת ויזל: עשינו סקר של רשויות מקומיות, הסקר המלא התפרסם אצלנו.

<רחלי טבת ויזל: מה בדקנו?

<רחלי טבת ויזל: בדקנו הכי "יבש" והכי "מלוכלך" לצורך העניין, כמה אנשים נפגעים בעיר.

<רחלי טבת ויזל: לקחנו בחשבון שיש ערים כמו תל אביב, שאנשים עוקפים, לקחנו גם את הנתון הזה.

<רחלי טבת ויזל: אלה הרשויות הגדולות הבולטות מבחינת הובלה בהיפגעות.

<רחלי טבת ויזל: תראו מה קורה באשקלון, זה בתוך העיר – 12 אנשים, בבת ים 10 אנשים, בבאר שבע תשעה, בחולון תשעה, בראשון לציון שמונה.

<רחלי טבת ויזל: אלה מספרים שבאמת מצביעים על בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שגם ליושב ראש לא יהיה אכפת שנתעכב רגע על זה.

<רחלי טבת ויזל: אלה רחובות מרובי התאונות.

<רחלי טבת ויזל: אני חייבת לציין נתון אחד – ישנה התאמה ברשויות, במקום שבו בתוך העיר נפגעים הרבה אנשים, גם מחוץ לעיר תושבי העיר נפגעים.

<רחלי טבת ויזל: אני אתן דוגמה של שתי ערים, ואני חלילה לא רוצה להשמיץ.

<רחלי טבת ויזל: היינו בביקור ברעננה ובביקור בנתניה.

<רחלי טבת ויזל: בנתניה בעת שבה היינו, נפגעו בתוך העיר שמונה אנשים, ובאותה העת מחוץ לעיר נפגעו שמונה אנשים.

<רחלי טבת ויזל: ברעננה באותה העת לא נפגעו בתוך העיר וגם לא נפגעו מחוץ לעיר.

<רחלי טבת ויזל: בהתחלה זה היה לי מוזר, זה היה נראה לי מקרי, אבל בדקתי עיר אחר עיר, וזה חוזר על עצמו.

יעקב אשר: יש עבודה נהדרת של ראש העיר ברעננה.

יעקב אשר: הוא היה צריך לבוא לפה להציג את זה.

<רחלי טבת ויזל: נעשית פעילות מאוד ענפה בתוך הערים.

<רחלי טבת ויזל: צריך שיתופי פעולה של ראשי הערים, של מטות הבטיחות.

<רחלי טבת ויזל: יש פקחים, יש שש ערים בסך הכול שמתחילות להפעיל פקחים, איפה כל שאר הערים?

<רחלי טבת ויזל: אנחנו נמצאים בשנה של בחירות.

<רחלי טבת ויזל: אדוני, אני חושבת שזה הזמן להגיד: אנחנו בשנה הזאת קוראים לאזרחים לבחור בראשי עיר, שבמצע שלהם יש בטיחות בדרכים.

איתן כבל: תודה לכם ברשות.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, קודם כל אני אתחיל בזה שסוף סוף מישהו – יושב ראש ועדה או מישהו מהמפלגות הציוניות – קובע שאנחנו גם מייצגים את האוכלוסייה שלנו וצריכים לדאוג לה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אנחנו דואגים לאוכלוסייה שלנו ואנחנו עובדים, ואתה יודע כמה, לפחות אני, עובד בוועדה שלך.

איתן כבל: נכון, אתה – אין לי ספק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה רק להתחיל כהקדמה להקדמה שלך ולעניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו מדברים על תאונות עבודה ביישובים ערביים, יש לנו תאונות חצר ונהגים צעירים במיוחד, ויש לנו את הרכבים הכבדים, כי יש לנו הרבה נהגי משא כבד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף למה שחמד עמאר דיבר עליו שיוצאים בחמש בבוקר, אבל מה שלא אמרת זה שהרכב הזה כבר מלא עובדים ושכשהתאונה קטלנית, יש יותר ויותר הרוגים מאשר ברכב בו יש נוסע אחד או שניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם את זה צריך לשים על השולחן, וזה שולח אותי למקום שהוא לא העניין פה, אלא בכלל ההתייחסות ליישובים הערביים, לתעסוקה ולמקומות העבודה אליהם הם צריכים לנסוע די רחוק ולהגיע גם עייפים וגם תשושים בגלל שהם אחרי עבודה ואחרי מרחקים של נסיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאנחנו צריכים כדי לטפל גם באוכלוסייה הערבית זה ההסברה, ופתאום אחרי שיש מכרז ומקבולה נסאר, מישהו חושב שהיא מתמנה לתפקיד של שגרירה ולא לתפקיד של הסברה בעניין של תאונות דרכים ורוצים לבדוק לאיפה הלכה ואיפה היא באה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדעות שלה הן דעות כל האזרחים הערביים, ואם תחפשו מישהו אחר, תמצאו אותו באותם מקומות ועם אותן דעות.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אבל זה לא קשור לדיון, עם כל הכבוד למקבולה נסאר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא קשור, מה זה קשור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יתנו לי, אני אסביר לך בסוף דבריי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא תביני - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר לא מבינה, אבל בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין הרכבים הכבדים, כשמדברים על טכוגרף, הוא על הרכב, על המשאית, מחליפים נהגים, הנהג עובר ממשאית למשאית וממשיך לנסוע 16, 17 ו-15 שעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותה חברה מחליפה את הנהגים לרכבים אחרים.

איתן כבל: זו האכיפה וצריך לבדוק את האחריות שלה.

יעקב אשר: זה אישי, זה בדיוק השינוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק, זה השינוי שאנחנו מייחלים לו, אבל השינוי הזה אז לא קיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן כשאנחנו מדברים על גם על תאונות של רכבים כבדים, אנחנו צריכים לקחת את זה גם בחשבון.

יעקב אשר: אף אחד לא חושב שאתם עושים את זה בכוונה.

יעקב אשר: אנחנו יודעים את הבעיות האובייקטיביות, איך פותרים אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר על הבעיות, אני מדבר על האופן בו אנחנו צריכים לפתור אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא בא להציג, כי הם עשו את ההצגה, אבל אני מדבר על מה אנחנו צריכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים הסברה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו על הסברה גם בחינוך, דיברנו על הפיילוט של לימודים בבתי ספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו רואים שהצעירים ששותפים לתאונות דרכים הם יותר ערבים, אנחנו צריכים להקפיד שזה יהיה בבתי הספר, כי מכיתה י"א הבן ישגע את ההורים שלו להתחיל לקבל רישיון נהיגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדרך כלל כל הסטטיסטיקה שלנו מדברת על הרוגים, אבל מה עם הפצועים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם הפצועים קשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה הופכים החיים שלהם והחיים של המשפחה?

איתן כבל: איומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איומים, אפילו הפצוע הבינוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה זה פצוע בינוני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שהוא מאבד איבר – רגל או יד, אתה יודע כמה שנים צריך שיקום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועדיין יכולים לקרוא לו פצוע בינוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם את הנושא הזה צריך לקחת בחשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המחסור בנהגי משאיות ובנהגים של רכב ציבורי.

איתן כבל: אוטובוסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אוטובוסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק המחסור, אלא כדי להתחיל ללמוד, לוקח להם לפחות שנה מהיום שהם הגישו את הטפסים שלהם, כדי לקבל תור לפסיכולוג ותור לבחינות ולמשרד הבריאות ולמשרד התחבורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לוקח יותר משנה עד שהם מתחילים ללמוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פעמיים הגשתי שאילתות בנושא הזה, ועדיין הוא לא טופל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה צריכה לעשות ולאכוף, אבל בוא נראה מה היא עושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה נגיע ל-400,000 רכבים חדשים שעולים על הכביש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום כאילו אנחנו מעתיקים את התשתיות הצידה, זה לא להעתיק אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התשתיות זה גם הפקקים, זה גם העצבים כשאתה יוצא מהפקקים, אז התוספת של הרכבים כדי להוסיף מכס ומיסים על הרכבים ועל הדלק שלהם, הנושא הזה גם צריך טיפול.

איתן כבל: אנחנו נקיים על זה דיון במסגרת דיון על התחבורה הציבורית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו דנו בענישה גם של הנקודות וגם של הקנסות, ויש לנו גם תקנות שמביאים שעוד לא סיימנו ואנחנו דנים בהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעתי מקודם, ואני עכשיו מבקש ודורש שכל נהג חדש שמסיים, לא רק יקבל את המתנה של נהג חדש עם השם של המורה שלו, אלא גם טבלה מסודרת שתוכן על ידי משרד התחבורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל נהג חדש יקבל אותה במתנה, כל עבירה, מה העבירה, מה הקנס שלה, מה מספר הנקודות ומה התנאים שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר שתיאורטית אנחנו יושבים ודנים פה ומכינים, אבל כל עוד לא יהיו אכיפה ושינוי מגמה – בטרם עשו עבודה על תאונות חצר, ובשנים קודמות זה הצליח והוריד את התאונות דרסטית, אבל זה עוד פעם חוזר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאם עשו משהו וזה הצליח, אנחנו צריכים גם לחזור ולעשות את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועוד פעם אני מדבר על השפה הערבית ועל הסברה בשפה הערבית.

איתן כבל: תודה חאג', ואני רוצה באמת לשבח אותך, שאתה מהפעילים ביותר בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דולברג, בבקשה.

<שלמה דולברג: תודה אדוני היושב ראש על הדיון.

<שלמה דולברג: ברשותך, קודם כל אני רוצה להגיד תודה לכל הפעילים, שבאים לפה בהתנדבות.

<שלמה דולברג: יושבים פה הרבה אנשים, שהם נציגי עמותות, שעובדים בנושא הזה על חשבון זמנם הפרטי וכספם הפרטי.

<שלמה דולברג: אני רוצה להגיד לכם תודה.

