הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 130, 2018-02-19 13:00

ישראל אייכלר: שלום עליכם, שלום לכולכם, תודה שבאתם.

ישראל אייכלר: אנחנו מתחילים דיון בפניות הציבור ביישום החלטת משרד התחבורה להפסיק את טעינת כרטיסי הרב קו אצל נהגי האוטובוסים.

ישראל אייכלר: קודם אני רוצה לומר שאני מאוד מברך על הרעיון הזה.

ישראל אייכלר: אני כבר שנים צועק שהנהג צריך להיות מחנך, פסיכולוג, פילוסוף, ידען, מודיעין, וגם לנהוג באוטובוס.

יעקב גיל: ואמור להיות גם קופאי ומאבטח.

ישראל אייכלר: גם קופאי ומאבטח וגם לנהוג באוטובוס.

ישראל אייכלר: ולפעמים הוא מחנך.

ישראל אייכלר: ואני בעיקרון, אני אומר בעיקרון, הייתי בלונדון וראיתי אנשים עולים לאוטובוס והנהג יושב בכיסא מלכותו כמו בתרבות הבריטית, יש מעמד, ואנשים עולים, הוא לא רואה אותם, הם לא רואים אותו.

ישראל אייכלר: אני גם לא יודע איך הם עושים את זה מבחינה ביטחונית שם, כי הרי גם שם יש טרור.

ישראל אייכלר: אין שום מאבטח, שום דבר.

ישראל אייכלר: נכנסים ויוצאים כמו במדרכה של רחוב.

ישראל אייכלר: אז זה הצד הטוב.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו מתכנסים בגלל פניות רבות של אזרחים שהיו מודאגים קודם כל שזה מתחיל ב-1 למרץ, י"ד באדר, ביום הפורים, בדיוק ביום פורים, אבל השאלה היותר חשובה היא מה אנחנו עושים עם הנוסעים המזדמנים.

ישראל אייכלר: המציאות היא שיש הרבה אנשים, לא תאמינו, אבל אנשים התלוננו בפנינו למשל בעגלות בשדה התעופה שאי אפשר להוציא, רק עם כרטיס אשראי.

ישראל אייכלר: אין להם כרטיס אשראי, הם לא יכולים להוציא עגלה.

ישראל אייכלר: יש עוד אנשים שהם לא חיים עם כרטיס אשראי.

ישראל אייכלר: גם בעיקרון, לא רק אנשים עניים.

ישראל אייכלר: אנשים שלא רוצים את הבנק כשותף שלהם.

ישראל אייכלר: ופה נשאלת אותה השאלה.

ישראל אייכלר: כרטיס רב קו זה דבר חשוב מאוד, אבל יש אנשים שעולים בלי כרטיס רב קו, או בגלל שאין להם רב קו, או בגלל שאיבדו את כרטיס הרב קו או ילדים ששכחו את הרב קו או אלף סיבות של אנשים שאין להם רב קו.

יעקב גיל: שעות הפעילות של המוקד הן רק בשעות עבודה, ואי אפשר ללכת ולהוציא רב קו.

ישראל אייכלר: בכל מקרה כשאין לו רב קו אני רוצה שתהיה אפשרות, היות ואנחנו רוצים לעודד את התחבורה הציבורית, כמו שאנחנו לא נעכב נהג מכונית, תראו לי חברת דלק אחת שתגיד לנהגים 'אל תיכנסו לתדלק אצלנו אם אין לכם איזה כרטיס או משהו', או פזומט, הם אומרים 'בכבוד, תשלם במזומן, תשלם בכרטיס אשראי, במה שאתה רוצה'.

ישראל אייכלר: גם פה האוטובוס צריך להיות זמין לכל אחד כולל למזדמן.

ישראל אייכלר: אני יודע שאנחנו רוצים לא לעכב את הנהג, שמעתי, אתם תחכימו אותי, שיש מקומות שיש בהם איזה קופה, איזה מטרופולין, מטרונית או משהו כזה, שיש קופה שאפשר לשלם במזומן.

ישראל אייכלר: אולי זה הפתרון.

ישראל אייכלר: אבל זה הנושא העיקרי, יש פה שאלה גם, דווקא ירושלים קודם, אבל זה נשמע מכם.

ישראל אייכלר: אחרי הדיון נשמע את ההצעות שלכם.

<שלומית עמוס: קודם כל זה לא מתחיל ב- 1 למרץ, דווקא בגלל פורים דחינו את זה, זה יתחיל ב-8 למרץ.

<שלומית עמוס: זה גם כדי לתת לאנשים להיערך מבחינת קניית חופשי חודשי בימים הראשונים של החודש, זה יתחיל רק ב-8 למרץ.

ישראל אייכלר: יופי.

ישראל אייכלר: אז זה כבר בשורה.

ישראל אייכלר: זה מתחיל רק ב-8 למרץ ולא בפורים.

ישראל אייכלר: יופי.

<שלומית עמוס: נכון.

<שלומית עמוס: ביתר חלקי הארץ כמו תל אביב וחיפה, זה יתחיל רק אחרי פסח, כשנראה איך אנחנו מתנהגים כאן.

<שלומית עמוס: התחלנו דווקא בירושלים כי אנשים כבר ערוכים כאן, יש את סיטיפאס, רכבת קלה, ששם לא משלמים לנהג.

<שלומית עמוס: אז הרבה יותר קל להמשיך ב - - -

<שלומית אבינח: גם שם הקנסות, בגלל זה גם הקנסות גדולים יותר.

ישראל אייכלר: השאלה היא באמת האם זה קשור, יהיה גם פה כאלה קנסות?

ישראל אייכלר: גם פה יהיה מצב כמו - - -?

<שלומית עמוס: יהיה בצורה יותר רגועה, לא כמו סיטיפאס, ממש לא.

<שלומית עמוס: עכשיו, כדי לדאוג שלא נפחית את השירות לציבור, דאגנו לחלופות רבות לטעינת הרב-קו גם במזומן וגם באשראי, פרסנו עמדות טעינה לאורך הציר גם של הרכבת הקלה ובכלל בירושלים, מרכזי השירות של על הקו, שאגד מפעילה, שבירושלים יש שבעה כאלה, יטענו את כרטיסי הרב קו במזומן ובאשראי.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שבעה?

ישראל אייכלר: איפה?

<שלומית עמוס: יש מרכזי שירות שעד עכשיו הלכו לשם רק כדי להנפיק כרטיסי רב קו, שם יוכלו גם לטעון את הכרטיס, גם במזומן וגם באשראי.

<שלומית עמוס: כל מכשירי הכספונט, יש את הכספומטים שבקיוסקים.

ישראל אייכלר: מה, למה לא בכספומטים?

<שלומית עמוס: זה לא כספומט של בנק, זה - - -

ישראל אייכלר: למה לא?

<שלומית עמוס: כי הבנקים לא זרמו איתנו במהלך.

ישראל אייכלר: ומי זה כספונט?

ישראל אייכלר: אני עד היום בבוקר כשראיתי את החומר ששלומית הכינה לנו, אני לא ידעתי שיש מושג כזה, כספונט.

<שלומית עמוס: בכל קיוסק כמעט שתעבור אתה תראה מכונה להוצאת כסף, במקרה שאתה מוציא כסף זה עם עמלה, בטעינת רב קו זה ללא עמלה, מאוד פשוט.

ישראל אייכלר: זה מה שיש פה בכנסת זה כספונט?

<שלומית אבינח: כן, זה סוג של.

<שלומית אבינח: אבל כספונט כתוב, חברת "כספונט".

ישראל אייכלר: אה, זה חברה מסוימת.

ישראל אייכלר: כמה קופות יש לה?

<שלומית עמוס: יש מעל 3,000 בכל הארץ, בירושלים יש 400.

ישראל אייכלר: 400?

<רו"ח שלומית עמוס: כן.

<רו"ח שלומית עמוס: אם כבר מדברים על ילדים, אני למשל מטעינה לילדים שלי את הרב-קו באינטרנט, והם פשוט צריכים להגיע לכספונט להכניס את הכרטיס.

<רו"ח שלומית עמוס: כי במקרה שאין לך קורא כרטיסים בבית, או שאין אצלי בפלאפון, אתה יכול לעשות הזמנת טעינה באינטרנט, יש כל 100 מטר כספונט.

<רו"ח שלומית עמוס: ממש כאילו, הזמינות שלהם - - - והם לא צריכים לדעת אפילו מה לעשות, הם מכניסים את הרב קו לכספונט - - -

<שלומית אבינח: אבל מי שאין לו רב קו?

<שלומית אבינח: מי שאין לו רב קו, מלכתחילה?

<שלומית עמוס: אז הוא יגיע למזדמנים, אבל בעיקרון המטרה היא שנוסעים ייסעו רק עם רב קו, כאילו, זה כדי לעודד קביעות בתחבורה הציבורית.

<שלומית עמוס: אנחנו נותנים גם מענה למזדמנים, אני עוד מעט אסביר, אבל המטרה היא כן שיהיה רב קו.

ישראל אייכלר: כן, אנחנו מדברים על אלה שאין להם רב קו.

ישראל אייכלר: כפניות ציבור אנחנו רק דואגים לאלה שאין להם את ה - - -

<שלומית אבינח: תייר שהגיע לירושלים, תייר פנים, תושב חיפה שהגיע לטיול בירושלים.

<שלומית אבינח: הגיע חד פעמית, רוצה לנסוע.

<שלומית עמוס: קודם כל הוא מגיע בנתב"ג, פתחנו שם - - -

<שלומית אבינח: הוא לא תייר, תייר פעיל שהגיע לירושלים.

<שלומית עמוס: רגע, הגיע מישהו לירושלים?

<שלומית עמוס: בחודש הקרוב תיפתח עמדת רב קו באולם נוסעים בנתב"ג, זה דבר ראשון.

<שלומית אבינח: מי יידע לגשת לשם?

<שלומית אבינח: איך הם יידעו לגשת לשם?

<שלומית עמוס: זה יהיה מאוד נגיש לציבור וברור ל - - -

<שלומית אבינח: איך הם יידעו שהם צריכים לגשת לשם?

ישראל אייכלר: רגע, אני לא זוכר שהגעתי לאיזושהי מדינה והייתי צריך להטעין משהו.

ישראל אייכלר: זה לא נראה סביר.

<שלומית עמוס: אבל אם אתה צריך להיכנס לרכבות שם ולאוטובוסים, אתה יודע שאתה צריך - - -

ישראל אייכלר: בכל תחנה שם יש ממול חנות שאתה נכנס ו - - -

<שלומית עמוס: אז רגע, הנה, אני מגיעה גם לזה.

<שלומית עמוס: סגרנו עם למעלה מ-70 בתי עסק רק בירושלים, שכ-50 מהם זה קיוסקים, פיצוציות, בתי עסק למכירת פלאפונים.

ישראל אייכלר: לאורך הקו של האוטובוסים?

