ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 567, 2018-02-27 09:00

ניסן סלומינסקי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו קיימנו דיון מעמיק בסוגיה הזו לקראת הקריאה הראשונה.

ניסן סלומינסקי: מה שנותר לעשות זה – אל"ף, מיזגנו שתי הצעות חוק פרטיות עם ההצעה הזו אבל תוך כדי יש לנו עוד הצעת חוק של חבר הכנסת מסעוד גנאים, אז גם נמזג אותה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, נדמה לי שהסנגוריה היתה האחרונה שעוד לא הספיקה לדבר, אז אתן לכם לדבר.

ניסן סלומינסקי: מאחר והצטרפו אלינו גם מוועד ההורים היישוביים אז אתן לזאב המנכ"ל לדבר בקצרה ואני רוצה לסיים את זה.

ניסן סלומינסקי: בינתיים נמזג את ההצעות.

ניסן סלומינסקי: המיזוג הזה דורש את אישור ועדת הכנסת אז ברגע שנסיים נעביר את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד למזג את הצעות החוק?

ניסן סלומינסקי: בעד – 2

ניסן סלומינסקי: נמנעים –אין

ניסן סלומינסקי: המיזוג אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לתזכר: אנחנו מדברים פה על מערכת החינוך, וראינו שישנם מצבים והיו עוד לצערנו, מאותה ישיבה – של התפרעות, פגיעה במורים ואנחנו חושבים שהחמרת החוק יש בה ביטוי ערכי למה שאנחנו חושבים.

ניסן סלומינסקי: הסברתי שאנחנו הולכים לעד חמש שנים כי אני רואה את תפקידו של המורה כתפקיד של 24 שעות.

ניסן סלומינסקי: זה שונה מכל המקצועות האחרים שבהם אדם גמר לעבוד בשעה 16:00, חתם והלך.

ניסן סלומינסקי: המורה, לתפיסת עולמי הוא שונה לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: הוא 24 שעות מורה, כי אם, לדוגמה, יראו אותו לאחר שעות הלימודים בסופרמרקט ויתנהג בצורה לא נאותה – ירוץ, יקפוץ וידחוף בתור – הוא איבד את ערכו למחרת בבית הספר.

ניסן סלומינסקי: כלומר, המורה צריך לשמש דוגמה אישית 24 שעות מחייו, ככה תפיסת העולם שלי ואני חושב שכך זה צריך להיות כי הוא מורה לא רק כשהוא בבית הספר.

ניסן סלומינסקי: לכן, כל פגיעה והפרעה למורה בראייה שלי הערכית זה כאילו שאתה מפריע לו בזמן עבודתו, גם אם זה לא בבית הספר, כי גם אחרי הצהריים הוא מורה וצריך להתנהג כמורה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני חושב שהחוק הזה הוא ראוי ונכון, שאנחנו מדברים על עד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: זה באמירה הערכית, שאני חושב שהיא צריכה להיות האמירה של הוועדה.

<ישי שרון: אני אדבר בקצרה.

<ישי שרון: אני רוצה לדבר על המטרה של החוק, אדוני דיבר על המסר הערכי.

<ישי שרון: כשמסתכלים על הצעות החוק המטרה העיקרית לפחות בדברי ההסבר דיברה על אלמנט הרתעה והפחתת ההתנהגות האלימה.

<ישי שרון: אני לא נכנס כרגע לעניין נתונים, כשראינו שבכלל בשנים האחרונות למרות הדיווחים התקשורתיים אנחנו רואים מגמה של יציבות ברוב המדדים ולכן יש בכלל שאלה אם הצדקה להחמיר בענישה במצב כזה של תשתית נתונים, אבל אני רוצה להתייחס לטיעון ההרתעה ולדבר אולי על מושכלות ראשונים אולי לא לגבי הצעה זו אך לגבי הצעות אחרות שבוודאי יבואו לפתחה של הוועדה.

<ישי שרון: אני רוצה לכפור בהנחה המקדמית שהחמרה בענישה תוביל להרתעה ולהפחתה של ההתנהגות העבריינית.

<ישי שרון: שורה ארוכה של מחקרים – והדבר זכה גם לאישור של דוח ועדת דורנר, שעסק בבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בישראל, שורה ארוכה של מחקרים בעצם מטילים ספק בהנחה המקדמית הזו, בעיקר כשמדובר בהתנהגות אלימה שגאה על רקע מצב נפשי מיוחד, סיטואציות רגשיות מורכבות שבדרך כלל מאפיינות תקיפות שמבוצעות על ידי הורים, או חיכוכים שגרתיים שקורים בין - - -

ניסן סלומינסקי: לדוגמה – אם הוא הוציא את הילד מהכיתה זה גרם לסערת רוחות אצל האב שבא עם נבוט.

ניסן סלומינסקי: בציניות אני אומר.

<ישי שרון: אחרי זה אכנס אולי לדוגמאות.

<ישי שרון: החמרה בענישה לא תורמת להגברת ההרתעה גם כאשר מדובר בחיכוכים שגרתיים שקיימים.

<ישי שרון: אגב, זה קיים גם בחיכוכים שגרתיים למשל בין פרט לאיזשהו גורם סמכות אחר, אבל גם בין מורים לתלמידים.