<שלמה דולברג: אני חושב שכל מה שאתם עושים ראוי להערכה רבה, ובשם השלטון המקומי אני רוצה להביע את ההערכה הזאת לכם בהזדמנות הזאת.

<שלמה דולברג: יחסים בין רשויות מקומיות לבין ממשלה זה דבר שאנחנו מכירים.

<שלמה דולברג: קודם כל, כמובן שצריך להתגייס פה למהלך לאומי, ואנחנו נשמח להיות חלק מזה.

<שלמה דולברג: בכל רשות מקומית יש מטה בטיחות שבדרך כלל היוזמה להקמתו היתה מהרשות וגם מהעמותות, וכולם שותפים במטה הזה, זה מטה שעובד בכל הרשויות המקומיות.

<שלמה דולברג: התקציב של המטה הזה ירד ב-40% בשנים האחרונות.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון.

<שלמה דולברג: תקציב המטה, ותיכף נדבר על ההשלכות של זה.

<שלמה דולברג: זאת אומרת שבעצם מי שלא סופר את הרשות לבטיחות זה הממשלה, זה לא הרשויות המקומיות.

<שלמה דולברג: אנחנו הולכים אתכם, הממשלה לא סופרת אתכם, ומחפשת להוריד עכשיו מסים לאזרחים כדי לדעת מה לעשות עם העודפים שלה, במקום לעסוק בנושאים שלכם.

<שלמה דולברג: בעניין הזה אנחנו תומכים בכם ב-200%.

<שלמה דולברג: צריך לקחת בחשבון שכשאתם מדברים על אחריות אישית, צריך פה להיות זהיר בטרמינולוגיה.

<שלמה דולברג: כשאתם אומרים לראש רשות "בוא תיקח אחריות אישית", זה מזכיר לו ויכוחים אחרים שאני לא רוצה להיכנס אליהם, אבל יושב ראש הוועדה מכיר אותם, גם אדוני יעקב אשר, גם הוא מכיר אותם, וזו גם הזדמנות להגיד לך תודה יעקב על מה שאתה עושה.

<שלמה דולברג: אני מציע שתשתמשו בביטוי "מעורבות אישית", זה ביטוי הרבה יותר נכון בעניין הזה לדעתי, ובהחלט ניתן לתגבר את המעורבות האישית בפעילות משותפת, ואנחנו חושבים שיש הרבה מה לעשות בעניין.

איתן כבל: ברשותך מר דולברג, אני רוצה לכוון אותך לעניין מנקודת המבט שלי.

איתן כבל: יש הרבה דברים חשובים.

איתן כבל: המשימה המרכזית שלכם היא – ואני רואה את זה, כי הוועדה לקחה על עצמה לתת לכם סמכויות, אבל לצערי מספר הרשויות שנכנסו לתהליך הזה - - -

<שלמה דולברג: תיכף אני נוגע בזה.

איתן כבל: אם תוכל לסבר את אוזננו, מבחינתי זה הדבר הכי חשוב, כניסה של רשויות מקומיות לתהליך הזה, כי בלעדיהן כל מה שאנחנו מדברים לא יוכל להתקיים.

יעקב אשר: ועוד נושא אחד, ברשותך, ניצול התקציבים שרשויות מקבלות לצורכי עבודות בטיחות נקודתיים בתוך הערים, שלא מנוצלים.

איתן כבל: אלה שתי הנקודות, תתרכז בהן.

<שלמה דולברג: בנושאים האחרים אני אגע רק בקצרה.

<שלמה דולברג: כמובן שכל נושא ההסברה הוא קריטי.

<שלמה דולברג: כמובן שהרשויות המקומיות, המטות ומערכת החינוך מעורבים בזה בכל הגילאים, זה נושא חשוב.

<שלמה דולברג: לדעתי, בתוספת תקציב ניתן לעשות יותר בתחומי ההסברה, וכל תוספת תקציב שנצליח להשיג בעניין הזה מהממשלה – אנחנו כמובן נשקיע בעניין הזה.

<שלמה דולברג: צריך לקחת בחשבון שיש מתוך 250 רשויות, 190 רשויות שהן סמוכות על שולחן הממשלה.

<שלמה דולברג: זה ברור שהרשויות האלה לא יוכלו לעשות תגבור של הפעילות בלי תקציב נוסף, וגם הרשויות המאוזנות – יש צורך לתת להן מקור תקציבי לעניין הזה.

<שלמה דולברג: לגבי תשתיות – הנושא הזה מאוד בולט, הבעיה של תשתיות.

<שלמה דולברג: ברור שברשויות הערביות יש בעיה של תשתיות, צריך לתגבר אותן הרבה יותר מהרשויות היהודיות.

<שלמה דולברג: אנחנו מכירים את זה, אנחנו עושים מאמץ בעניין הזה.

<שלמה דולברג: נדמה לי שגם הרשות לבטיחות בדרכים עושה את זה.

<שלמה דולברג: אנחנו עשינו יחד איתן את הכנס בנצרת ומנסים לשלב את ראשי הרשויות המקומיות, הערבים והאחרים, למעורבות אישית בתחום.

<שלמה דולברג: לגבי האכיפה, אני גר במבשרת ציון.

<שלמה דולברג: אני רואה את משטרת התנועה רק בכביש ירושלים-תל-אביב, אני לא רואה אותה בתוך מבשרת.

<שלמה דולברג: זאת רק דוגמה, ואולי לא ניתן ללמוד מזה לגבי כל המדינה, אבל - - -

יעקב אשר: בחצי שנה גם לא ראו - - -

איתן כבל: דולברג, זה לא דבר חדש.

איתן כבל: נכון, כמו שאמר חבר הכנסת יעקב אשר, יש שינוי דרמטי בבין-עירוני.

איתן כבל: לכן הרשויות המקומיות קיבלו כאן הסמכה כדי להיות בדיוק חליף, אין מה לעשות.

איתן כבל: יש כאן חברי כנסת שקראו לזה הפרטה של המערכת המשטרתית, אבל בנסיבות המתקיימות לא היתה ברירה, אז לפחות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אין ברירה.

<שלמה דולברג: אדרבה, הסמכה הם קיבלו לטפל באופניים, וזה על המדרכה.

<שלמה דולברג: אין להם עדיין את הרישוי, שמדבר עליו חבר הכנסת אשר.

<שלמה דולברג: אין להם סמכויות על הכביש.

<שלמה דולברג: סמכויות הפיקוח והאכיפה על הכביש בתוך הרשות המקומית הן רק בידי משטרת ישראל.

<שלמה דולברג: אני לא רואה את משטרת ישראל בעניין הזה.

<שלמה דולברג: אני בטוח שיש שם רצון טוב.

<שלמה דולברג: לכן בעניין של הסמכות, זה נושא נכון, אנחנו תמכנו בזה, תודה למי שעשה את זה, זה מתפתח ברשויות המקומיות וזה ימשיך להתפתח, אבל זה יטפל במי שנוסע על המדרכות, זה לא יטפל במי שנוסע בכביש.

<שלמה דולברג: תבדקו כמה הרוגים יש בכביש.

יעקב אשר: אולי אם זה יצליח, אפשר יהיה לתת סמכויות נוספות.

<שלמה דולברג: לגבי הכביש, משטרת ישראל פיתחה יחד אתנו את המודל של שיטור עירוני.

<שלמה דולברג: המודל של שיטור עירוני הוא מודל שבו יש שילוב מאמצים לאכיפה בין הרשות המקומית לבין הממשלה.

<שלמה דולברג: עדיין המודל הזה צריך להיות ממומן על ידי הממשלה.

<שלמה דולברג: ככל שמשטרת ישראל תממן יותר שוטרים לאכיפה בכביש בתוך הרשות המקומית, יהיו לנו חלק מהפתרונות לבעיה הזאת.

<שלמה דולברג: אנחנו נעשה את מה שניתן ואיפה שאתם מסמיכים אותנו, אבל - - -

איתן כבל: משפט אחרון, ברשותך.

<שלמה דולברג: אנחנו נשמח להתגייס למעורבות אישית; מעורבות אישית ולא אחריות אישית.

<שלמה דולברג: אנחנו נשמח להתגייס לחקיקה שתסדיר רישוי, כמו שאמר חבר הכנסת אשר.

<שלמה דולברג: אני זוכר שבתקופתי עשו רישוי לכל זוג אופניים, אולי גם אתם זוכרים את זה.

<שלמה דולברג: אנחנו נשמח ללוות, אנחנו נשמח לכל פרויקט.

<שלמה דולברג: אנחנו מעריכים את מה שעושה הרשות לבטיחות ואנחנו נצטרף למהלך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת כבל, שאין מספיק מילים להודות לו על זה שהוא לא מרפה, למרות שבעיניי הממשלה ממש התנערה מכל התפקידים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשדרג אותנו הבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה זוכר שהסברתי פעם לפני שנתיים וחצי, כשהתחלנו לעסוק בזה, איך אני מסבירה לילדים שלי איך חוצים מעבר חציה.

איילת נחמיאס ורבין: הסברתי איך אני מתכופפת לגובה שלהם ומסבירה להם איך להסתכל.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני רוצה לשדרג את כולנו, ואני רוצה להסביר לכם איך אני חוצה איתם היום, כשהם בני שש וחצי, את מעבר החציה היום ה"בטיחותי" ליד הבית שלנו כדי לעבור לבית הספר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לעשות "ככה" למכוניות שטסות כמובן במהירות מטורפת, ו"תעברו תעברו תעברו מהר".

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו, אני מתחננת, יש לי קצת נטייה לחנך נהגים בעניין הזה, יודע את זה חברי היקר גיורא רום וגם חבר הכנסת כבל ודולברג, שאין נודניקית ממני בכל מה שנוגע למדרכות ולמעברי חציה.