<שלומית עמוס: לאורך כל האזורים, לא רק לאורך הקו, גם בתוך השכונות, כדי לתת מענה.

<שלומית עמוס: גם אם רק יצאת מהבית ועוד לא הגעת לתחנה, יהיה לך מענה.

<שלומית עמוס: זו פריסה מאוד נרחבת.

יעקב גיל: מענה להטענה או לקבלת רב קו?

<שלומית עמוס: לא, לטעינה.

<שלומית עמוס: רגע שנייה, אני כבר אגיע לעניין.

<שלומית עמוס: חוץ מזה סגרנו גם עם רמי לוי ועם "מעיין 2000", שבכל הסניפים שלהם גם יהיה.

<שלומית אבינח: מה זה "מעיין 2000"?

<שלומית עמוס: "מעיין 2000" זו רשת של סופרים שהיא מאוד מוכרת בירושלים.

<שלומית עמוס: אנחנו בתהליכים עם עוד - - -

ישראל אייכלר: אבל יש להם ארבעה סניפים בירושלים, אני חושב.

<יצחק אליהו: לא לא, יותר.

<יצחק אליהו: יש להם סניפים בירושלים.

<שלומית עמוס: 15 סניפים.

ישראל אייכלר: יש להם 15 סניפים בירושלים, ל"מעיין 2000"?

<יצחק אליהו: יש להם שניים במאה שערים, בית ישראל, יש להם שניים בפסגת זאב, יש להם - - -

<שלומית עמוס: סניפים שמאוד - - -

<יצחק אליהו: אבל בשביל להגיע אליהם, אתה צריך לשלם לנהג כסף מזומן בשביל ללכת להטעין.

ישראל אייכלר: עכשיו בחנויות האלה יעשו את זה בלי עמלה?

<שלומית עמוס: בלי עמלה.

<שלומית עמוס: על הלקוח אנחנו סופגים את העמלה.

ישראל אייכלר: אתם משלמים להם על הזה?

ישראל אייכלר: גם לחברת כספונט אתם משלמים את ה - - -

<שלומית עמוס: גם לחברת כספונט.

<שלומית עמוס: ללקוח לא עולה כלום.

<שלומית עמוס: עכשיו, לגבי ההנפקה.

<שלומית עמוס: קודם כל נצא מנקודת הנחה שלרוב הנוסעים בתחבורה ציבורית היום, יש להם רב קו.

יעקב גיל: אגב, הנתונים שלכם מראים שזה לא נכון.

יעקב גיל: שיש באזור ה- 60 אחוז אנשים שהם נוסעים מזדמנים בתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: 60 אחוז נוסעים מזדמנים?

יעקב גיל: זה מה שאני שמעתי.

ישראל אייכלר: בירושלים?

יעקב גיל: לא, ארצי.

יעקב גיל: אני לא יודע כמה בירושלים.

יעקב גיל: אולי אתם תגידו כמה.

יעקב גיל: וגם אם זה 30 אחוז - - -

ישראל אייכלר: יעקב, אני יוצא מתוך הנחה, יכול להיות שזה מופרך, אבל השכל שלי אומר שזה האנשים שיש להם רכב פרטי.

יעקב גיל: אבל יש הרבה אנשים שיש להם רכב פרטי שהם נוסעים מזדמנים בתחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: זה כן, זה נכון, אבל אלה שאתה אומר 60 אחוז זה מזדמנים, זה אלה שיש להם רכב פרטי.

ישראל אייכלר: השאלה היא בין אלה שנוסעים באוטובוסים כמה אחוז יש להם רב קו, אני חושב ששם האחוזים הם הרבה יותר גבוהים.

<רו"ח שלומית עמוס: הרבה יותר גבוהים כי הם מקבלים את ההנחה.

<רו"ח שלומית עמוס: בלי רב קו, אתה משלם - - -

ישראל אייכלר: בלי רב קו אין את ההנחה.

יעקב גיל: זה בטוח.

<שלומית עמוס: אז לצורך הנפקה, בשלב הראשוני של התהליך הזה, אנחנו כנראה, מיכאל יכול להסביר מה אנחנו עושים מבחינת - - -

ישראל אייכלר: מאוד חשוב.

יעקב גיל: אם אפשר רק להוסיף שאלה, פורסמה הודעה השבוע שבן אדם שיש לו רב קו בלי צ'יפ, בלי שבב, יש מסתבר רב קו עם שבב ובלי שבב, לי יש שבב, אני לא יודע.

יעקב גיל: אנשים אמורים לבוא ולהחליף את הרב קו שלהם, בעמדות הרב קו הקיימות, שכמה כאלה יש בירושלים?

<שלומית עמוס: שבע.

יעקב גיל: שבע עמדות.

<מיכאל אוחנה: שזה מכובד.

יעקב גיל: מכובד?

יעקב גיל: אני לא יודע מתי יצא לך לעשות את התהליך הזה, זה תהליך מאוד לא מכובד.

<שלומית עמוס: אני רוצה שנייה להסביר לגבי הכרטיסים בלי שבב - - -

ישראל אייכלר: רגע רגע, אנחנו שומעים דבר חדש.

ישראל אייכלר: מה קרה, הכרטיס נהיה חכם יותר עם השבב?

<שלומית עמוס: לא, גילינו שנשארו מהנפקה ממש ישנה כרטיסים שהם לא תקינים, אין בהם את השבב שאפשר לטעון מרחוק, בכספונטים לדוגמא.

<שלומית עמוס: אצל הנהג אפשר, אבל בגלל שאנחנו נכנסים לתהליך הזה, זה לא יתפוס.

<שלומית עמוס: אבל זו הנפקה שכבר מזמן קראו לציבור להחליף אותם, זה פשוט שאריות שכנראה - - - לכן הוצאנו את ההודעה הזאת.

ישראל אייכלר: את זוכרת איזה בלגאן הלך עם ה - - -

<קריאה: אבל אין הרבה כאלה.

ישראל אייכלר: סליחה רגע, אתם זוכרים איזה בלגאן היה בתחנות האלה?

ישראל אייכלר: אנשים עמדו בתורים, אני עצמי עמדתי שמה, בתחנה המרכזית, ובאוניברסיטאות, היה בלגאן גדול.

ישראל אייכלר: האם מספר אנשים שאין להם שבב יעשו בלגאן עכשיו בכל התחנות האלה, בשבע התחנות האלה?

<מיכאל אוחנה: אתה שואל אותי?

ישראל אייכלר: כן.

<מיכאל אוחנה: אני רוצה לומר כמה דברים.

<מיכאל אוחנה: אני לא רואה את זה בעין שהוא רואה, תזכיר לי את השם שלך.

יעקב גיל: גיל, גיל יעקב.

<שלומית אבינח: מיכאל אוחנה, נציג אגד.

ישראל אייכלר: קוראים לו יעקב גיל האוטובוס.

<מיכאל אוחנה: מכיוון שאני גם מסתובב בעולם ואני רואה את הדברים האלה בעולם, ככה זה עובד וככה זה צריך להיות וככה הנהג יותר פנוי ויותר מרוכז בנהיגה ופחות תאונות דרכים.

ישראל אייכלר: זה העיקרון.

יעקב גיל: זה בסדר, על זה יש הסכמה.

<מיכאל אוחנה: אנחנו מבחינתנו אגד הקים מטה לצורך העניין הזה, שבמטה יושבים קבוצת עבודה שכל אחד בתחומו מתעסק בדברים האלה.

<מיכאל אוחנה: אנחנו נערכים לכל התהליך הזה שיהיה ב-8 לחודש, מבחינתנו ב-4 לחודש אנחנו מתחילים כבר לעבוד פיזית, כלומר - - -

ישראל אייכלר: היום אי אפשר לעשות את ה - - -

<מיכאל אוחנה: יהיה אפשר להטעין, ב-4 לחודש, יהיה כבר ניתן להטעין.

ישראל אייכלר: לא, אני שואל על השבב.

<מיכאל אוחנה: עכשיו השבב, השבב.

<מיכאל אוחנה: בזמנו, חילקו את הכרטיסים ללא שבב.

<מיכאל אוחנה: לפני בערך שנה יצאנו בהודעה לציבור ובעיתונות והוצאנו פליירים, רוב האנשים כבר באו והחליפו.

<מיכאל אוחנה: מעטים, אני לא חושב שזה - - -

ישראל אייכלר: אולי כדאי לפרסם עכשיו, מיידית, שיבואו מיד.

ישראל אייכלר: באיזה שעות פתוחים המרכזים האלה?

יעקב גיל: ראיתי את זה בפייסבוק, צילמו את זה שזה שערורייה.

ישראל אייכלר: יעקב יעקב, בוא נשמע.

ישראל אייכלר: באיזה שעות אפשר לבוא למרכזים האלה?

<מיכאל אוחנה: המרכזים פתוחים במהלך היום 12 שעות.

ישראל אייכלר: משמונה עד שמונה או מה?

<מיכאל אוחנה: תלוי בהיתר.

<מיכאל אוחנה: למשל ברב שפע משמונה וחצי עד שמונה וחצי.

<מיכאל אוחנה: ברמות משמונה וחצי עד שמונה וחצי.

ישראל אייכלר: אתם מפרסמים את זה?

ישראל אייכלר: איפה אתם מפרסמים את זה?

סעיד אלחרומי: משרד התחבורה מפרסם את זה.

ישראל אייכלר: איפה אתם מפרסמים את זה?

<יצחק אליהו: אני למשל ראיתי את זה בשבת בעיתון "בשבע", היה לבוא לעשות שבב עד התאריך 8 לחודש, לא יודע עד מתי.

ישראל אייכלר: אתה אומר עוד מילה, המשטרה הולכת לחקור את העורך ב"בשבע" ואת שר התחבורה ביחד, שמשהו פה לא בסדר כי הוא פרסם שם מודעות.

ישראל אייכלר: אני אומר פה בהערת ביניים מאוד חשובה היום.

<מיכאל אוחנה: עכשיו, לגבי האנשים המזדמנים.

ישראל אייכלר: אגב, אני רוצה לומר לפרוטוקול שהיום היה דיון בוועדת הכנסת על הצעת חוק ומישהו מחברי הכנסת איים על החברים, הוא אמר, "רבותיי תדעו לכם, אתם עוסקים פה בתקשורת, ואתם תהיו כולכם בחקירות על למה הצבעתם בשביל התקשורת".

ישראל אייכלר: אז אמרתי, "אתה עושה את זה בבדיחה, אבל תדע לך שזה כבר הגיע למצב בלתי אפשרי שאתה מאיים על חברי כנסת", "לא, לא מאיים, אני רק מייעץ לכם, כולכם תעמדו בחקירה".

ישראל אייכלר: ככה הוא אמר היום בוועדת הכנסת.

<מיכאל אוחנה: כן הא?

<מיכאל אוחנה: לגבי ירושלים שהיא באמת, תראו, רבותיי, בירושלים רוב האנשים, יש להם כרטיסים.