איילת נחמיאס ורבין: אי אפשר לסבול את זה יותר.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין משהו לגבי ההיפגעות בתוך הערים, כל מי שחי בתוך עיר, בכלל לא מופתע, כי הוא הולך על המדרכות, וזה פחות או יותר בגדר נס שהוא לא נפגע או שילדיו לא נפגעים.

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר לא מדברת על אופנועים – אופנועים, לא אופניים חשמליים – שנוסעים נגד כיוון התנועה כדי לקצר דרך, שעולים על מדרכות כדי לקצר את דרכם.

נורית קורן: נכון, זה משהו נוראי.

איילת נחמיאס ורבין: אני נוזפת באיזשהו רוכב אופנוע, כי אני אף פעם לא מספיקה לצלם אותי, כי אני מנסה להימלט.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מספיקה לצלם אותו כדי להתלונן במשטרה, ואז אני מרגישה קצת דבילית, תסלחו לי, כי אני אומרת: מה אני אעשה עם זה עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: עוד רוכב אופנוע שעלה על המדרכה, עוד רוכב אופנוע.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים בוודאי על עשרות בכל יום.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים לעלות מדרגה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת כבל, אני לא יודעת אם אתה זוכר, אבל אחת ההמלצות שאני חלקתי בה – כי אתה הטלת סמכויות לכל אחד – בנושא של מעברי החציה, אני אמרתי: בוא נדאג לפס האטה לפני כל מעבר חציה ליד מוסדות חינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לגלות לכם סוד, עשו פס האטה ליד הבית, לקח לי רק חמש שנים, זה לא עוזר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להשתדרג.

איילת נחמיאס ורבין: אני הנחתי הצעת חוק ותיקון תקנה בעניין הזה – ואני מבקשת שכל הוועדה תהיה שותפה לזה – של הגבהת מעבר החציה והגדלת השטח שלו.

איילת נחמיאס ורבין: מה שמקובל בכל העולם, או לפחות ברוב מדינות אירופה, שיש מעבר חציה שהוא נראה לעין.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי רוצה שכל מעבר חציה ייראה ככה, אבל אתם יודעים מה?

איילת נחמיאס ורבין: היום אני לא אהיה חמדנית, בואו נדאג קודם כל למוסדות החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים להבין, שאנחנו במכה שכדוגמתה אין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד יותר מזה, לרוכבי האופניים, חבר הכנסת כבל, אין ברירה, הם עדיין רוכבים על המדרכה.

איילת נחמיאס ורבין: מה אני אגיד להורה, שאני רואה שהוא שמרכיב את הילד שלו בלי קסדה?

איילת נחמיאס ורבין: כי את הקסדות אי אפשר לאכוף.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מרכיב אותו על המדרכה, כי אין לו ברירה.

איילת נחמיאס ורבין: אין כלים לאכוף מצד אחד, ומצד שני למעט להגיד: תראה מה אתה עושה לילדים שלך, אין מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט לא יכול להיות ולהימשך, ולכן אני מבקשת שכולם יהיו שותפים לתקנה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת את הרשות לבטיחות בדרכים שתצטרף בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אין כבר משמרות זה"ב, זה ספורדי, זה לא מאורגן.

<קריאה: יש, למה אין?

איילת נחמיאס ורבין: מה לעשות?

איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה מאוד מוסדות חינוך, אין משמרות זה"ב, מה לעשות?

איילת נחמיאס ורבין: עובדה.

לאה פדידה: לא יכול להיות.

<קריאה: את מוזמנת לבקר.

איילת נחמיאס ורבין: אז את מכירה משמרות, אבל ליד בית הספר של הילדים שלי אין.

איתן כבל: היא לא אמרה שאין בכלל, היא אמרה שזה לא מוסדר היום.

איתן כבל: אין חובה שבכל בית ספר זה יהיה, זאת הכוונה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, ואני רוצה לבקש שאנחנו נוביל מהלך, שבו אנחנו נרתום, בין אם את גמלאי צוות וגמלאי המשטרה, וניקח את הגיל השלישי – גם זה היה חלק מההמלצות שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נחזיר עטרה ליושנה ובואו נחזיר את הבטיחות להולכי הרגל במדינת ישראל.

איתן כבל: תודה לך איילת.

איתן כבל: לאחר מכן תמר, דורון קדמיאל וחבר הכנסת אחמד טיבי.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני רוצה קודם כל להודות לך ולוועדה, שבאמת לקחת את הנושא הזה ואתה מכה בו בצורה מאוד מאוד אפקטיבית.

תמר זנדברג: באמת מדובר בטרגדיות אנושיות בסדר גודל חסר תקדים, שאנחנו לא מכירים משום תחום אחר ממלחמות ישראל ועד תחלואה.

תמר זנדברג: אנחנו לא מכירים תמותה והיפגעות קשה, שמחריבה משפחות, כולל הפצועים והפצועים קשה שהוזכרו כאן בכזה סדר גודל.

תמר זנדברג: אני עושה לי מנהג לבוא לדיונים באופן קבוע.

תמר זנדברג: הנושא חשוב לי מאוד, ואני סופרת כרגע 66 דקות שאנחנו יושבים כאן מתחילת הדיון, ושמענו את המילים: הסברה, תשתיות, תקציב, זהירות, משטרת תנועה, אכיפה.

תמר זנדברג: בסוף השנה יש בחירות מקומיות, מזמינים אותנו לבדוק את המצע של המועמדים בנושא בטיחות בדרכים, ונשאלת השאלה למה הכוונה, מה אנחנו רוצים מהם?

תמר זנדברג: מה אנחנו מבקשים מהמועמדים שלנו?

תמר זנדברג: מה אנחנו דורשים מהממשלה?

תמר זנדברג: ובאמת כל המילים הגדולות כאן נאמרו, למעט שתי מילים שהן המפתח הראשון במעלה והמרכזי בסדר גודל by far לא קרוב אפילו לירידה במספר ההרוגים שנוכל להביא בכל אחד מהתחומים האחרים, ושתי המילים הן – תחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: בסופו של דבר, הגורם הראשון והמרכזי להיפגעות בתאונות דרכים זה כלי הרכב, זה הנסיעות ברכב הפרטי.

תמר זנדברג: זה זועק כאן מכל שקף, מכל גרף בדוח המאוד מאוד מושקע ומעניין הזה.

תמר זנדברג: כלי הרכב המעורבים בתאונות דרכים, בהרוגים שהם ברובם או הולכי רגל – שזה כמובן הדבר הכי נורא שיש, כי הולך רגל במקום שבו הוא אמור להיות מוגן, במקום שמיועד לו, שזה או המדרכה או מעבר חציה, שם הוא נפגע – ולאחר מכן זה נהג ברכב והנוסע ברכב.

תמר זנדברג: אלה ההרוגים, חברות וחברים.

תמר זנדברג: נתונים מהעולם מראים באופן, שאי אפשר להכחיש אותו ששיעור התמותה של נוסעי התחבורה הציבורית בתאונות נמוך ב-92% לעומת נוסעי הרכב הפרטי.

תמר זנדברג: הנתונים האלה כתובים לנו בענק על קירות גדולים, ואנחנו נוסעים ברכב ולא מסתכלים, לא מסתכלים על הכתובת.

תמר זנדברג: יש תשובה, יש פתרון, וההפרדה המלאכותית והמזויפת שאנחנו עושים בשיח, אפילו כאן בכנסת, בין זהירות ובטיחות בדרכים לבין תחבורה ציבורית פשוט עולה בחיי אדם, היא הורגת.

תמר זנדברג: אנחנו מתקדמים בשני נתיבים נפרדים, זה לא רואה את זה, זה לא רואה את זה; ביד אחד אנחנו נמשיך לסלול קווי הפרדה ולהציב שוטרים וניידות וטכוגרף וכל המילים האלה, וביד השנייה אנחנו נמשיך להזניח תחבורה ציבורית ולא להעביר נושאים מזה לזה, ונמשיך לשאול איך אנשים נהרגים.

תמר זנדברג: איתן, הוועדה שלך היא המקום, היא הזירה.

תמר זנדברג: אני יודעת שאתה יודע את זה ואני יודעת שאנחנו חייבים לקחת את זה על עצמנו ושנעשה את זה.

תמר זנדברג: אין דרך אחרת בסופו של דבר.

איתן כבל: תודה תמר.

איתן כבל: אני מוכרח לומר שאת באמת אחת הפעילות, בוודאי בכל הנוגע לתחבורה ציבורית.

איתן כבל: יש ועדת משנה בראשותו של דב חנין, שאת אחד האנשים הכי פעילים בתוך הוועדה הזו, ושניכם גם ראשי השדולה לתחבורה הציבורית.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, ואת שותפה לזה, שבעזרת השם בתחילת ינואר אנחנו יוצאים לסדרה של לפחות 10 דיונים בנושא התחבורה הציבורית.

איתן כבל: זה הנושא בה"א הידיעה, שמתכתב עם כל הדברים האחרים, ולכן אנחנו הולכים לעשות בו שימוע מאוד מאוד משמעותי, וכמובן תינתן לך ולכל החברים שלנו ההזדמנות.

תמר זנדברג: וזה מבורך ומצוין, אבל כן חשוב לי להגיד את זה כאן, כיוון שהדברים קשורים קשר הדוק אחד לשני.

איתן כבל: לכן יקירה לא הפרעתי, איך אומרים?

איתן כבל: את יודעת שגם אני מסכים אתך במיליון אחוז, אין בינינו ויכוח בעניין הזה.

תמר זנדברג: בדיוק, זו נקודת המוצא שלנו.

איתן כבל: דורון קדמיאל, יו"ר עמותת עיניים בדרכים, שאני גם מבין שהולכת לקבל פרס מקדם הבטיחות בדרכים.

איתן כבל: בבקשה בקצרה, כדי שאאפשר לכל החברים הנכבדים לומר את הדברים שלהם, ולאחר מכן חבר הכנסת אחמד טיבי.