<מיכאל אוחנה: אם אני לוקח למשל דוגמא, ונוח לי לקחת את הדוגמא הזאת, את המגזר החרדי, או את הסטודנטים, כי כמות הסטודנטים בירושלים היא משהו מטורף, אם אנחנו לוקחים, כמעט לכולם יש להם את ה - - -

<שלומית אבינח: ותייר?

<שלומית אבינח: תתייחס גם לתיירים.

ישראל אייכלר: רגע, נשמע מה אתה אומר.

<מיכאל אוחנה: אם אנחנו לוקחים, כמעט לכולם יש את ה - - -

ישראל אייכלר: עם השבב?

<מיכאל אוחנה: עם השבב, כן.

<מיכאל אוחנה: עכשיו אנחנו הולכים לגבי האנשים המזדמנים, תיירים.

ישראל אייכלר: יש לי רב קו, אגב עוד לא הטענתי אותו, אבל - - -

<שלומית אבינח: עם השבב הזה?

ישראל אייכלר: עם השבב.

<מיכאל אוחנה: אז אנחנו הולכים לגבי המזדמנים, התיירים.

<מיכאל אוחנה: יהיה לנהג מה שנקרא כרטיס אנונימי.

<מיכאל אוחנה: אנונימי זה לא מחייב אותו לכלום, הוא קונה, מטעין לפני הנסיעה, כל נסיעה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: איפה הוא קונה את זה, גם ב - - -?

<מיכאל אוחנה: אצל הנהג.

<מיכאל אוחנה: הוא יכול לנהוג אצל הנהג.

ישראל אייכלר: וזה יהיה אפשר גם אחר כך?

<מיכאל אוחנה: יהיה גם אצל הנהג, כל הנהגים יצוידו במספיק כרטיסים על מנת למכור את זה.

<מיכאל אוחנה: במקביל - - -

ישראל אייכלר: לנסיעה אחת.

<מיכאל אוחנה: לנסיעה אחת, ואם הוא רוצה הוא יכול אחרי זה עוד פעם נסיעה.

ישראל אייכלר: אה אז הוא כן יכול להטעין?

<מיכאל אוחנה: רק זה לא מזכה אותו - - -

ישראל אייכלר: בהנחות.

ישראל אייכלר: הבנתי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אם מישהו מזדמן ונשאר, ילד שנשאר בלי זה, הוא יכול לקנות, במחיר מלא.

<שלומית אבינח: במזומן?

<מיכאל אוחנה: במזומן, כן.

<מיכאל אוחנה: והוא יוכל להטעין.

<יצחק אליהו: הוא קונה את הכרטיס בחמישה שקלים, לדוגמה, אם אני נותן לילד 30 שקל שימלא, אותו הוא ממלא אותו ב-30 שקל, לא מקנה לו 60 שקל, רק 30 שקל.

<יצחק אליהו: זה האנונימי.

<שלומית עמוס: לא, מקנה לו 37.5.

<שלומית עמוס: 20 אחוז רגיל הוא מקבל.

<שלומית עמוס: אנונימי הוא מקבל 20 אחוז רגיל.

ישראל אייכלר: רגע, אבל עולה לו הכרטיס.

<יצחק אליהו: עולה לו הכרטיס חמישה שקלים.

<יצחק אליהו: בבאר שבע, נדמה לי שזה עולה עשרה שקלים.

<שלומית עמוס: לא, זה - - - לכולם.

<מיכאל אוחנה: אנחנו מדברים על העניין העקרוני.

ישראל אייכלר: לא לא, אני מאוד מרוצה שאתה אומר את זה, כי אני חששתי שאדם יעלה ולא תהיה לו אופציה לנסוע.

<מיכאל אוחנה: אנחנו מדברים על העניין העקרוני.

<מיכאל אוחנה: העניין העקרוני אומר שצריך לתת פתרונות לכל העניין הזה, לדבר הזה.

ישראל אייכלר: וזה הפתרון.

<מיכאל אוחנה: וזה הפתרון שזה ייתן במיידי.

<מיכאל אוחנה: לכן גם מאפשרים - - -

סעיד אלחרומי: וזה זמני?

סעיד אלחרומי: סליחה, בעיקרון זה לתקופה מסוימת או ש - - -

<מיכאל אוחנה: זה משרד התחבורה, יחד נחליט - - -

<שלומית עמוס: זה כרגע זמני, אבל זה - - -

יעקב גיל: ולכל נהג יהיה רב קו?

ישראל אייכלר: אבל למה זמני?

ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהיה קבוע.

<יצחק אליהו: יש פה בעיה, כל נהג קונה את זה בחמישה שקלים ממשרד התחבורה.

יעקב גיל: אני פשוט זוכר שאמרו את זה פעם קודמת ולא היה.

<יצחק אליהו: לא, כל נהג לוקח את זה.

ישראל אייכלר: הנהג חייב שיהיה לו - - - חבר'ה, אנחנו מאבדים פה דברים חשובים מאוד.

ישראל אייכלר: אומרת נציגת משרד התחבורה שהאופציה הזאת היא לא תהיה רק זמנית, אלא שזה יימשך עוד.

<שלומית עמוס: אני אומרת שכרגע זה מוגדר כזמני על ידי השר והמנכ"לית.

<שלומית עמוס: אבל אם אנחנו נראה שזה לא - - -

ישראל אייכלר: לכמה זמן?

<שלומית עמוס: לא הוגבל.

ישראל אייכלר: אז אנחנו כבר ממליצים שזה יהיה קבוע, כי תמיד יהיה הזקן, הקשיש, הילד ששכח את הכרטיס והוא רוצה לנסוע, ולא יורידו אותו מהאוטובוס, זה מה שאני רוצה.

<מיכאל אוחנה: אז אני אמשיך.

<מיכאל אוחנה: נכון שאני נותן קצת סקירה רחבה, אבל - - -

ישראל אייכלר: תמשיך, יש לך את הזמן שלך.

<מיכאל אוחנה: בסופו של עניין, בסופו של עניין, בהתחלה זה מחולק לשני שלבים.

<מיכאל אוחנה: השלב הראשון יהיה לכל הנהגים שימכרו את זה בחמישה שקלים.

<מיכאל אוחנה: במקביל אליו, יחד עם משרד התחבורה, אנחנו נקצה שלושה מבקרים לשלושה חודשים, ארבעה חודשים, והם ימכרו נסיעה בודדת כולל הכרטיס האנונימי בעשרה שקלים.

<מיכאל אוחנה: הם יילכו לבתי אבות, לאנשים מוגבלים, לכל המקומות האלה, אנחנו פורסים אותם לכל המקומות האלה שיילכו וייתנו את השירות.

<מיכאל אוחנה: בנוסף לזה, אנחנו נקים עמדות הנפקה בכל מיני מוסדות שאנחנו נחשוב שיש אנשים מבוגרים שלא יכולים להגיע לכרטיסים, או במוסדות לילדים בעייתיים, או כל מוסד שמשרד התחבורה ייתן לנו.

<מיכאל אוחנה: אנחנו ננייד את עצמנו בשלוש עמדות כאלה, מעבר לקיים.

ישראל אייכלר: מה זה העשרה שקלים שייקחו אצל הקשיש בבית אבות?

<מיכאל אוחנה: בסופו של דבר, ברגע שאתה קונה כרטיס אצל הנהג אתה משלם חמישה שקלים ובנוסף את מחיר הנסיעה.

ישראל אייכלר: כן, ופה?

<מיכאל אוחנה: על מנת להקל על אותו קשיש ולא לקחת לו, לתת לו שירות יותר טוב, יחד עם משרד התחבורה הגענו להסכמה שבעשרה שקלים ופחות כסף יקבל את הכרטיס, פלוס נסיעה בודדת שיוכל לעלות על האוטובוס ולנסוע ישר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת באותו מחיר?

<מיכאל אוחנה: לא, פחות.

ישראל אייכלר: לא, גם באוטובוס הוא משלם חמישה שקלים ועוד נסיעה.

<מיכאל אוחנה: חמישה שקלים ועוד 5.90, זה 10.90.

<מיכאל אוחנה: זאת אומרת פה הוא משלם פחות, וגם מטעינים לו נסיעה, הוא יכול לעלות לאוטובוס.

ישראל אייכלר: המבקר יעשה את זה בתוך האוטובוס?

ישראל אייכלר: אה, הנהג עושה את זה.

<מיכאל אוחנה: יהיו לנו שלושה מבקרים שיסתובבו.

<מיכאל אוחנה: קיבלנו תכנית---

ישראל אייכלר: מתי תתחילו לדפוק את ה-180 שקל למי שלא - - -

<מיכאל אוחנה: הכל בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה.

<מיכאל אוחנה: אני מניח שייתנו לזה מרווח זמן.

ישראל אייכלר: חייבים, חייבים לתת מרווח זמן כי ברכבת הקלה יש זוועות עולם.

<שלומית עמוס: אבל גם בבאר שבע זה מתנהל היום ככה, ואני לא זוכרת שיש 180 כמו של סיטיפאס.

<שלומית עמוס: אני יושבת בוועדת ערר של סיטיפאס, ובדן באר שבע אפילו לא מגיעים למימדים האלה.

<שלומית עמוס: אז אני לא מאמינה שזה יהיה באותה רמה של זה, זה אפילו לא מתקרב.

ישראל אייכלר: צריך באמת לבדוק מה קורה בדן באר שבע.

ישראל אייכלר: ספר לנו מה ההבדל בין דן באר שבע לבין - - -

<מיכאל אוחנה: אני רק רוצה לסיים.

ישראל אייכלר: סיים קודם.

<מיכאל אוחנה: בשיתוף עם משרד התחבורה, אנחנו מפיצים את נושא הדונגלים.

<מיכאל אוחנה: אתם יודעים מה זה דונגלים, אני מניח מן הסתם, ואם לא אנחנו נסביר לכם.

<שלומית אבינח: לא.

סעיד אלחרומי: עדיף שתסביר.

ישראל אייכלר: עדיף.

ישראל אייכלר: אני התביישתי להגיד, חשבתי שרק אני לא יודע.

ישראל אייכלר: מה זה הדונגל?

<שלומית עמוס: קורא כרטיסים.

<מיכאל אוחנה: הדונגל זה מכשיר שקורא כרטיסים שאתה לוקח אותו הביתה, אתה מניח עליו את הרב קו, מניח כרטיס אשראי והוא מטעין לך.

יעקב גיל: בוא נדייק, בוא נדייק.

יעקב גיל: זה מכשיר שאתה צריך ללכת למרכז שירות לקנות אותו, ואז ללכת איתו הביתה.

<מיכאל אוחנה: תרשה לי ברשותך לסיים, ואחרי זה תגיד מה שאתה רוצה.

<מיכאל אוחנה: לצורך העניין הזה סיכמנו שבמקום שיעלה עשרה שקלים, אנחנו נמכור את זה בחמישה שקלים בכל הארץ.