<דורון קדמיאל: בפתח הדברים, אני רוצה להודות לרשות על ההערכה ועל ההצהרה בעצם הענקת אות יקיר הבטיחות על הפעלת המיזם של "נשק וסע".

<דורון קדמיאל: זה מיזם שפועל היום במאות בתי ספר, מקריית שמונה ועד אילת, וחלקו של המגזר הבדואי, הערבי, הדרוזי לא נעדר ממנו ורק הולך וגדל בשנים האחרונות.

<דורון קדמיאל: אנחנו מדברים כאן היום על בטיחותם של הולכי הרגל.

<דורון קדמיאל: אנחנו עוסקים בבטיחות של הולכי הרגל מגיל שש ומעלה, תלמידי בתי הספר.

<דורון קדמיאל: הצפיפות היום בכביש ומספר כלי הרכב שהולך וגדל – וכבר ציינו את זה כאן קודם – מביא לכך שיותר תלמידים מוסעים על ידי רכב פרטי אל בתי הספר; וכן לכך שהצפיפות ועומס התנועה על יד בתי הספר מגיעים לכדי חסימה מוחלטת של אזור בית הספר, לפחות בשעות הבוקר.

<דורון קדמיאל: אנחנו משוכנעים – גם בתי הספר המשתתפים משוכנעים, כי זה פועל מעצמו כבר שנים, כל מי שנגע בעניין הזה של "נשק וסע" ממשיך להפעיל אותו בלי שצריך לדחוף אותו – שהמיזם הזה הוא נכון והוא שומר על החיים של התלמידים, הוא מקל על זרימת התנועה; ואני קורא לאדוני יושב הראש ולחברי הכנסת להפעיל כאן תקינה וחקיקה, כי הדבר הזה הוא נכון, ויותר מכל, הוא מחלחל לתלמידים של היום, להולכי הרגל הקטנטנים האלה של היום, שיהיו מחר הולכי הרגל הבוגרים יותר ונהגי העתיד.

<דורון קדמיאל: הוא מחלחל להם את החינוך הזה להתנהלות בתוך הכביש הציבורי.

איתן כבל: תודה לך, ושוב ברכות לך ולחבריך.

איתן כבל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: אל"ף, אני רוצה להצטרף לכל מי שבירך את המתנדבים שעוסקים בנושא הזה.

אחמד טיבי: הם עושים עבודת הקודש, שיש בה כדי להציל חיי אדם ולמנוע היפגעות בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: אפרופו ההערה של היושב ראש על השתתפות חברי כנסת ערבים, אני שמח שברגע זה יש יותר חברי כנסת ערבים מאשר חברי כנסת יהודים, שלושה חברי כנסת ערבים ורק שני חברי כנסת יהודים, נורית קורן ויעקב אשר, כל השאר שכחו איך להיות יהודים...

אחמד טיבי: האם אני צריך להסביר את עצמי עוד פעם?

חמד עמאר: מי שלא הבין – לא יבין, תמשיך.

אחמד טיבי: לא בכדי רבים מאלה שדיברו חלק גדול מהדיון דנו בשיעור ההיפגעות של ערבים בתאונות דרכים, שהוא הרבה יותר גדול מהשיעור שלנו באוכלוסייה.

אחמד טיבי: יותר משליש מההרוגים הם ערבים, ופצועים קשה יותר מ-55%, והשיעור הגבוה הוא בכל קבוצות הגיל, כאשר בפעוטות מאפס עד ארבע בתאונות חצר זה מעל 90%, וגם בקבוצות הגיל הנוספות, עד שמגיעים לגיל הגבוה ביותר, אנחנו כפליים.

אחמד טיבי: בקבוצות של צעירים אנחנו פי ארבע וכדומה, ויש לזה סיבות.

אחמד טיבי: אגב, מיד עם כניסתו של חברי אוסאמה סעדי, הדבר הראשון שהוא עשה זה לבקש מחקר ממרכז המחקר והמידע על תאונות דרכים במגזר הערבי, והמחקר הזה משמש כבסיס כמעט לכל הדיונים.

אחמד טיבי: שם גם כתוב לפי "אור ירוק", שצריך לאבחן את הסיבות ואחר כך לטפל בגורמים.

אחמד טיבי: אל"ף, התשתיות לקויות.

אחמד טיבי: אני תמיד אומר, אדוני היושב ראש, רבותי הנוכחים, שביישובים הערביים הכול מזופת חוץ מהכבישים...

אחמד טיבי: כלומר, צריך לשדרג את הכבישים, כדי שיהיו כבישים יותר בטוחים.

אחמד טיבי: אפרופו תשתיות, אי אפשר להתעלם – למשל, היום יש ידיעה על הכבישים האדומים, המסוכנים ביותר, בידיעות אחרונות.

אחמד טיבי: יש כמה כבישים שכל אחד מאתנו יודע, ששם הסיכוי הוא גדול להיפגעות בתאונת דרכים או בתאונת הולכי רגל, והממשלה לא מתקצבת שם, לא משקיעה מאמצים, למה?

אחמד טיבי: אומרים לך שיש בירוקרטיה.

אחמד טיבי: אבל ראו זה פלא, השבוע הפגנה, אוהל, איום בשביתת רעב, מיד הביאה ל-800 מיליון שקל לכבישים ותאורה בהתנחלויות.

אחמד טיבי: זה נקרא סדרי עדיפויות.

אחמד טיבי: אם אפשר לשבור so called בירוקרטיה, למה לא להשקיע את הכסף הזה בכבישים?

נורית קורן: - - - מחר בבוקר.

אחמד טיבי: אני רוצה הבטחה דומה גם שלא יהיה מחר בבוקר, הבטחה דומה למיליארד שקלים לכבישים אדומים.

אחמד טיבי: זה מציל אותך, נורית קורן, זה מציל אותו, את חאג' יחיא, זה מציל את כולנו.

אחמד טיבי: הרי הקורבנות הם כלל אזרחי מדינת ישראל.

אחמד טיבי: הסיבה השנייה היא מצב סוציו-אקונומי נמוך בקרב האוכלוסייה הערבית, ולכן אולי המכוניות גם פחות בטוחות, יש השקעה פחותה באביזרי בטיחות בתוך הרכב, אכיפה פחותה באזורים מסוכנים, ומיומנות נמוכה, בעיקר פחות מודעות לנושא הבטיחות בדרכים.

אחמד טיבי: כאן אני בא לנושא ההדרכה והצורך להסביר, גם בשפה הערבית, אבל להשקיע יותר ברובד של האוכלוסייה הזה ששליש מההרוגים הם שלו, הערבים.

אחמד טיבי: התקציב של ההסברה לחברה הערבית ברשות הלאומית למלחמה בתאונות דרכים ב-2015 נדמה לי היה 13.3 מיליון שקל, כמה ליהודים?

<רחלי טבת ויזל: פחות.

אחמד טיבי: פחות?

<רחלי טבת ויזל: בוודאי.

אחמד טיבי: כמה?

<רחלי טבת ויזל: בוודאי, כל תקציב ההסברה שלנו הוא סביב 29 מיליון, לא יותר, הרבה פחות.

<רחלי טבת ויזל: בצורה משמעותית פחות.

<שלמה דולברג: בצדק, בצדק.

אחמד טיבי: אל"ף, זה בצדק.

אחמד טיבי: בי"ת, שים לב כאשר יש הרוגים בתאונות דרכים ביישובים הערביים או כשההרוגים הם ערבים, הכיסוי בתקשורת, באתרים ובעיתונים הוא קבור אי שם באיזה עמוד.

איתן כבל: אתה צודק, רק במגזר היהודי זה גם כן זה קבור, ואצלכם זה קבור במקום עוד יותר עמוק.

אחמד טיבי: יש קבור ויש קבור עמוק.

איתן כבל: עמוק, נכון.

אחמד טיבי: אז זה קבור עמוק.

איתן כבל: נכון.

יעקב אשר: אבל מה קורה בעיתונות אצלכם, זה כן מקבל סיקור?

חמד עמאר: זה מקבל הרבה כותרות במגזר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עם התמונות של האנשים ועם השמות שלהם.

אחמד טיבי: ראה זה פלא, השבוע היתה חריגה מבחינת הדיווח העיתונאי.

איתן כבל: כן, שמתי לב לזה.

אחמד טיבי: היתה כותרת ראשית על משהו שקשור באופן עקיף לתאונות דרכים, ואני רואה שהגברת זזה באי-נוחות, עוד לא אמרתי, על מה כתבה מקבולה נאסר, מנהלת ההסברה ברשות, לפני כמה שנים בדף הפייסבוק שלה, כותרת ראשית.

אחמד טיבי: ואז מיד שר התחבורה אמר שצריך לפטר אותה.

אחמד טיבי: נדמה לי שהאנרגיה האגרסיבית הזאת, אפשר להשקיע אותה דווקא במאבק בקטל בדרכים ולתת למקבולה לעשות את העבודה שלה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן כבל: אפרת דוד, חברת מועצה מטירת הכרמל, ממש בקצרה, אני חייב לסיים עוד 10 דקות.

<אפרת דוד: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני אפרת דוד, חברת המועצה מטירת הכרמל.

<אפרת דוד: אני הגעתי לכאן, כי הדיון הזה חשוב מבחינתי, הקשר בין הרשויות המקומיות לקטל בדרכים.

<אפרת דוד: לפני מספר שנים הכריזו על הקמה של שכונות חדשות בצומת הדרומי בטירת הכרמל.

<אפרת דוד: למי שלא יודע, יש שתי כניסות לטירת הכרמל, הצומת הצפוני מרומזר, הצומת הדרומי אינו מרומזר.

<אפרת דוד: כבר שבע שנים יש 20,000 רכבים שעוברים בצומת הזה, כל יום, יש כל שבוע תאונה.

<אפרת דוד: אני לא מדברת על הולכי רגל וחיילים שצריכים לחצות את כביש 4 בצומת הזה.

<אפרת דוד: אנחנו פנינו לכל הרשויות בנושא הזה.

איתן כבל: איפה זה?

<אפרת דוד: אנחנו מדברים על כביש 4, היציאה מטירת הכרמל – הצומת הדרומי, ליד הבסיס, צומת מאוד מסוכן, כל שבוע תאונה, זה ממש עניין של זמן עד שתהיה שם תאונה קטלנית.

איתן כבל: בבקשה תעבירי את הפנייה אלינו, לוועדה בכתב.

<אפרת דוד: אנחנו מרגישים שאין לנו מוצא, אנחנו כאן, כי אני ממש מבקשת את ההתגייסות שלך.

איתן כבל: תעבירי לי את פנייה מסודרת, בכתב, בלי פירוטכניקה, את הפנייה עצמה, ואנחנו נעשה מאמץ לתת לכם כתף בנושא הזה.

<אפרת דוד: תודה רבה, אנחנו מאוד צריכים את העזרה של הוועדה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יוסף עטאונה, אני מברך אותך שוב.

יוסף עטאונה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יוסף עטאונה: קודם כל, אני רוצה לברך את כל הארגונים ששותפים לעשייה בקטל בדרכים, במלחמה בתאונות הדרכים, במיוחד ארגון "בטרם" בדרום שעושה עבודה טובה במגזר הבדואי.

יוסף עטאונה: אדוני היושב ראש, הנתונים שעלו כאן לגבי החברה הערבית בכלל הם נתונים מאוד מדאיגים, נתונים מאוד מסוכנים שצריכים להדיר שינה מעיני כולנו וגם להדליק נורה אדומה לגבי המשך הטיפול בקטל בדרכים וכל הנושא של זהירות בדרכים.

יוסף עטאונה: אני חושב שמהנתונים גם עולה שיש הרבה היפגעות של ילדים, ואני מאמין גם במערכת החינוך ובהסברה בתוך מערכת החינוך, ולא רק כדבר שנתקלים בו פעם בשנה ביום הזהירות בדרכים בבית הספר.

יוסף עטאונה: צריכה להיות תכנית מאוד מבוססת לאורך השנה, גם לאורך שנים, בתוך מערכת החינוך על כל הרצף החינוכי, כי צריך גם להוסיף את הערכים – זהירות בדרכים, קדושת החיים ואיך להתנהג בכבישים.

יוסף עטאונה: הנושא מאוד מאוד חשוב, כי היום במערכת החינוך זה לא נושא עיקרי ומרכזי, אלא דבר שנתקלים בו לפעמים.

יוסף עטאונה: דבר שני שאני גם חושב שגם צריך לשים עליו את הדגש, כל הנושא של התשתיות בחברה הערבית, שהן תשתיות מאוד לקויות, שגם גורמות ותורמות לתאונות דרכים.

יוסף עטאונה: אם מדברים על אופניים ועל מדרכות, אין מדרכות ואין שבילים לאופניים גם בתוך החברה הערבית, וכל הילדים שצריכים לנסוע על אופניים, הם בכביש, וזה מעלה את הסיכוי להיפגע בתאונות דרכים.

יוסף עטאונה: דבר נוסף שרציתי להעלות בפני הרשות הלאומית הוא גם מה שאמר חברי אחמד טיבי לגבי התקציבים ברשות הלאומית להסברה במגזר הערבי ובמגזר הבדואי.

יוסף עטאונה: אני עד לכך שבשנים האחרונות יש פתח חדש לתקציבים, אבל עדיין הסכומים והכספים שניתנים לרשויות – ואם אנחנו מבקשים מהרשויות להיות שותפות גם בהסברה וגם בצמצום התופעה – בקושי בקושי אפשר לעשות איתם דברים, בקטנה מה שנקרא.

<שלמה דולברג: הם מקוצצים בשנים האחרונות, ממש מקוצצים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק אסביר שיוסף היה מנהל אגף חינוך.

יוסף עטאונה: וגם הסכומים שנותנים לרשויות בכלל לא מספיקים לפעולה אחת או שתיים, שלא יכולות לתרום בכלל לצמצום התופעה.

יוסף עטאונה: תודה רבה.

<קריאה: מה עם האנשים של מובילאיי?

איתן כבל: אני לא נותן.

איתן כבל: את יודעת, אם לא היו חברות מתחרות, אבל זה לא בדיוק המקום.

נורית קורן: - - - אתה היושב ראש ואתה המחליט.

איתן כבל: הם פנו אלי, אני מכבד את זה, ואני אפילו בקשר, אבל אם אני אהפוך את הוועדה למקום כזה, זה לא יסתיים, אז אני לא חושב שזה נכון מצדי בחדר סגור, בישיבות של ועדת המשנה כשהיא משודרת, בגלל זה גם כולם מתלהבים שזאת הזדמנות להציג דברים.

<ישראל סלע: ישראל סלע, מנהל המטה לבטיחות בדרכים בעיריית ראשון לציון.

<ישראל סלע: קודם כל תודה רבה.

<ישראל סלע: נאמרו פה דברים כדורבנות מצד כל הנוכחים ובייחוד ממך, כבוד היושב ראש, בנושא תאונות הדרכים, ואני רוצה להזכיר לכולם שגם תושבי מדינת ישראל זועקים מעל כבישי האספלט, ולמרות כל התשתיות ולמרות כל ההתרחבות, עדיין יש הרבה הרוגים והרבה פצועים וצריכים לתת את הדעת על זה.

<ישראל סלע: אני יכול רק להגיד מה שקורה בראשון לציון.

<ישראל סלע: בראשון לציון הגרפים לכל הפחות מראים על ירידה בתאונות דרכים.

<ישראל סלע: אני לא חושב שזה רק בגללי, אבל אני חושב שראש העיר וכל הכבודה עושים שם עבודה רבתי, והם תורמים לכל העניין.

<ישראל סלע: מנהל המטה לבטיחות בדרכים חייב לקבל במשנה תוקף עוצמה גדולה יותר.

<ישראל סלע: הוא מרכז העצבים של כל המערכת הזאת.

<ישראל סלע: יכולים פה לדבר השכם והערב על תאונות דרכים, אבל אותו פיבוט, אותו אדם שיושב בתוך עיר וסביבו נעשים כל הדברים, אם לא יחזקו אותו ואם לא יתרמו לו רוח גבית בנושא, הרבה דברים לא ייעשו.

<ישראל סלע: אני לא רוצה לפרט יתר על המידה בתחום הזה, בטח הדברים מובנים.

<ישראל סלע: האמצעים הטכנולוגיים עדיין לא נכנסו למערכת המפקחת או המבקרת את כל נושא תאונות הדרכים.

<ישראל סלע: ברוב הערים יש אלפי מצלמות.

<ישראל סלע: מקבעים מצלמות בכל צומת וכו'.

<ישראל סלע: הכול טוב ויפה, כשאתה רוצה לראות את תמונת התאונה.

<ישראל סלע: מעבר לזה, את אותן מצלמות חייבים להסב למצלמות אכיפה.

<ישראל סלע: הרי אין כוח אדם, המשטרה לא יכולה לבצע, מסיבה כזו או אחרת.

<ישראל סלע: יש בעיות, אין כוח אדם פה.

איתן כבל: דרך אגב, המשטרה וגם נדמה לי הרשות רוצות להביא להגדלת מספר המצלמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אין מי שיפענח את התמונות שלהם.

איתן כבל: אני מניח שכל זה ישודרג, וזה לא יהיה כמו עד עכשיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל דוח מבקר המדינה דיבר על זה שאין כוח לפענח אותם ולא מפענחים את המצלמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו דיברנו על זה והיתה לנו ישיבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק צריך להציב את המצלמה, אלא שיהיה מי שיפענח את זה.

איתן כבל: אתה צודק.

יעקב אשר: אז בוא נתחיל להציב, ואחר כך נצעק למה לא מאויש.

<קריאה: כשיש מצלמה, כבר - - -

יעקב אשר: נכון, זאת גם הרתעה.

<ישראל סלע: נושא נוסף ואחרון, אנחנו ניצלנו, לחיוב, את מורי הנהיגה בראשון לציון.

<ישראל סלע: יש לנו עמותה של 120 מורים לנהיגה, וזה הכול בהתנדבות.

<ישראל סלע: תוך כדי עבודה, במסירות נפש, הם מפענחים, מצלמים וקולטים מפגעים בתשתיות, מעבירים את זה אלי ולמוקד, ואני רוצה לומר לכם שנעשית פה עבודה יוצאת מגדר הרגיל בתיקון כל התשתיות תוך כדי עבודה.

<ישראל סלע: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, ולאחר מכן עורכת הדין גלית גלעד.

נורית קורן: אני רוצה להצטרף פה לברכות, למי שמקבל אות הוקרה ולכל העמותות שעושות כל פעולה בנושא של בטיחות בדרכים, כדי שהולכי רגל לא ייפגעו.

נורית קורן: אבל אנחנו צריכים לזכור את הדבר החשוב ביותר, הגורם האנושי, אנחנו כהורים, החינוך שלנו.

נורית קורן: אני גרה ליד שני בתי ספר.

נורית קורן: כשאני עוברת בבוקר ורואה את כל ההורים הממהרים, ועם החניה של "נשק וסע" מורידים באמצע הכביש.

נורית קורן: לפעמים אני אומרת שאנחנו זה החינוך.

נורית קורן: ראיתי תמונה של ילד שיוצא בין המכוניות.

נורית קורן: לפעמים הילדים לא רואים איך הם עוברים.

נורית קורן: כל החינוך הזה, אנחנו צריכים לבדוק את עצמנו קודם כל, והמועצה המקומית גם צריכה לעשות את הכול בתשתיות, על מנת שנמנע כמה שיותר מפגעים, כדי שלא תהיינה תאונות דרכים.

נורית קורן: זה נכון שגם הרכבים הפרטיים הם הגורם הכי הכי בעייתי.

נורית קורן: אבל אני רוצה להעלות נושא נוסף, אנחנו מדברים על ההיפגעות, אנחנו לא על משפחות השכול.