ישראל אייכלר: מה, את הדונגל הזה?

<מיכאל אוחנה: את הדונגל, במקום עשרה שקלים.

<מיכאל אוחנה: הדונגל עצמו, העלות שלו כמעט תשעה יורו.

ישראל אייכלר: רגע, אתם נותנים את זה והוא צריך להיות מחובר לאינטרנט או ש - - -

<שלומית עמוס: כן.

<מיכאל אוחנה: ברור.

<מיכאל אוחנה: בבית, אתה - - -

ישראל אייכלר: אתה אומר ברור, אני מכיר כמה מאות אלפי אנשים שאין להם אינטרנט בבית.

<מיכאל אוחנה: זה פתרון - - -

יעקב גיל: גם צריך להתקין את זה על המחשב, זה לא שזה אוטומטית.

<מיכאל אוחנה: זה כתוספת לפתרון.

<שלומית עמוס: אבל אפשר להטעין את זה מכל טלפון שיש בו - - - אפשר להטעין כרטיסים מכל טלפון.

סעיד אלחרומי: בתנאי שיש את השבב.

סעיד אלחרומי: אני הראיתי מקודם שאין לי.

<קריאה: לא לכולם יש.

ישראל אייכלר: אז כדי שאני לא ארגיש בודד פה, אני רוצה לשאול את חבר הכנסת אלחרומי, כמה אנשים אתה מכיר במגזר הבדואי שאין להם אינטרנט?

סעיד אלחרומי: כמעט כולם.

סעיד אלחרומי: בכפרים הלא מוכרים זה 100,000, זה בטוח אין להם אינטרנט.

סעיד אלחרומי: ובשאר היישובים, בשאר היישובים - - -

<שלומית עמוס: אבל יש להם מוסד נגיד שהם הולכים, נניח הלכנו למוסדות לימוד, הלכנו לבתי חולים, לקופות חולים, שיש להם אינטרנט, וגם שם אנחנו נעניק את הקורא כרטיסים, שייתן שירות - - -

סעיד אלחרומי: הקבוצה שנזקקת לתחבורה הציבורית היא בעצם הקבוצה החלשה, האוכלוסייה החלשה, אני בעצם מדבר על נשים, בעיקר נשים, מהאוכלוסייה הבדואית שמגיעים לבאר שבע, זה בעצם המרכז של הדרום, בירת הנגב, ומשתמשים בתחבורה ציבורית כדי להגיע לבית חולים סורוקה, לשוק העירוני ולמקומות האלה.

סעיד אלחרומי: זה בעצם הקו הזה בין השוק העירוני לבין בית חולים סורוקה, ואנחנו לא מדברים על צעירים שיש להם פלאפונים ויש להם אינטרנט.

סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על אוכלוסייה חלשה, על נשים בעיקר והנשים המבוגרות.

<שלומית עמוס: כנראה שזה מסביר את הנתון שבבאר שבע רובם משלמים בכרטיס בודד.

סעיד אלחרומי: זה ברור מאליו.

ישראל אייכלר: את רק מחזקת את הדברים שלו.

יעקב גיל: סליחה, איך אתם מתכתבים עם המציאות ולא מנסים לכפות משהו?

יעקב גיל: בלי להעליב, צריך להתכתב עם המציאות.

<שלומית אבינח: סליחה רגע, את יכולה להתייחס גם לדן באר שבע כיוון שאצלכם זה - - -

<יונה חורי: כן.

ישראל אייכלר: רגע, את מייצגת את מי?

<יונה חורי: אני מייצגת את דן תל אביב, אבל אני גם - - -

ישראל אייכלר: גם באר שבע.

<יונה חורי: אני גם ליוויתי את דן באר שבע ודן בדרום.

ישראל אייכלר: ואת, גם?

<לירון בן יהודה: אני דן בדרום.

<יונה חורי: דווקא בבאר שבע, יש פדיון די גדול של מכשירים ברחוב שהנוסעים יכולים להטעין.

יעקב גיל: כמה עמדות?

<לירון בן יהודה: לדעתי יש 180 עמדות אוטומטיות בכל באר שבע.

ישראל אייכלר: בבאר שבע?

<לירון בן יהודה: כן.

ישראל אייכלר: והאנשים האלה שבאים מהכפרים ניגשים למכונות האלה?

<יונה חורי: הם יכולים לגשת למכונות האלה כי אפשר לשלם שם גם במזומן, אפשר לשלם שם גם בכרטיס אשראי וזה גם מכונות ש - - - כל אלה שמותקנות מחוץ לאוטובוסים זה גם מכונות שנותנות עודף.

סעיד אלחרומי: בתוך האוטובוסים יש קונים בודדים?

סעיד אלחרומי: הסטטיסטיקה, מה אומרת?

<יונה חורי: יש קונים בודדים, אבל יש מכשירים באוטובוס שאפשר לקנות.

ישראל אייכלר: יש מכשירים באוטובוס?

<יונה חורי: יש מכשירים באוטובוס שאפשר לקנות.

ישראל אייכלר: למה בירושלים לא יהיו מכשירים באוטובוס?

יעקב גיל: שאלה טובה.

<שלומית עמוס: זה פשוט בעייתי מבחינת מיקום, כי זה מכשיר מאוד גדול שנדרש להחזיר עודף גם ובעייתי למצוא מיקום נורמלי.

<שלומית עמוס: שלצורך אוטובוסים מפרקיים כן אנחנו ניערך לשים מכשירים.

<שלומית עמוס: זאת אומרת אנחנו עושים הזמנה ויהיו.

<שלומית עמוס: באוטובוסים ארוכים - - -

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן יהיו המכשירים האלה?

<שלומית עמוס: זה בתהליך, זה לא ב - - -

יעקב גיל: אפשר להסביר מה ההבדל בין אוטובוס של אגד לדן בהקשר הזה?

<יונה חורי: כן.

<יונה חורי: באוטובוס של דן יש מכשירים רק, כמו ששלומית אמרה, באוטובוסים המפרקיים, שזה באמת אוטובוסים גדולים.

<יונה חורי: המכשיר תופס חתיכת מקום, ואי אפשר, באמת - - - אני כל הזמן צוחקת ואומרת שלא מפטרים אותי מדן בגלל שאני כמעט היסטוריה מהלכת, כי המחשבה שהנהג לא יתעסק בכסף לא נולדה היום, היא נולדה כבר לפני 40 שנה, כשהיו כרטיסנים שישבו מאחורה.

ישראל אייכלר: אני זוכר את זה.

<יונה חורי: והם מכרו את הכרטיסים, כדי שבאמת, גילו שנהג שגם מוכר כרטיסים, וגם נותן עודף, וגם - - - זה דברים שלא - - -

<שלומית אבינח: דובר על זה בתחילת הדיון.

<יונה חורי: בכל העניין הזה אנחנו הלכנו לקדמה, ואני באמת ממקימי הרב קו והקדמה באמת נולדת לידי וצומחת ואני רואה את הפלוסים שלה.

<יונה חורי: ללא כל ספק יש דברים שכן ניתן לשנות ולהוסיף, אבל אני רואה יותר ויותר אנשים משתמשים עם המכשיר בתוך האוטובוס, יותר ויותר אנשים מבינים שהמכשירים האלו לא נותנים עודף.

<יונה חורי: יש אופרציה מאוד גדולה בקשר לנושא הזה של המכשירים.

<יונה חורי: אם המכשירים האלה ייתנו עודף אנחנו נצטרך לרוץ אחרי האוטובוסים האלה וכל הזמן למלא אותם בכסף כדי שיוכלו לתת עודף.

יעקב גיל: יש כבר מכשירים שנותנים עודף וממחזרים את המטבעות שאתה שם על ידי - - -

<יונה חורי: אבל זה הכל עניין של איך אתה ממחזר.

<יונה חורי: גם למחזור, אם כולם שמים שקל ואתה צריך למחזר את העשר אגורות, אז אתה צריך לרוץ כל הזמן ולמלא - - -

יעקב גיל: אני חושב שמי שנוסע בתחבורה הציבורית, הציפייה היא שאתם תמצאו את הפתרונות הטכנולוגיים ועם כל הכבוד - - -

<יונה חורי: אז אנחנו כל הזמן מנסים.

יעקב גיל: אז אם צריך תרוצו אחרי האוטובוסים עם עודף.

יעקב גיל: אם זה מה שזה אומר.

<יונה חורי: אז זה בסדר, אין לי בעיה, אין לי בעיה - - -

ישראל אייכלר: אפשר לעגל את העשרות אגורות ללמטה ואז אתם לא תצטרכו להתעסק.

<יונה חורי: זה לא עניינו, זה עניין של משרד התחבורה.

יעקב גיל: בדיוק.

יעקב גיל: הצעת ייעול מצוינת.

<יונה חורי: אבל זה לא רק זה.

<יונה חורי: אתה רואה שאנשים יודעים שלא מגיע להם עודף ואנשים משתמשים עדיין - - - אנחנו קוראים לו הנוסע המזדמן.

<יונה חורי: הנוסע המזדמן זה הנוסע שאין בידו רב קו.

יעקב גיל: הם אחרי זה מגיעים להתלונן במוקדי תלונות הציבור על שהם לא קיבלו עודף.

יעקב גיל: אני ראיתי.

<יונה חורי: קודם כל הם לא מגיעים להתלונן, הם לא מתלוננים.

<יונה חורי: מבחינתנו אנחנו מתייחסים לפתקים האלה בדיוק כמו לבקבוקים.

<יונה חורי: כל מי שמגיע עם הפתק הזה ורשום על הפתק הזה שמגיע לו עודף, אנחנו מחזירים לו עודף.

<יונה חורי: אנחנו לא שואלים אותו מאיפה הכרטיס, אנחנו לא שואלים אותו - - -

יעקב גיל: זאת אומרת שהוא צריך להגיע, הוא צריך להגיע.

<יונה חורי: רגע, רגע.

<יונה חורי: אבל אנחנו לא קופאים על השמרים ואנחנו כל הזמן חושבים איך להתקדם ואיך להקל.

<יונה חורי: היום אני מכניסה לתוך הכרטיס ברקוד, ובתוך הברקוד הזה יהיה כתוב כמה עודף מגיע לי.

<יונה חורי: אנחנו מנסים, אבל זה תהליכים.

<יונה חורי: זה לא מהיום למחר, אבל אנחנו חושבים על זה.

<יונה חורי: מחר אם הוא ייכנס, ושוב, זה לא יפתור לך את הבעיה כי אם אין אינטרנט, אבל למי שיהיה אינטרנט יוכל להיכנס לאינטרנט והוא יוכל לרשום איזה כרטיס יש בידו, והוא יקבל חזרה את הכסף הביתה.

<יונה חורי: אנחנו רוצים שזה יהיה בכל רשות דואר, לא יודעת אם יצליחו.

<יונה חורי: אנחנו חושבים, אנחנו לא יושבים ואומרים - - -

יעקב גיל: אז לא כדאי להשלים את התהליכים האלה, ואז לבוא לציבור ולהגיד - - -

<יונה חורי: לא.