נורית קורן: אנחנו כל הזמן לא חושבים על זה, מה עובר עליהם, אין להם גוף שתומך בהם.

איתן כבל: יש, יש.

נורית קורן: יד הנקטפים, אבל זה לא מספיק.

איתן כבל: נכון, זה לא כמו - - -

נורית קורן: זה לא מספיק, ויש לי פניות בנושא הזה.

נורית קורן: אנחנו צריכים לחשוב גם על זה, איך אנחנו מסייעים למשפחות האלה, שבאמת חרב עולמן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אל"ף, חבר הכנסת אוסאמה סעדי היה ראש וראשון שעסק בעניין הזה, ואני אשמח מאוד מאוד אם אחד מחברי הכנסת ייקח על עצמו את העניין הזה כפרויקט, ולמה?

איתן כבל: כי אני מתכוון בתחילת השנה הבאה לנסות יחד אתכם להרים כאן התכנסות עם ראשי רשויות מקומיות, עם אנשים מכל המגזרים, ואני אשמח מאוד אם מישהו מכם - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פה.

איתן כבל: באמת ננסה לדחוף את התהליך הזה.

אחמד טיבי: ואוסאמה ימשיך להיות.

איתן כבל: אני אשמח מאוד, כי באמת הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל בכלל, אבל בעניין הזה בפרט.

איתן כבל: תודה לך.

יעקב אשר: אגב, אני הצעתי לעשות איזושהי תחרות, כמו שיש רשות מצטיינת שמשקיעה יותר, להפוך את זה למשהו רשמי, משהו שייתן קצת אינסנטיב לרשויות.

<רחלי טבת ויזל: יש ברשימה של הרשויות שהכנו.

איתן כבל: עורכת הדין גלית גלעד מארגון "בטרם", ולאחר מכן חברת הכנסת חברתי לאה פדידה, שאמנם כבר בירכנו אותה, אבל בוועדה אצלי פה היא פעם ראשונה.

<גלית גלעד: אני פה מדברת בשם הילדים שלנו.

<גלית גלעד: השקפים שהרשות הלאומית הציגה הם שקפים קשים וחזקים, אבל אנחנו מסיימים את 2017.

<גלית גלעד: אנחנו עוד נגיד את זה הרבה פה בכנסת, אנחנו עומדים על 121 ילדים הרוגים ב-2017 בהיפגעות ילדים, מתוכם 57 ילדים בתאונות דרכים, ומתוכם השנה – ואני אומרת את זה בלב כבד – בנוסף לנתונים של הרשות הלאומית, אנחנו מדברים על 10 ילדים במגזר הערבי שמתו מדריסה לאחור בתאונות חצר.

<גלית גלעד: מתוך הילדים שנהרגו בתאונות דרכים, למעלה ממחצית הם מהחברה הערבית וחלק בלתי מבוטל מהחברה הבדואית.

<גלית גלעד: דיברנו פה על החברה הבדואית ודיברנו פה על החברה הערבית, ואיתן, יושב ראש הוועדה, במקום שאני אחזור על הנתונים ואגיד בלב כבד, אני רוצה להרים את הכפפה שאתה מדבר עליה.

<גלית גלעד: אנחנו בארגון "בטרם" 2017 מבינים שאנחנו לא במגיפה, אנחנו במלחמת חורמה בנושא של היפגעות ילדים בחברה הערבית.

<גלית גלעד: אני מבקשת, אנחנו ארגון בטרם נשמח להרים כנס חירום יחד עם ראשי הרשויות, יחד עם כל מי שמוכן להטות כתף, לראות איך אנחנו מצמצמים את ההיפגעות של הילדים בחברה הערבית.

<גלית גלעד: לא יתכן שכל יום ימות ילד מתאונה זו או אחרת.

<גלית גלעד: לא יתכן שהנתונים של הרשות הלאומית מראים שילדים מגיל לידה עד גיל ארבע נפגעים כמו קשישים, לא יתכן.

<גלית גלעד: אין דבר כזה, שילד בגיל שנה יסתובב ברחובות, אנחנו צריכים למנוע את זה ויפה שעה אחת קדימה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חברת הכנסת לאה פדידה, ולאחר מכן חגית אוריין.

לאה פדידה: לצערנו, עדיין זו מכונת המוות הגדולה ביותר, שכמעט בכל יום גובה קורבנות.

לאה פדידה: אני רוצה להתייחס לשני סעיפים.

לאה פדידה: נכון שילדים זה דבר חשוב, אבל עם אוכלוסיית הגיל של 65 אנחנו נמצאים בבעיה.

לאה פדידה: אנחנו נמצאים בבעיה, כי קשה להם מאוד לעבור מעברי חציה, אנחנו נמצאים בבעיה כי דווקא ליד קופת חולים ובתי אבות אין מעבר חציה, ואנחנו נמצאים שם בבעיה רצינית, שאחרי שעות הבוקר, אחרי שמורידים את התלמידים, עד השעה שאוספים את התלמידים, מי שמשתמש הכי הרבה בכבישים בתוך העיר, בתוך הרשות המקומית זה גמלאים, ולצערנו אנחנו לא ערוכים לזה.

לאה פדידה: בעיה נוספת היא אופניים חשמליים, שלנו כרשות – אני אומרת לנו כרשות, כי עד לא מזמן הייתי סגנית ראש העיר – אין לנו תקנות כרשות תקנות לאכוף את זה.

לאה פדידה: הרבה תאונות והרבה מקרים של עצירות פתע, של פגיעות בהולכי רגל עם האופניים.

<שלמה דולברג: אפשר לאכוף את זה על המדרכה בהחלטת מועצת העיר.

לאה פדידה: אפשר, בהחלטת מועצת העיר.

<שלמה דולברג: על המדרכה.

לאה פדידה: ורק על המדרכה.

לאה פדידה: אני יודעת מה אני אומרת, אין לנו תקנות כאלה.

לאה פדידה: ראש רשות רוצה – יעשה, ורק על המדרכה.

לאה פדידה: אנחנו רואים בכבישים אופניים חשמליים נוסעים, גורמים לעצירות פתע וגורמים לתאונות בהולכי רגל.

לאה פדידה: גם לזה, ברשותך כבוד היושב ראש, אם אנחנו נוכל לשים דגש להפעיל על זה איזה שהם תקנות או לתת איזה שהם חוקי עזר, שאפשר לאכוף נסיעה של אופניים כאלה בכבישים, כך אנחנו גם נוכל להעמיק ולתת דגש לנושא של הגיל השלישי על מנת שנוכל לאפשר להם ללכת בבטחה.

לאה פדידה: מגיע להם לסיים את חייהם בכבוד.

איתן כבל: תודה לך גברתי, חברת הכנסת לאה פדידה, ושוב, שיהיה לך בהצלחה מעומק הלב.

איתן כבל: חגית אוריין, מנכ"לית ארגון מחזירים את המדרכות להולכי הרגל, שמשגעת את כולנו...

איתן כבל: אבל אתם עושים את העבודה שלכם, ויש לכם מקום של כבוד בשינויים שהתחוללו.

איתן כבל: לאחר מכן ידבר צביקה באר מעמותת אור ירוק.

<חגית אוריין: תודה רבה מאוד לך, איתן כבל.

<חגית אוריין: אני אדבר בנקודות, בראשי פרקים.

<חגית אוריין: בהמשך לדברי חברת הכנסת לאה פדידה, הייתי מאוד מבקשת שבחקיקה תוסיף סמכויות לרשויות המקומיות ליד מעברי החציה, כאשר הדו-גלגליים נוסעים על הכביש.

<חגית אוריין: אין לרשויות המקומיות את הסמכויות האלה, וזה גורם הסיכון הראשי כיום, בעיקר בנושא האופניים החשמליים, אבל גם לגבי כל היתר.

<חגית אוריין: פניתי גם לרון חולדאי בבקשה, שיציג את זה במפגש הקבוע שלו עם גלעד ארדן.

<חגית אוריין: אני מאוד מבקשת לקדם את זה.

<חגית אוריין: אנחנו בבעיה מאוד קשה כרגע, החלו לאכוף על המדרכות, אבל נותרנו עם הבעיה הראשית על מעברי חציה.

<חגית אוריין: העברתם את החוק לגבי הרישוי, מתחילים לאכוף, הכול טוב ויפה.

<חגית אוריין: גם עיריית תל אביב, אם היא תגייס 1,000 או 2,000 פקחים, לא תוכל להיות בכל נקודת זמן ובכל מקום.

<חגית אוריין: בלי תוספת תשתיות רכיבה לרוכבי אופניים שגם ישמרו על החיים שלהם שיקרים באותה מידה, זה לא יעבוד.

<חגית אוריין: אני כהולכת רגל יודעת שזה אלמנט הכרחי לבטיחות הולכי הרגל.

<חגית אוריין: אני מבקשת שבאופן כלשהו תעבירו חקיקה.

<חגית אוריין: אני יודעת שהצעת החוק שניסה דב חנין להעביר, נפלה בוועדת השרים לחקיקה, לצערי הרב.

<חגית אוריין: תנסו לחדש את החלקה, שתחייב כל רשות בכמות מסוימת ובלוח זמנים לביצוע תוספת תשתיות רכיבה על האופניים, כולל החשמליים.

<חגית אוריין: זה גם יאפשר לרשויות להוריד את האופניים הרגילים מהמדרכות, מה שהיום לא מתאפשר כאשר אין שביל אופניים בסמוך.

<חגית אוריין: דרך אגב, לגבי הקשישים, אני אוטוטו מגיעה לגיל הפנסיה.

<חגית אוריין: לעבור מעבר חציה, כמו שאמרה חברת הכנסת איילת ורבין, במרכז תל אביב, זה משהו בלתי אפשרי.

<חגית אוריין: אם אני אציג לכם את זה, שום הצגה לא תמחיש לכם את מה שאני עוברת כאדם מודע.