ישראל אייכלר: יעקב, אתה הולך להיות יו"ר של הוועדה.

ישראל אייכלר: זה מה שרציתי לשאול אותך.

ישראל אייכלר: את פירטת פה כל כך הרבה בעיות, שאני הייתי מצפה - - -

<יונה חורי: זה לא בעיות.

ישראל אייכלר: זה בעיות, בשביל הנוסע זה בעיות.

ישראל אייכלר: פתרונות.

ישראל אייכלר: שאת כל הפתרונות האלה תעשו לפני שתבטלו את ה - - -

<שלומית עמוס: אבל זה לא רלוונטי לדיון של המכירה ללא נהג.

<שלומית עמוס: היא דיברה על המכונות שנמצאות באוטובוסים בדן באר שבע, אני בכלל לא הצגתי את זה כחלופה לציבור.

<שלומית עמוס: אני לא שמה מכונות על האוטובוסים.

<שלומית עמוס: אני אשים במפרקיים - - -

יעקב גיל: זה יותר גרוע, אז לא יהיו מכונות.

<שלומית עמוס: אה, לפני שנייה דיברנו על כמה יש בהם חסרונות.

<שלומית עמוס: עד שאנחנו נשים כבר יהיו לנו את כל הפתרונות, אנחנו - - -

ישראל אייכלר: אבל, שלומית, את לא מביאה פתרון יותר טוב מאשר הקופה הזאת שיש לה בבאר שבע.

<שלומית עמוס: אני נותנת את כל החלופות האפשריות מחוץ לאוטובוס, כשבתוך האוטובוס זה יהיה רק למזדמנים, שהם יידעו שהם צריכים לרכוש אנונימי.

<שלומית עמוס: עכשיו, Once רכשת אנונימי פעם אחת, אתה יכול להשתמש בו לפעמים הבאות, זה רק מעודד נסיעה בתחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: באותו כרטיס שהוא קנה אצל הנהג?

<שלומית עמוס: שילם חמישה שקלים פעם אחת, והוא יכול להשתמש, לקנות, מתי שהוא רוצה.

<שלומית עמוס: הוא יכול חופשי יומי.

<שלומית עמוס: ודרך אגב - --

ישראל אייכלר: מותר שיהיה לאזרח שני רב קווים?

ישראל אייכלר: כן?

<מיכאל אוחנה: לא.

ישראל אייכלר: כי אני אסביר לך למה, ילד איבד או אדם מבוגר - - - אם תגידי לו שהוא לא יכול אז הוא יהיה תקוע.

<שלומית עמוס: לא, באנונימי אין בעיה.

יעקב גיל: והנהג יעצור את נסיעתו בתקופה הראשונית שבה כל זה קורה, והוא יצטרך לשווק רב קו אנונימי לאנשים שעולים לאוטובוס?

<שלומית עמוס: רגע, שנייה.

<שלומית עמוס: קודם כל - - -

ישראל אייכלר: אני מניח שכן.

ישראל אייכלר: זה אגב, זה מה שאני דורש מהם, כי אני לא רוצה - - -

יעקב גיל: אז אולי לא צריך שיעלו דיילים - - -

<שלומית עמוס: אבל אני רוצה להסביר שאנחנו מתכוונים בתקופה הזו שיעמדו מחוץ לתחנות האוטובוסים, מספר לא - - - 50 דיילי, שהם לא רק - הוא לא פירט את זה מספיק - הדיילים ימכרו לא רק, הם ימכרו גם חופשי יומי, כולל אנונימי, במחיר של חופשי יומי.

<שלומית עמוס: זאת אומרת שהאנונימי כביכול חינם.

ישראל אייכלר: למי, למי?

ישראל אייכלר: לאותם אנשים שאין להם רב קו.

<שלומית עמוס: נכון.

<שלומית עמוס: בתקופה הראשונית אנחנו ניתן את כל האמצעים כדי שהשירות לא - - -

ישראל אייכלר: מה זה תקופה ראשונית, איך ההגדרה שלכם?

ישראל אייכלר: כמה זה תקופה ראשונית?

<שלומית עמוס: שלושה חודשים.

<מיכאל אוחנה: זה מדובר על בין שלושה לארבעה חודשים.

<מיכאל אוחנה: הדיילים זה מדובר על חודש, הראשון, כהתחלה הם רוצים לראות.

ישראל אייכלר: חודש זה קוסמטיקה.

ישראל אייכלר: למה לא תדחו את זה לאחרי פסח, כשאלפי תיירים באים לירושלים מכל הארץ ואין להם את הרב קווים של ירושלים?

ישראל אייכלר: למה שלא תתחילו מייד אחרי פסח?

<מיכאל אוחנה: ומה יהיה אחרי פסח?

ישראל אייכלר: ואז יש לך דיילים לחודש, ואתה יודע מה זה פסח בירושלים?

ישראל אייכלר: אתם יודעים מה זה.

<שלומית עמוס: אבל חודש אתה תופס גם את פסח.

יעקב גיל: אבל זה מה שהוא אומר.

ישראל אייכלר: כן, אבל את יודעת מה הדיילים האלה יצטרכו לעשות בפסח?

יעקב גיל: זה יהיה בעיה.

<שלומית עמוס: אבל אם אנחנו מסתכלים על ההתנהלות של הפרויקט - - -

ישראל אייכלר: אבל למה זה לפי התאריך הלועזי?

ישראל אייכלר: הייתם עושים את זה אחרי פסח, מה הבעיה?

<שלומית עמוס: אבל אם אתה מסתכל לפי הלועזי, זה נותן לך גם את אחרי פסח.

<שלומית עמוס: פסח מתחיל ב-1 לאפריל.

ישראל אייכלר: נו?

<שלומית עמוס: אז אם אני מתחילה ב-8 למרץ, אז אני אאריך את הדיילים אם זה מה ש - - -

ישראל אייכלר: את חייבת להאריך את הדיילים לפחות עוד חודש אחרי פסח, כי פסח זה בלגאן גדול.

<שלומית עמוס: אפשר לבדוק את זה.

ישראל אייכלר: חייבים, כי אחרת אנשים יגיעו פה לפסח - - - אני לא יודע, שינויים כאלה לא עושים בימי לחץ.

ישראל אייכלר: אתם יודעים מה זה הלחץ של פסח.

ישראל אייכלר: זה פי שניים, לפחות בירושלים.

ישראל אייכלר: מי לא עולה לירושלים בפסח?

<שלומית עמוס: לא, אבל אני אומרת שזה כן יהיה בפסח.

יעקב גיל: אבל זה טעות להתחיל את השינוי הזה בפסח.

<מיכאל אוחנה: אני חולק עליכם במקרה הזה מכיוון שמי ש - - - בסופו של דבר גם אני הייתי נהג אוטובוס ואני יכול להגיד לכם שזו התקופה הכי טובה עכשיו לעשות תהליכים, מכיוון שהכל רדוד ורגוע וניתן לעשות את התהליך.

ישראל אייכלר: מתי רגוע, בפסח?

<מיכאל אוחנה: לא, לפני פסח.

ישראל אייכלר: אה כן, לפני פסח זה ברור.

<מיכאל אוחנה: זה זמן טוב להטמיע, אחרי זה יתמודדו.

ישראל אייכלר: בין פורים לפסח, אתה אומר.

<מיכאל אוחנה: תראו, רבותיי, הקימו משרד התחבורה בשיתוף עם אגד וכל הגורמים - - -

ישראל אייכלר: יש לי תחושה שבמשרד התחבורה אף אחד לא הסתכל בלוח, לראות אם זה ייצא פסח או פורים.

<שלומית עמוס: אנחנו רק לפי החגים עבדנו הפעם.

<מיכאל אוחנה: אני יכול להגיד לכם שמשרד התחבורה בשיתוף אגד וכל הדברים מסביב הקימו מטה שילווה את כל התהליך, ייתנו פתרונות.

<מיכאל אוחנה: אני מניח שיהיו גם בעיות, החוכמה היא לתת את הפתרונות.

<מיכאל אוחנה: בנוסף, לך אני אומר גיל, כל ה-50 דיילים האלה, דיילות, דיילים, בשלב הראשוני אנחנו נותנים להם 1,000 דונגלים לחלק, הם יחלקו את זה גם.

ישראל אייכלר: דונגלים לא רלוונטיים, לא לבדואים ולא לאנשים - - -

<מיכאל אוחנה: יכול להיות שהוא לא נותן פתרון כללי, אבל הוא חלק מפתרון שלם.

<מיכאל אוחנה: אין דבר שהוא פתרון - - -

ישראל אייכלר: הדונגל הזה לא עולה כסף?

<לירון בן יהודה: עולה עשרה שקלים.

<שלומית עמוס: אנחנו נמכור בחמישה שקלים.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להבין.

ישראל אייכלר: מי שיש לו אינטרנט, למה הוא צריך את הדונגל?

ישראל אייכלר: לא יכול להיכנס לאינטרנט ולראות?

<שלומית עמוס: כי חייב מגע עם הכרטיס.

ישראל אייכלר: בשביל לדעת כמה יש לו?

<שלומית עמוס: הוא חייב מגע עם השבב כדי - - -

ישראל אייכלר: אה, לזכות את הכרטיס.

<מיכאל אוחנה: זה אחת.

<מיכאל אוחנה: ושתיים, על מנת להטעין חוזה, כי זה חוזה.

<מיכאל אוחנה: אם בן אדם קונה חופשי חודשי, זה חוזה, זה לא נסיעה רגילה, זה חוזה ממש.

<מיכאל אוחנה: כשאתה, הרי בתוך החופשי חודשי, כשמשרד התחבורה מממן חלק מהדברים האלה כמו שאתם יודעים, אז כמובן שצריך שיהיה לו תהליך ביקורת, שעובר דרך מערכות מסוימות.

ישראל אייכלר: מה זאת אומרת ביקורת?

<מיכאל אוחנה: כלומר, אם אתה עושה את זה דרך הדונגל, אז יש תהליך, הפעולה היא בבאק אופיס.

ישראל אייכלר: במחשב של משרד התחבורה?

יעקב גיל: גם שהכסף טעון על הכרטיס, שזה הטכנולוגיה שבחרו בה בישראל ובעולם זה כבר טכנולוגיה שהיא מתחילה להיות מיושנת, אז כן.

ישראל אייכלר: יש את זה בעולם, את הדונגלים האלה?

יעקב גיל: מה שאני יודע, מה שקורה בעולם זה שבעצם עוברים לטכנולוגיה שהיא שונה, הבעיה עם הרב קו זה שהכסף נמצא לך פיזית על הכרטיס.

יעקב גיל: אז כל פעולה שהיא חריגה אתה צריך ללכת לאיזשהו מרכז או שאתה צריך דונגל שיקרא את זה פיזית, דברים מהסוג הזה.

ישראל אייכלר: מה קורה בעולם?

יעקב גיל: מה שעושים בעולם זה, כמו שבכרטיסי אשראי, אין לך כסף על כרטיס האשראי, זה באיזשהו חשבון ענן והכרטיס הוא רק כרטיס זיהוי בעצם.

יעקב גיל: אז משתמשים גם בכרטיסי אשראי הקיימים, כדי לעשות התחשבנות על נסיעה בתחבורה הציבורית, וגם מאפשרים, למי שיש טלפון חכם, להעביר את זה לטלפון החכם, ואז ההתחשבנות מתבצעת במקום אחר ולא יורדת פיזית מהכרטיס.

ישראל אייכלר: זה לא יקרה אצלנו?

<שלומית עמוס: נכון, וגם בעולם מה שהוא ציין, עדיין אחוזי החזרה מאוד נמוכים והרב קו עדיין - - -

יעקב גיל: תלוי באיזה מקומות.

<שלומית עמוס: אנחנו גם הולכים לקראת המערכת הזו, אנחנו כבר בשלבים של כתיבת מפרט, אבל זה לא סותר את זה שהרב קו עדיין ישמש, כי, כמו שאמרת, יש אנשים שאין להם חשבון, אין להם כרטיס אשראי.

יעקב גיל: נכון, וזה לא רלוונטי לאנשים האלה.

ישראל אייכלר: אני חושב שמה ששלומית אמרה לגבי זה שיהיה אצל כל נהג חבילה של כרטיסים, זה הפתרון היחיד שאני רואה כרגע, והדיילים האלה שיגיעו להסביר.

<שלומית אבינח: ומה קורה אם יש לו, שוב, אם נפסק לו באמצע נסיעה?

<שלומית אבינח: יש איזו אספקה שהוא יכול לקבל?

<שלומית עמוס: הם ידאגו כל הזמן למלאי מינימום.

<שלומית אבינח: אבל זה כל החברות, זה בכל החברות כלומר מסופרים - - -

<יער אמיר: גם בבינעירוני?

<שלומית עמוס: לא, לא בינעירוני.

<מיכאל אוחנה: בינעירוני עדיין לא נכנס לתהליך, התהליך הוא - - -

ישראל אייכלר: בבינעירוני עוד אפשר יהיה לשלם במזומן.

<מיכאל אוחנה: התהליך הוא פיילוט כרגע.

ישראל אייכלר: פיילוט עירוני.

<מיכאל אוחנה: בירושלים, בדיוק.

<שלומית אבינח: אבל בבאר שבע זה עובד כבר.

<לירון בן יהודה: כן, אבל בבאר שבע אין קווים בינעירוניים.

<לירון בן יהודה: הם לא מפעילים, הם מפעילים רק קווים עירוניים.

ישראל אייכלר: עלתה פה שאלה מעניינת קודם על ידי שלומית, שבבאר שבע אין כל כך הרבה תלונות כמו בסיטיפאס.

ישראל אייכלר: איך את מסבירה את הסיפור הזה?

<יונה חורי: את מה?

ישראל אייכלר: שאין תלונות על ה-180 שקל, על הדו"חות האלה, כמו בסיטיפאס.

ישראל אייכלר: איך את מסבירה את זה?

<יער אמיר: כי הפקחים של האוטובוסים לא נותנים דו"ח של 180 שקל.

ישראל אייכלר: למה?

<מיכאל אוחנה: על פי חוק.

<יער אמיר: החוק שונה בין הרכבת הקלה לאוטובוסים.

ישראל אייכלר: כמה זה באוטובוס?

<יער אמיר: אני לא זוכר, אבל הקנסות יותר נמוכים.

<יונה חורי: 100 שקל.

ישראל אייכלר: 100 שקל?

ישראל אייכלר: זה ההבדל?

<יער אמיר: ולפקחים אין את אותם סמכויות כמו שיש לסיטיפאס, לפקחים של סיטיפאס יש סמכויות עיכוב, לפקח של האוטובוס אין שום סמכות.

<יער אמיר: זאת אומרת שאם נוסע לא שילם ובא פקח ורוצה לבדוק אותו, הוא יכול לברוח ואין - - -

ישראל אייכלר: או שהוא יכול לקחת אצלו כסף.

<יונה חורי: לא, הוא לא יכול לקחת, הוא יכול להעביר לו את הכרטיס רב קו ולהמשיך עם ה - - -

<קריאה: פקח צריך להזמין משטרה.

ישראל אייכלר: אני פשוט רוצה ללמוד את זה, כי אני חושב שצריך להחיל את זה גם בסיטיפאס.

יעקב גיל: נכון.

ישראל אייכלר: אני כבר טענתי הרבה פעמים, ואם זה קורה בבאר שבע אני כבר אטען לתקדים.

<יונה חורי: אבל המבקרים הרבה פעמים מתוסכלים.

ישראל אייכלר: גם של סיטיפאס יותר מתוסכלים, כי הם צריכים לריב עם אנשים ומשטרה ו- ו-.

ישראל אייכלר: אבל אם יש אפשרות - - - אני טוען ואני אומר את זה שוב לפרוטוקול, יש הבדל בין מי שגנב ולא רוצה לשלם, לבין מי ששילם ולא תיקף.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהוא יתקף, אבל הוא לא גנב ולא רמאי, סך הכול כתבו עליו בוואלה משהו טוב.

<שלומית עמוס: נכון, אבל אני אגיד לך מה ההבדל, שסיטיפאס מקבלים את ההתחשבנות לפי תיקופים.

ישראל אייכלר: אני יודע.

<שלומית עמוס: אז פה האינטרס - - -

ישראל אייכלר: אבל לא מגיע לו סקילה ומשטרה באמצע הרחוב.

<שלומית עמוס: אני לגמרי איתך.

ישראל אייכלר: לכן צריך ללמוד ממה שקורה בבאר שבע, שהפקח אם הוא רואה דבר כזה, הוא יגיד לבן אדם – "בוא תעביר", "אני אעזור לך להעביר".

ישראל אייכלר: בדרך כלל זה אנשים מבוגרים או ילדים, "אני אעזור לך להעביר".

<שלומית עמוס: נכון.

ישראל אייכלר: אז תרשמי את זה בסיכום, שאנחנו צריכים שסיטיפאס תלמד קצת מבאר שבע, ומשרד התחבורה צריך לתת את הדעת, להפסיק את ה - - - בפרט עכשיו, כשמגיע החגים, מגיעים הרבה אורחים מחוץ לעיר לסיטיפאס וזה הופך לסיוט.

ישראל אייכלר: לא מפחדים מהסכינים בעיר העתיקה, מפחדים מהמבקרים בדרך לכותל.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו נתקדם לקראת הסיום כאן?

ישראל אייכלר: דן בדרום, רוצה לומר משהו, בבקשה?

<לירון בן יהודה: לא.

ישראל אייכלר: אתה רצית לומר משהו?

ישראל אייכלר: שעוד לא אמרת, כן?

יעקב גיל: שעוד לא אמרתי.

יעקב גיל: קודם כל חשוב להבין, נראה לי שכל מי שבחדר רוצה בעצם להפחית את העיסוקים של הנהג ובעצם לאפשר עלייה מכל הדלתות וטעינה באוטובוס מרחוק, כל הדברים האלה.

יעקב גיל: מה שבעצם כרגע על הפרק זה, לדעתי, איך נערכים נכון לשינוי כזה?

יעקב גיל: כי תקופת המעבר זאת בעצם הבעיה.

יעקב גיל: המצב היום שבו אנשים צריכים להגיע לעמדות, יש כרגע שבע עמדות כאלה בעיר ואולי יהיו עוד שלוש ניידות, שבהן צריך להשיג את הרב קו, זה מצב שהוא מאוד בעייתי.

יעקב גיל: זה לא יכול להיות שלפני מעבר כל כך חד לא מכפילים, אם לא משלשים, את כמות העמדות שאנשים יכולים להנפיק בהם רב קו, ואני לא מדבר על רב קו אנונימי.

יעקב גיל: אני מדבר על הרב קו עם ההנחות, לנוער, למבוגרים - - -

<מיכאל אוחנה: גם אם אתה רוצה אתה לא יכול.

יעקב גיל: כשרוצים אפשר הכל.

<מיכאל אוחנה: אין מכשירים כאלה.

<מיכאל אוחנה: מאיפה נוציא אותם, מהרצפה?

<שלומית עמוס: לא, הפריסה שאנחנו נעשה בעמדות הניידות הולכת לתת מענה לכל ה - - -

יעקב גיל: דבר נוסף, דובר כבר הרבה מאוד שנים על הנושא של הנפקת רב קו מרחוק.

יעקב גיל: כמו שהיום אפשר לחדש רישיון נהיגה ולעשות - - -

<שלומית עמוס: אז הולך חודש הבא להיות כבר ב - - -

יעקב גיל: אז מה שאנחנו בעצם אומרים זה בואו תשלימו, ואם לוקח חודש לדבר כזה ועוד חודש לדבר אחר --

<שלומית עמוס: כי זה תהליך.

יעקב גיל: - - בואו תשלימו את סל הפתרונות לציבור, ואז תבואו לציבור ותגידו.

יעקב גיל: כי מה בעצם יקרה?

יעקב גיל: אם אתם לא השלמתם את התהליכים האלה מה שיקרה זה שכמות האנשים שיש להם בעיה, שהם לא מודעים אליה או שהם צריכים לטפל בה אצל הנהג, זו כמות מאוד גדולה של אנשים, ומה שיקרה בוודאות, ותזכרו מה שהיה פה בדיון, זה שאנשים יעמדו בתורים בעלייה לאוטובוס, ואנחנו בעצם עושים הפוך עם המבצע הזה, מספיק שבן אדם אחד או שניים מתחילים עם הנהג את השיג ושיח עם הנהג, "אין לי רב-קו", "מה לא ידעת?", "אתה צריך ללכת למרכז ההוא", זה כבר תוקע את העלייה לאוטובוס.

<שלומית עמוס: אני רק אעצור אותך.

<שלומית עמוס: מי שאין לו רב קו הוא מלכתחילה יודע שהוא עולה כמזדמן, הוא לא היה רגיל לקבל את הזכאויות שלו.

יעקב גיל: אבל הוא לא יוכל לקנות כרטיס.

<שלומית עמוס: להיפך, הוא יקבל - - -

יעקב גיל: אבל זה מה שאני אומר, כל התהליך הזה שאתם מבקשים עכשיו מהמזדמנים לקנות את האנונימי, זה גם פוגע בנהגים, שהם יצטרכו עכשיו להתעסק עם הדבר הזה, זה גם מעכב את העלייה לאוטובוס למשך תקופה לא מבוטלת.

יעקב גיל: אנחנו היינו מצפים שההיערכות לחלוקה של רב-קו אנונימי תהיה על גבי האוטובוסים, שבמקום שהדיילים יעמדו בחוץ.