<חגית אוריין: מה קורה לקשישים שצריכים להתמודד עם הבעיות האלה?

<חגית אוריין: הנתונים מוכיחים את זה.

<חגית אוריין: לי מאוד חרה, שהפתרון של משטרת התנועה של מחוז תל אביב היה אפודים צהובים זוהרים, שזה היה עלבון צורב לגמלאים של תל אביב, עלבון צורב.

<חגית אוריין: אתם לא באמת רואים אותי הולכת לאירוע בערב, ועל השמלה היפה שלי לובשת אפוד זוהר או יוצאת לקניות מהבית שלי עם אפוד זוהר.

<חגית אוריין: אני מבקשת ממשטרת ישראל להביא פתרונות אחרים, יותר מכבדים את הגמלאים.

<חגית אוריין: דבר נוסף, נוכחות משטרת התנועה בתוך הערים.

<חגית אוריין: חקיקה שתחייב מיתון תנועה במרכזי הערים, ברחובות העירוניים הראשיים פלוס פסי האטה ליד מעברי החציה.

<חגית אוריין: אין מיתון תנועה, המכוניות טסות ברחובות הראשיים אצלנו.

<חגית אוריין: אני מאוד מבקשת שתחייבו את הרשויות המקומיות גם למתן את התנועה.

<חגית אוריין: ביקשתי את זה השבוע בפגישה עם חולדאי, לא קיבלתי היענות רבה בנושא, להוסיף את מיתון התנועה, וגם אמצעים פיסיים.

<חגית אוריין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה חגית.

איתן כבל: אני רוצה להסב תשומת הלב, אני כבר רואה מרחוק מעבר חציה, לקחתי על עצמי להאט בכל מקרה, לא משנה מה השעה.

איתן כבל: יחד עם זאת, משתמשי הדרך, אי אפשר להתעלם מזה, נדמה להם שברגע שהם ירדו למעבר החציה, הם נכנסו לבונקר 100 מטר מתחת לאדמה והכול בסדר, כאילו נכנסו לתוך בועה, וזו לא בועה, על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: אנחנו באים באמת בדרישות מוצדקות כלפי הנוהגים והרוכבים, אבל יחד עם זאת, הרי פעם אתה הנהג ופעם אתה הולך הרגל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העובדה שיש זכות קדימה להולכי רגל, זה לא אומר שהם לא צריכים להסתכל על הבטיחות ולהיות זהירים.

איתן כבל: חד משמעית, אני אומר את זה, וזה צריך להיות שלוב זה בזה, אלה לא שתי מערכות נפרדות.

איתן כבל: כהולך רגל, אין מצב שאני עומד ברמזור, ובאותו זמן נתון מחצית מהעומדים לא יחצו בכל מצב, אין מצב כזה.

יעקב אשר: אולי הפתרון יהיה להגדיר את מעברי החציה, וזה מתקשר למה שהיא אמרה, כמו מדרכה.

יעקב אשר: שם כן תוכל לתת סמכויות לפקחים.

<חגית אוריין: טוב מאוד, מצוין.

יעקב אשר: מה קורה אם רכב נכנס לתוך פארק ואין לך סמכות כפקח?

<שלמה דולברג: בתוך פארק עירוני יש סמכות.

יעקב אשר: יפה, אז אם אתה מגדיר את זה כמו דרך, זאת דרך, כמו מדרכה.

יעקב אשר: מעבר חציה זה מדרכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שצריך זה להצר את הכביש במקום של מעבר חציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צריך להיות צר יותר, ואז תהיה חובה להאט בכל מקרה, זה חייב להיות.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: צביקה באר, עמותת אור ירוק, מנהל תחום דיגיטל.

איתן כבל: אני רוצה לציין לשבח את עמותת אור ירוק, שלפחות במערכות היחסים שיש לי עוד עם המנכ"ל הקודם – בראש וראשונה שמוליק אבוהב, שהוא במקרה גם חבר אישי שלי הרבה מאוד שנים – עושה עבודת קודש.

איתן כבל: אני מקווה מאוד, שתמשיכו ללחוץ על הדוושה בעניין הזה, ושהמחשבות לצמצם לא תצאנה אל הפועל.

איתן כבל: בבקשה.

<צביקה באר: תודה רבה.

<צביקה באר: אנחנו מסכמים ארבע שנים של עלייה, וגם בשנה החמישית אנחנו רואים שהיא לצערנו הרב בסימן עלייה.

<צביקה באר: ביצענו מחקר על הרחובות והצמתים המסוכנים בתוך הערים, ויש לנו את המחקר, שנשמח להעביר אותו למשרדי הממשלה ולשלטון המקומי.

<צביקה באר: אנחנו יודעים בדיוק איפה להסדיר ואיפה מסוכן.

<צביקה באר: אנחנו רואים שבסביבת בתי ספר, גני ילדים, מקומות בהם יש קשישים שנפגעים בעיקר יותר מאשר אוכלוסיות אחרות, צריך להסדיר את הנושא הזה.

<צביקה באר: חברת הכנסת פדידה דיברה על זה.

<צביקה באר: צריך להאריך את משך הרמזורים, לדאוג לפסי האטה לפני מעברי החציה.

<צביקה באר: לצערנו, יום הבטיחות שעוסק בהטלת האחריות על הנהג, חבל שבמקום שייקחו את האחריות מוסדות השלטון, מוסדות הממשלה והגורמים שאחראים על זה – הם מעבירים את האחריות על הנהג.

<צביקה באר: תודה.

איתן כבל: אני מודה לך.

איתן כבל: סגן ניצב דנה ימין-חה, ראש מדור ייעוץ וחקיקה באגף התנועה, והיא אורחת קבועה אצלנו בוועדות ובכל תיקוני החקיקה שאנחנו עושים.

איתן כבל: בבקשה גברתי.

<דנה ימינחה: קודם כל, שוטרי מערך התנועה נמצאים לא רק בצירים הבין-עירוניים, אלא גם בצירים העירוניים.

<דנה ימינחה: לקראת הדיון היום, שהנושא שלו באמת היה היפגעות הולכי רגל, הוצאנו נתונים לגבי עבירות שרלוונטיות לנושא הזה.

<דנה ימינחה: אנחנו בעלייה של 48% בהיקף האכיפה לעומת התקופה המקבילה אשתקד.

איתן כבל: אני תמיד אוהב את ההערות האלה, של עלייה, אבל מה היא נקודת המוצא?

איתן כבל: אם זה מאפס – זה 100%.

איתן כבל: זה כמו עולם הכספומטים שמדווחים על עלייה דרמטית של 30%, אבל כשזה כמעט ממצב של כלום – זה כלום.

איתן כבל: להפך, זה מראה את עומק הבעיה יותר מאשר את ההישג.

<דנה ימינחה: אני מסכימה.

<דנה ימינחה: אם בשנה שעברה נרשמו השנה בסל הספציפי של עבירות שאנחנו מדברים עליהן, 27,898 דוחות, השנה עד לשלב זה אנחנו עומדים על מעל 41,000 דוחות, שרשמו שוטרי מערך התנועה היחב להיפגעות הולכי רגל, וזאת עלייה יפה.

איתן כבל: סגן ניצב דנה, עדיין בתוך הערים אתם סודיים, זאת פעילות סודית.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, מעולם לא נתקלתי במקום מגוריי באיזשהו - - -

איתן כבל: אני עדיין אומר לך שבתוך הערים שוטרים זה עניין סודי, אלא אם כן הם בבילוש שם.

<דנה ימינחה: קודם כל, יש לנו באמת גם אכיפה סמויה, וזה בסדר, אבל זו לא האכיפה היחידה שמבוצעת.

<דנה ימינחה: כמובן שאנחנו נאלצים לחלק את עצמנו גם על הבין-עירוני, גם על העירוני.

איתן כבל: זה גדול עליכם, אני יודע את זה, צריך להגיד את האמת.

<קריאה: אין להם את המשאבים.

<דנה ימינחה: אני אומרת שזה בנסיבות המתאימות.

<דנה ימינחה: אגף התנועה כן נמצא בהתעצמות.

<דנה ימינחה: אנחנו מקווים שכמובן יהיו שוטרים, ואז מטבע הדברים נוכל לאכוף יותר.

<דנה ימינחה: כמובן שהאכיפה שלנו היא בנוסף לפעולות אחרות, להסברה, לאכיפה, כל הנושא של מעברי חציה, וראינו את הנתונים, וגם עיינתי כאן בחוברת, חידוש של מעברים שדוהים וקשה להבחין בהם, הגבהה במקומות שניתן לעשות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: שתדעי לך, אני הלקוח המתמיד של 106.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני רואה מעבר חציה דהוי, אני מתקשרת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת לך, בסופו של דבר, וצריך להגיד את האמת, וזה מונח לפתחכם, גם זה לא מספיק.

<דנה ימינחה: בנושא של שדה ראייה במעברי חציה, רוצים לתת מקומות חניה, והמצוקה היא ברורה.

<דנה ימינחה: הרבה פעמים מקומות החניה מגיעים עד מעבר חציה, ואין שדה ראייה ואף אחד לא רואה את הילד.

איתן כבל: אני שם לב באזור שבו אני גר, שכיוון שחונים ממש על הקצה של המדרכה, אתה לא יכול לראות ממרחק סביר אם מישהו נמצא.

<דנה ימינחה: גדרות לתיעול מעבר של הולכי רגל.

<דנה ימינחה: הולכי רגל חוצים מקומות שאסור להם.

<דנה ימינחה: אם נגדר גדרות, ולא צמחייה שאחר כך מסתירה ראייה או שאפשר לחצות דרכה, זה יעודד אנשים להגיע למעברי חציה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: שלושת הדוברים האחרונים יהיו מרדכי פדר, דן קדרון ויואב פינק ממשמר העמק.

איתן כבל: בבקשה בקצרה, כי אני רוצה לסכם את הדיון.