יעקב גיל: הרי בן אדם ממהר לאוטובוס, הוא עכשיו יש לו זמן לעמוד עם הדייל?

יעקב גיל: שהדייל יחכה לו באוטובוס, זה דבר ראשון.

יעקב גיל: דבר שני, כל הנושא של ההנפקה של הרב קו, אם אתם הולכים להשלים את התהליך הזה, שהוא יעבור לאינטרנט עוד חודש, אז שיתחיל רק אחרי שהדבר הזה מוכן.

יעקב גיל: אין שום סיבה לטרטר אנשים.

יעקב גיל: עוד דבר, אם כבר עושים את התהליך, ואנחנו צופים שבהתחלה יהיה פקק אצל הנהג, אז בואו כבר נעשה כבר עלייה מכל הדלתות.

יעקב גיל: אני לא מבין למה זה לא כרוך אחד בשני.

יעקב גיל: בואו נאפשר עלייה מכל הדלתות בירושלים, בכל הקווים, ואם זה ייקח עוד חודש חודשיים, אז שיתעכב בעוד חודש חודשיים.

יעקב גיל: ואז כל מי שכבר טעון לו הכרטיס לא יתברבר אצל הנהג.

יעקב גיל: כל מי שצריך להחליף את הכרטיס, לעשות משהו, אז הוא יהיה שם.

יעקב גיל: זה פשוט לא מסתדר ביחד.

יעקב גיל: דבר נוסף לגבי הנושא של ההסברה.

יעקב גיל: אני חייב לומר לכם שאני ראיתי איך עשיתם ההסברה בפעמים הקודמות.

יעקב גיל: אני לא יודע, אנשים מגיעים בסופו של דבר, בשבוע שבועיים שלושה ארבעה שאתם תשימו דיילים, תהיה לזה איזשהו נראות.

יעקב גיל: אבל תחבורה ציבורית זה משהו שכל הזמן מצטרפים משתמשים, בטח בעיר כמו ירושלים, שהתיירות פנים בה רק זה, עזבי רגע את התיירות חוץ, התיירות פנים זה משהו שהוא כל הזמן קורה.

יעקב גיל: אז זה לא ברור לי איך אנשים בכלל יידעו את הדבר הזה בשוטף.

יעקב גיל: איזה מנגנונים יהיה עבורם לשלם שלא באמצעות הרב קו, כמו מכונות?

<שלומית אבינח: זה מה ששאלתי.

יעקב גיל: מה שאנחנו בעצם אומרים, אנחנו רוצים שזה יקרה, אבל שזה יקרה קודם כל כשהפתרונות יגיעו אל הנוסע, לא כשהנוסע יצטרך להגיע אל הפתרונות, שזה מה שאתם מציעים עכשיו.

יעקב גיל: להגיע לעמדות שירות של הרב קו, להגיע לדונגל.

<שלומית עמוס: לא, אבל אמרתי שזה בפריסה מאוד מאוד נרחבת.

יעקב גיל: אני לא יודע אם את נוסעת בתחבורה הציבורית - - -

<שלומית עמוס: לא.

יעקב גיל: לא.

יעקב גיל: אבל אני אומר לך, גם מהחוויות שלי וגם מהמוקד, יש לנו מוקד פניות ציבור, התהליך שאתם עובדים בו היום של הרב קו והמעבר ממשתמש שאין לו רב קו למשתמש שיש לו רב קו, זה תהליך כואב וקשה.

יעקב גיל: זה לקחת את הילדים להצטלם בתחנה מרכזית או אני לא יודע איפה עם תעודות מזהות, במקום להעלות את הפרטים שלהם באיזה פורטל במחשב.

יעקב גיל: זה לצאת בזמן של יום עבודה, כל תקלה שיש על הכרטיס אתה צריך - - -

<שלומית עמוס: לא, יש פה מענה.

יעקב גיל: אז אני חושב שקודם כל תשדרגו, וזה משהו אפשרי, זה לא משהו בלתי אפשרי, אני לא מבקש פה איזה - - -

<שלומית עמוס: אז אנחנו משדרגים, אנחנו כל הזמן משדרגים.

יעקב גיל: קודם כל תשפרו את התשתית שתאפשר לציבור להשיג בהמוניו את האופציות האחרות, ואז תעשו את הכפייה.

<יונה חורי: הבעיה שדיבר החבר הזה, עוד פעם האוכלוסייה החלשה.

יעקב גיל: אז יש מכונות, בשביל זה צריך לשים מכונות.

<יונה חורי: גיל, אני רוצה לומר לך שאני מאוד קשובה לכל דבר שאתה אומר, אני עברתי את התהליך הזה בהפצה של הרב קו בתחילת הדרך שלו.

<יונה חורי: וכמה שפרסמנו וכמה ש - - -

יעקב גיל: יש לי הרבה מה להגיד על התהליך בתחילת הדרך, אבל זה לא מטרת הדיון.

<יונה חורי: לא, זו לא מטרת הדיון, אני רק רוצה להגיד לך שניסינו לעשות הכל ועד שזה לא הגיע לדקה התשעים היו לי תורים בלי סוף.

יעקב גיל: אני אגיד לך למה.

יעקב גיל: כי השיטה שלכם זה להביא את הנוסע אל הרב קו.

יעקב גיל: השיטה הנכונה זה להגיע עם הרב קו אל הנוסע.

<יונה חורי: עשינו את זה, הלכנו - - -

יעקב גיל: זה לא סביר שאנשים צריכים בשביל הנפקת רב קו לעמוד בתור באיזושהי תחנה מרכזית או קניון, זה לא סביר בעיניי.

<יונה חורי: הלכנו לבתי ספר - - -

ישראל אייכלר: טוב, אני חושב שהשעון רץ והדברים נכוחים.

<שלומית עמוס: למה, כשאתה קונה עם כרטיס אשראי אתה לא נכנס לקניון?

יעקב גיל: לא, אני מזמין בטלפון.

יעקב גיל: מתקשר.

<יצחק אליהו: כמו שהם אומרים, פסגת זאב זה עיר, זה עיר.

<יצחק אליהו: קח את פסגת זאב מזרח, אם הילד שלי אני נותן לו 30 שקל, "תלך אצל הנהג", והוא נותן לו את ה-30 שקל והוא שם לו אותם ברב קו זה 60 שקל.

<יצחק אליהו: היום, אם כבר הנהגים לא ממלאים את הרב קו, איפה בפסגת זאב - - -

<שלומית עמוס: יש כמה בתי עסק בפסגת זאב שיעשו את זה.

<יצחק אליהו: בתי עסק, לא בתי עסק - - -

<שלומית עמוס: שבקרבת תחנות אוטובוס ובקרבת - - -

<יצחק אליהו: אני לא ראיתי.

<יצחק אליהו: אני מסתובב שמה הרבה.

<יצחק אליהו: חוץ מזה אנשים לא כל היום יש להם - - - אני, כמה שאת רואה אותי, אין לי טלפון חכם, אני יודע מה קוראים לו?

<יצחק אליהו: אני לא מסוגל את כל הדברים שאתם יכולים לעשות, "הלו, שלום, מה נשמע?

<יצחק אליהו: מה עניינים?"

ישראל אייכלר: אליהו, זה בעיות של כל בני הגיל שלנו.

ישראל אייכלר: זה לא יעזור לנו, לא נהיה צעירים.

<יצחק אליהו: בסדר, תיקח דוגמה, כבוד הרב, במגזר החרדי.

<יצחק אליהו: מי מחזיק טלפון חכם?

<שלומית עמוס: לא חייב טלפון חכם.

<שלומית עמוס: לכן דאגנו לכל בתי העסק.

<יצחק אליהו: חוץ מזה תיקחו את כל המכשירים של תחנות הרכבת, את שמה 100 שקל, חוזר לך, "אין לי עודף כרגע".

<יצחק אליהו: ההוא מסכן מה עכשיו יעשה, יש לו רכבת, הוא ממהר לעבודה.

<יצחק אליהו: אני הולך בבוקר רוצה לשים, ואין לו ישראכרט, אין לו מכשיר ויזה.

ישראל אייכלר: רגע, זה נכון מה שאמרת עכשיו?

<יצחק אליהו: כן, כן.

ישראל אייכלר: אני לא שמתי, אז אני לא יודע.

ישראל אייכלר: אם הוא שם 100 שקל ויגידו לו שאין עודף?

<יצחק אליהו: אין, אין.

<יצחק אליהו: לפעמים אתה שם 50 שקל, אין עודף.

<יצחק אליהו: במכונות, בטח.

יעקב גיל: גם 50 אי אפשר.

יעקב גיל: גם ב-100.

<יצחק אליהו: גם 50 אי אפשר.

יעקב גיל: אז אולי תסדרו את כל התקלות האלה, ואז תצאו עם זה לציבור.

ישראל אייכלר: אם יה מספיק כסף ועודף לכל - - -

<יצחק אליהו: המכשירים החדשים כששמו אותם, אני ניסיתי, זה לא קורא אותם.

יעקב גיל: אולי נזמין את משרד התחבורה לסיור בשטח לראות את הדברים.

יעקב גיל: זה ממש - - - אני לא מבין את זה.

יעקב גיל: זו בעיה ידועה, בכל הדיונים חוזרת.

<שלומית עמוס: יהיה אתר אינטרנט של משרד התחבורה שיפרט בדיוק איפה, באיזה אזור אפשר להטעין.

<שלומית עמוס: גם באפליקציה אפשר יהיה, אתה תוכל לדעת בדיוק איפה שאתה עומד איפה יש לך בסביבה שלך.

ישראל אייכלר: אני מציע שזה יהיה על התחנות גם.

ישראל אייכלר: כי אנשים אין להם - - -

<שלומית עמוס: יהיו רול-אפים גם עם פירוט.

ישראל אייכלר: באוטובוסים בכלל יש לכם?

<יצחק אליהו: אני לא ראיתי בכלל את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: אתה לא רואה טלוויזיה, אז אתה לא רואה.

ישראל אייכלר: הגב' חורי, אמרת פה משהו, בתקופת ההתחלה של רב קו, שלומית עדה, אני הצעתי בשעתו הצעת חוק שיהיה מרכז שירות לרב קו במשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: שנים זה לא זז, עד שזכינו שמשרד התחבורה יציע הצעת חוק ושילבו את הצעת החוק שלי, לקח לפחות שלוש או ארבע שנים.

ישראל אייכלר: אני אומר גם עכשיו, כדאי לעשות את הדברים, אני לא אומר לא לעשות כי בעיקרון כולנו מסכימים, צריך לעשות את זה באופן שאנשים לא יסבלו.

ישראל אייכלר: מרכזי השירות האלה זה סבל לאנשים.

ישראל אייכלר: לא צריך לחזור על טעות אחת פעם שנייה.

ישראל אייכלר: אז, כשהיו תורים ארוכים אצל סטודנטים ואנשים עמדו בתור ורבו מי היה קודם, בתחנה המרכזית, שגם הפיח של האוטובוסים נכנס לתוך ה - - - את היודע איפה זה היה.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה להגיע לסיכום ואני חושב שבסיכום אנחנו נבטא את כל הדברים שדיברנו כאן.