<מרדכי פדר: שלושה דברים למחשבה.

<מרדכי פדר: אחד, למעט כשהרכב עולה על המדרכה, הולך הרכב תמיד, אבל תמיד, יכול למנוע את התאונה.

<מרדכי פדר: זה אומר שהוא צודק, הוא יכול למנוע.

<מרדכי פדר: נאלצתי להגיד את זה גם לבתי, כשאחת החברות שלה, למזלה הרע, נהרגה בכביש 60, כשעברה עם שתי אוזניות על האוזניים ונקטפה על ידי רכב.

<מרדכי פדר: מי אומר שלהולך רגל חייבת להיות זכות קדימה מידית, כשהוא מגיע למעבר חציה בלתי מרומזר?

<מרדכי פדר: הרי כשהוא מגיע למעבר חציה מרומזר, הוא צריך לחכות לאור ירוק, ואני לא מדבר על העמותה.

איתן כבל: זה העניין, שהוא מתייחס למעבר חציה כאילו הוא בבועה, כאילו ברגע שהוא הגיע, כל העולם צריך לעצור.

<מרדכי פדר: בקשר למהירות בערים, אדוני צודק לא במאה אחוז, אלא באלף אחוז, למה?

<מרדכי פדר: הולך רגל שנפגע על ידי רכב שנוסע במהירות 30 קילומטר לשעה – 90% שהוא ישרוד.

<מרדכי פדר: הולך רגל שנפגע על ידי רכב שנוסע במהירות של 50 קמ"ש – 85% סיכוי שהוא ימות.

<מרדכי פדר: שיר קצרצר – הכאב של השכול/ הכאב של המוות/ מלאך המוות מרחף מעל כל כביש וכביש/ מסתתר ליד כל מעבר חציה/ מקיים מארב בכל דרך ודרך/ האחראים לקטל זה לא האחר, לא אנחנו, זו את, זה אתה, זה אני/ כל אחד מאתנו אחראי אישית למוות של שכנו בדרך, כי אנחנו יודעים מה צריך לעשות/ כל אחד מאתנו, וכולנו בכל זאת נותנים למלאך המוות להמשיך להתנהל כבשגרה/ זו הממשלה, זה משרד התחבורה, זו הכנסת, זו המשטרה, זה השופטים, זה חברות הביטוח, אבל מעל לכול זו את, זה אתה, זה אני.

איתן כבל: תודה מרדכי פדר, יו"ר מתונה.

איתן כבל: בבקשה שני הדוברים האחרונים ממש בקצרה.

איתן כבל: דן קדרון, בבקשה.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב ראש, קדרון דן, תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<דן מיכאל קדרון: העמותה שלנו מתעסקת בתאונות דרכים כל הזמן.

<דן מיכאל קדרון: נפלה עלינו טרגדיה נוראית לפני שנתיים פלוס, דוד שלי יצא להליכה חמישים מטר מביתו, אחד הפייטרים הגדולים של המדינה הזאת, היה בכל מלחמות ישראל.

<דן מיכאל קדרון: הוא בסך הכול הלך להליכה יומית והוא היה בדרך חזרה.

<דן מיכאל קדרון: חיכינו לו לארוחת ערב, בוודאי כולכם מכירים את השם אהרון קמארה.

<דן מיכאל קדרון: חיכינו, חיכינו ובסוף לא הגיע.

<דן מיכאל קדרון: חיכינו לו עד 18:30.

<דן מיכאל קדרון: ב-18:40 נאלצתי להתקשר למשפחה ולהגיד להם שאנחנו מבטלים את הארוחה, כי אהרון נדרס על מעבר החציה, כשהוא קיבל אור ירוק.

<דן מיכאל קדרון: משאית עברה באור אדום ועלתה עליו עם כל ששת הגלגלים.

<דן מיכאל קדרון: זה כבר שנתיים פלוס שאהרון לא אתנו.

<דן מיכאל קדרון: כבוד היושב ראש, מי יודע כמוכם כמה אני משקיע בזה וכמה אני נמצא בכל הוועדות האלה, ואני בטוח שזאת הוועדה, זה הצוות, כולכם יושבי הראש, מנהלי הוועדות, תעשו טובה, תנו לזה להיפסק, אי אפשר יותר.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה, ושוב, שלא תדעו צער.

איתן כבל: אחרון הדוברים יואב פינק, בבקשה, ממש בקצרה.

איתן כבל: יואב ממשמר העמק.

<יואב פינק: כבוד היושב ראש, נכבדי, קודם כל אני גאה להיות מתנדב באגף התנועה, שהוזכר פה כבר היום.

<יואב פינק: אני לקחתי על עצמי חלק מהמחמאות למתנדבים, ואני אחד מהם, למעלה מ-25 שנה.

<יואב פינק: בהערת אגב אומר שגוף המתנדבים הוא גוף שעובר טלטלה במשך השנים, פעם מקבל אמצעים, פעם לא מקבל אמצעים.

<יואב פינק: נכון להיום אנחנו נמצאים באיזושהי טלטלה לא חיובית.

<יואב פינק: אני קורא פה לוועדה גם לתת מבט על זה, אלא אם כן זה לא חלקה, אבל בכל זאת למי מכם שיש לו יד בזה, לא להגיע למצב שבו מתנדבים היום חושבים האם לבוא להתנדב, כן או לא, כי מחר הולכים לכתוב בתג שלהם משהו שיבדל אותם ויעורר בעיה בשטח או להגביל את הכלכלה שהם מקבלים, כי את כל היתר הם מביאים מהבית.

<יואב פינק: אני בסך הכול גאה להיות מתנדב ולא מלין על שום דבר.

<יואב פינק: הרבה דברים נאמרו פה ומיותר לחזור עליהם.

<יואב פינק: הוזכר פה קודם שאגף התנועה עובד היום בפיקודו של דורון ידיד בשיטת מודלים.

<יואב פינק: אני מביא לכם את הניסיון שלי, כמי שעובד באותה יחידה של התנדבות.

<יואב פינק: עובדים על קטעי כביש רבים מאוד, קילומטרים רבים מאוד, ושיטת המודלים עושה עבודה מאוד יפה, אלא מה?

<יואב פינק: זה מסתדר יפה גם עם הסטטיסטיקות שדיברתם עליהן, אלא מה?

<יואב פינק: היא לא מטפלת בהרבה כבישים אחרים.

<יואב פינק: הזכיר פה חבר הכנסת חאג' את הנושא של פצועים ונפגעים, זו בעיה גדולה מאוד וזה גם נזק כלכלי למדינת ישראל.

<יואב פינק: אני יכול להעיד על כביש רוחב שאני מכיר, כביש 66, שפתאום ירדה בו האכיפה באופן מוחלט, בריונות הכביש עולה, כפסע לפני שאנחנו מקבלים שם נפגעים.

<יואב פינק: אני רוצה עוד מילה אחת להגיד, ביום הזה, באירוע שיהיה פה בצהרים, אנחנו בטח נשמע על מיזם שומרי הדרך, שגם בו אני מתנדב, והוא מיזם מבורך.

<יואב פינק: אני חושב שיש איש יקר מאוד, שבמקרה לא יושב פה, אבל יושבים פה הרבה נציגים אחרים של הרשות, שקוראים לו יאיר נתיב.

<יואב פינק: הוא מביא סיפור אישי, וראוי לתגמל את האיש בכל הכבוד.

<יואב פינק: תודה רבה.

איתן כבל: ברשותך, אני חייב לסיים, כיוון שצריכים להיכנס לכאן עוד ארבע דקות אורחי הדיון הבא.

איתן כבל: קודם כל תודה לכל מי שהשתתף מחברי הכנסת ועד האורחים הנכבדים.

איתן כבל: תודה מכאן לכל המתנדבים העוסקים במלאכה.

איתן כבל: אני בכל זאת רוצה לומר לסיכום כמה דברים.

איתן כבל: אני שוב פונה אל ראש הממשלה ממש בבקשה ובתחינה להקים את ועדת השרים, שהוא הקים אותה לשעה בלבד וביטל אותה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, בדיוק.

איתן כבל: שהוא יעמוד בראשה, והעובדה הזו שהוא ייקח על עצמו את העמידה בראש הוועדה היא יותר מכל דבר אחר תראה את הרצינות ואת כוונת הממשלה להתייחס לקטל בדרכים כמלחמה לכל דבר ועניין.

איתן כבל: אני גם מנצל את ההזדמנות הזו לפנות לשר האוצר, שחלק מעודפי התקציב יופנו למאבק בקטל בדרכים ולרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

איתן כבל: אנחנו לא נעסוק בזה עכשיו, אבל שחוק הרשות ייתן את הסמכויות ואת היכולות לרשות, ולא יחליש אותה.

איתן כבל: נהפוך אותה, אחד הדברים שעבורם גם גיורא הגיע, שלא נמצא את עצמנו עם רשות עוד יותר חלשה ממה שהיא היתה.

איתן כבל: נהפוך הוא, המשימה להבאתך והבחירה של המנכ"לית הנוכחית היו סימן דרך לשינוי מגמה ביחס לרשות ולמאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: אז אני מדבר גם על העניין של החוק וגם על העניין של התקציב.

יעקב אשר: החוק הגיע לוועדה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: שתי נקודות אחרונות.

איתן כבל: כפי שאמרתי, לגבי המגזר הערבי אנחנו נוביל יום עיון, וכל מי שירצה להיות חלק ממנו – אנחנו נשמח, כי אני חושב שצריך לשים את הנושא הזה על השולחן בכל הכוח.

איתן כבל: דבר אחרון, אדוני היושב ראש, כל הנושא של רישוי אופניים חשמליים, אני חושב שהגיע הזמן להעביר הילוך.

איתן כבל: אם אנחנו לא נעביר את ההילוך הזה, אף אחד לא יעביר אותו.

איתן כבל: תודה רבה לכם ותיזהרו בדרך.

איתן כבל: הישיבה נעולה.