ישראל אייכלר: קודם כל לפרסם את השינויים שיחולו בתחבורה הציבורית בירושלים החל מאחרי פורים, מה-8 למרץ 2018.

ישראל אייכלר: חייבים מאוד מאוד לפרסם.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מה יגידו לישראל כץ בחקירות על זה שהוא פרסם בעיתונים ואיזה, הוא צריך להתפלל, שר התחבורה, שהוא יקבל המון ביקורת, אחרת יגידו לו שהוא קיבל שוחד תקשורתי.

ישראל אייכלר: זה מושג חדש שנכנס למדינה שאני לא יודע, אני הולך לדבר על זה היום במליאה.

ישראל אייכלר: מושג חדש, יש "שוחד דברים".

ישראל אייכלר: יש מושג כזה "שוחד דברים", שאני נותן למישהו חנופה, אבל בשום חוק בעולם אין עבירה של שוחד דברים.

ישראל אייכלר: אבל מהיום, אם הוא יפרסם מודעות בעיתונים, למרות זה שהתקשורת מאפשרת, הוא יפרסם בכל העיתונים, בכל לוחות המודעות ואני רוצה שמה שאתם מפרסמים באינטרנט יהיה גם על הלוחות של האוטובוסים.

ישראל אייכלר: יש הרבה אנשים, ולא רק במגזר הבדואי, שאין להם אינטרנט.

ישראל אייכלר: לאפשר לנוסעים המזדמנים לרכוש כרטיס אנונימי אצל הנהג במזומן, והוא יקבל כרטיס מהנהג עם נסיעה, אמנם בלי הנחות מיוחדות.

ישראל אייכלר: אגב, בנסיעות הבאות הוא כן יקבל, זאת אומרת - - -

יעקב גיל: באנונימי אין הנחה.

<שלומית עמוס: יש הנחה של 20 אחוז, הוא יוכל להשתמש באנונימי.

ישראל אייכלר: הבנתי, אבל הוא לא יוכל לקנות אצל הנהג כרטיס רגיל.

<שלומית עמוס: לא, כי זה צריך להזדהות.

ישראל אייכלר: בנוסף, צריך גם להודיע את זה לציבור, שכרטיס שהוא קנה אצל הנהג, הוא אמנם רב פעמי, אבל הוא במחיר מלא.

<מיכאל אוחנה: בנוסף בכל האוטובוסים, איפה שיש את הכתוביות, יהיו כתוביות שאומרות שהחל מה-8.3 - - -

ישראל אייכלר: מהיום, ממחר?

<מיכאל אוחנה: מעוד כמה ימים.

ישראל אייכלר: בעוד כמה ימים, שאנשים יתרגלו שאחרי פורים.

<שלומית אבינח: שזה יהיה כל הזמן, לא רק חודש כמו שהם אמרו.

ישראל אייכלר: לא, תכף.

ישראל אייכלר: גם אחר כך.

ישראל אייכלר: צריך לקבוע תקופת הסתגלות ללא קנסות של לפחות חצי שנה, שאנשים יתרגלו לנהלים החדשים.

ישראל אייכלר: פקחים יוכלו לתקף את הכרטיסים כי העיקרון שלנו, של הוועדה ושל חברי הכנסת, אדם ששילם ולא תיקף, איננו גנב ולכן צריך לאפשר לו לגשת, הפקח צריך להגיד לו, "אדוני, אתה לא תיקפת, פעם הבאה תזכור לתקף בזמן".

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים התקנת מכשירים באוטובוסים מפרקיים.

ישראל אייכלר: שיהיו שם קופות לרכישת כרטיסים בתוך האוטובוס כמו בבאר שבע.

ישראל אייכלר: לפחות בירושלים ולפחות בתקופה הראשונה.

ישראל אייכלר: יש לכם קופות ניידות כאלה?

<שלומית עמוס: זה לא יהיה ב - - -

ישראל אייכלר: לא, אי אפשר לנסות?

יעקב גיל: אז אולי כדאי לחכות שזה יהיה.

ישראל אייכלר: כי בהתחלה אתם חייבים שיהיה אופציה.

יעקב גיל: למה להעלים מהציבור - - -

ישראל אייכלר: רבותיי, אני באמצע סיכום! הדיון נגמר.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להאריך פעילות הדיילים בתחנות לפחות חודש אחרי פסח.

ישראל אייכלר: אני הייתי מציע למשל בתחנות עמוסות, כמו בחול המועד בכותל המערבי, שיעמדו דיילים כל הזמן ויאפשרו לאנשים לא ליצור תורים וויכוחים בעניין הזה, יש מספיק בעיות שם בכותל.

<יצחק אליהו: כבוד היושב ראש, גם בתחנה מרכזית.

ישראל אייכלר: אני מבקש ממשרד התחבורה ליצור שינוי במדיניות ההכנסות בסיטיפאס, שלפקח תהיה סמכות לעזור בתיקוף הכרטיס ולא רק להזמין משטרה ולתת קנסות למי שלא תיקף.

ישראל אייכלר: אני מבקש שבירושלים, באותה תקופת ההסתגלות של כמה חודשים, לפחות שלושה חודשים, תהיה עלייה בכל הדלתות בירושלים.

ישראל אייכלר: אני יודע שיש אפשרות כזו ומשרד התחבורה מונע את זה מסיבות שונות, לפחות בתקופה הזאת לפתוח את הדלתות.

ישראל אייכלר: כי אם באמת אנשים יכולים לעלות בלי להעסיק את הנהג, שיעלו וייסעו, זה יעזור גם לנהגי המכוניות הפרטיות שעומדים מאחורי האוטובוס ומחכים שהוא יגמור להתווכח.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שיהיה פרסום בכל כלי הפרסום, בכל כלי התקשורת, בלי אפליה במי שנותן סיקור חיובי, סיקור שלילי.

ישראל אייכלר: אנשים לא יודעים ולפני החג שכולם יידעו שאחרי פורים הולך להיות שינוי.

ישראל אייכלר: הדונגל.

ישראל אייכלר: דונגל קוראים לזה?

ישראל אייכלר: הדונגל ומרכזי השירות הם לא פתרון מספיק ואנחנו צריכים שתמצאו עוד פתרון.

<מיכאל אוחנה: בשלב הראשון 50 הדיילות או הדיילים ימכרו את הדונגלים.

<שלומית עמוס: פתרונות למה?

<שלומית עמוס: לטעינה?

ישראל אייכלר: לא, פתרונות להסתגלות.

ישראל אייכלר: ההסתגלות לציבור, הדונגל זה רק לאנשים שיש להם אינטרנט, סמארטפונים וצעירים.

<שלומית עמוס: לא, אבל פירטתי פה לפחות 70 בתי עסק בירושלים שיעשו את זה בלי דונגל, אתה פשוט תגיע כמו שאתה קונה משהו בקיוסק.

ישראל אייכלר: אבל בקיוסק אי אפשר לקנות רב קו, אפשר רק להטעין.

<שלומית עמוס: אתה לא מדבר על טעינה, אתה מדבר - - -

ישראל אייכלר: אני מדבר על רב קו.

<שלומית אבינח: יש סימון אחיד לבתי עסק?

<שלומית אבינח: יש משהו של משרד התחבורה?

<שלומית עמוס: יהיה רול-אפים ומדבקות.

ישראל אייכלר: היא אמרה דבר נכון, בכל חנות צריך שיהיה שלט גדול.

ישראל אייכלר: שיהיה שלט פשוט, "כאן מוכרים".

<שלומית אבינוח: איך אני יודעת שיש פה עמדה של משרד התחבורה?

<שלומית עמוס: תהיה מדבקה.

ישראל אייכלר: מה עם עמדות מפעל הפיס, לא הגעתם לזה שם?

<שלומית עמוס: לא.

ישראל אייכלר: למה?

יעקב גיל: ניסיתם?

ישראל אייכלר: אפשר לדבר עם יו"ר מפעל הפיס ש - - -

<קריאה: אבל שאנשים לא ימלאו כרטיסים למזל.

<קריאה: אבל יש בעיה, בגלל שאסור למכור את זה מתחת לגיל 18, אנחנו לא רוצים שזה יהיה - - -

ישראל אייכלר: אני מתייעץ איתכם, האם אתם חושבים שכדאי להכניס למפעל הפיס?

ישראל אייכלר: היועצת המשפטית אומרת שלא, כי הוא כבר יגיד 'תמלא טוטו, תהיה עשיר".

<ורד קירו זילברמן: לא, זה הימורים.

<ורד קירו זילברמן: זה לא - - -

ישראל אייכלר: עוד שני דברים אני רוצה לומר.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודיע לפקחים כולם ולנהגים שמותר לאדם להשתמש בכרטיס רב קו שאיננו עם התמונה שלו.

ישראל אייכלר: דיברנו על זה כל כך הרבה פעמים.

<שלומית עמוס: מה זאת אומרת?

ישראל אייכלר: למשל יש לי ילד שקוראים לו משה ויש לי ילד שקוראים לו חיים, אז שחיים יוכל לקחת את הכרטיס של משה.

<שלומית עמוס: זה כבר היום אפשרי.

<יונה חורי: זה כבר היום אפשר לעשות.

ישראל אייכלר: כן, אבל הפקחים לא תמיד יודעים את זה.

<יונה חורי: כן, אבל אם קוראים לך שלמה ואתה בא עם הכרטיס של רבקה ושניכם 45, אז זה לא כל כך מתאים.

<שלומית עמוס: לא מנויים.

<שלומית עמוס: זאת אומרת שאחד מהילדים שלך לא יוכל - - -

ישראל אייכלר: ובלבד שהוא בקבוצת הגיל לזכאות הזאת, זה ברור.

<שלומית עמוס: ובפרט שלא מדובר במנוי תקופתי חודשי.

ישראל אייכלר: למשל אני לא אסע עם הכרטיס של אמא שלי, שהיא כבר - - -

<שלומית עמוס: לא, אבל גם אם אתה ממלא חופשי חודשי, אתה לא יכול לתת לכל המשפחה להשתמש בחופשי חודשי.

ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על הכרטיסים הרגילים.

ישראל אייכלר: אבל צריך להודיע את זה גם לפקחים כי - - - הם כבר לא עושים בעיות?

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: עוד משפט אחרון, שהעלה פה אליהו וגם יעקב, לדאוג שבכל מכונות התיקוף ברכבת הקלה ובאחרים, יהיה עודף לשטרות גדולים.

ישראל אייכלר: בעיקר זה ברכבת הקלה הבעיה נכון?

ישראל אייכלר: ברכבת הקלה שיהיה עודף לשטרות של 50 ו-100 שקל.

ישראל אייכלר: תודה רבה על הדיון, תודה שבאתם ונקווה שזה יהיה לטובה.