<ישי שרון: הסתכלתי קצת על מאפיינים עיקריים של תיקים שמגיעים לסנגוריה הציבורית.

<ישי שרון: ברוב המכריע של המקרים מדובר, באמת, בקטינים.

<ישי שרון: הסנגוריה מייצגת היום למעלה מ-80% מהנאשמים הקטינים במדינת ישראל.

<ישי שרון: בדרך כלל מדובר בקטינים בגיל צעיר, בין 13 ל-15.

<ישי שרון: אני הופתעתי מאוד לראות שיש לא מעט מקרים שמגיעים מהחינוך המיוחד.

<ישי שרון: זה מפתיע ולא מפתיע.

<ישי שרון: התלמידים האלה גם באים עם איזשהו רקע של הפרעה התנהגותית ולפעמים גם מוגבלות יותר חמורה.

<ישי שרון: לעתים התלמידים האלה מגיעים מרקע אישי מאוד קשה, בין אם מדובר בפנימיות ומסגרות חוץ ביתיות.

<ישי שרון: פעמים רבות מדובר באלימות מילולית, לא פיזית, וראינו את זה מהנתונים.

<ישי שרון: גם כשהאירוע עובר הסלמה לאלימות פיזית זה בדרך כלל קורה על רקע איזשהו אירוע נקודתי שהתלמיד חווה אותו באופן סובייקטיבי – זה לא מצדיק את המעשה – אבל שהתלמיד חווה אותו כאיזושהי השפלה או התנכלות, למשל – אמירות פוגעניות ואישיות על יתר התלמידים, מורה שדיבר על עניינים פרטיים ואישיים של הילד בנוכחות אחרים, מורה שחילק בטיול שנתי לתלמידים טרופית וסרב לתת טרופית לאותו תלמיד שנשאר באוטובוס כי הוא הרגיש חולה.

<ישי שרון: אני רק מדבר על המאפיינים האלה כי חשוב לדעת איזה סוג של מקרים מגיעים לבית המשפט וכדי לומר בעצם שלא מדובר במקרים כל כך פשוטים כמו שלפעמים אנחנו חושבים.

<ישי שרון: זה לא שחור ולבן.

<ישי שרון: אני מבין את המסר הערכי שרוצה לצאת מפה - - -

מסעוד גנאים: אבל לא מגיעים עניין של הורים, למשל - - -

<ישי שרון: אז אני אומר – הרוב המכריע של המקרים, והדבר הזה גם מופיע בנתונים - - -

מסעוד גנאים: כי רוב המקרים, לפחות אלה שאני מכיר מהסביבה שלי, רובם הורים נורמטיביים.

<ישי שרון: יש פער, אני חושב, בין דיווחים תקשורתיים שכולנו רואים ושומעים לבין נתונים שהועברו לוועדה הזו מבעוד מועד.

<ישי שרון: אני יודע שהדברים הם במיעוט אבל אני חושב שמישהו צריך - - -

ניסן סלומינסקי: לא במיעוט, אנחנו קובעים עד חמש שנים ונותנים לשופט את שיקול הדעת, אלא אם כן הייתי עושה את זה חמש שנים כעונש מינימום.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואני לא עושה את זה כרגע אז יש לשופט שיקול דעת ואם נניח המקרה הוא כמו שאתה אמרת, השופט יוכל לעשות את זה, אבל אני רוצה שייצא מפה מסר ערכי.

<ישי שרון: אני אסיים את הנקודות – אני מבין לאן אדוני חותר.

<ישי שרון: אני חושב החמרה בענישה גם מעבירה מסר ערכי אחר שהוא מוטעה, בעיניי, לגבי אופן הטיפול במקרים האלה, במיוחד כשמדובר על אוכלוסייה ייחודית של קטינים.

<ישי שרון: בהקשר הזה אני זוכה לשבח את המאמצים של משרד החינוך היום שנוקט בכל מה שקשור ליצירת אקלים חיובי, באמצעי מניעה ותוכניות שכנראה הניבו פרי לפי הנתונים שאנחנו רואים בשטח.

<ישי שרון: אני רוצה לציין שחשוב מאוד לשמר את מדרג התבחינים והפעולות שקיימים היום בחוזר המנכ"לית של משרד החינוך שבו יש עדיפות לטיפול מותאם בתוך המסגרת הלימודית.

<ישי שרון: גם כאשר המקרה מופנה למשטרה צריך לזכור שסעיף 12א' לחוק הנוער נותן עדיפות להליכים חלופיים, זאת אומרת – הפניית המקרה לגורמי הרווחה והטיפול ולא למסלול הפלילי.

<ישי שרון: אנחנו חושבים על ההשלכות של ההליך הפלילי גם על התיוג של הקטין וגם על אפשרות הגיוס שלו לצה"ל.

<ישי שרון: אנחנו לא רוצים שהמקרה המבודד הזה יפגע בעתיד שלו בצורה כל כך משמעותי, וגם בהליך הפלילי עצמו - אנחנו יודעים שבהליך הפלילי, כשמדובר בקטינים, יש עדיפות יתרה לשיקולי טיפול ושיקום על פני החלת מאסרים בפועל, ואני חושש שהצעת עת החוק הזו חותרת תחת אותו מדרג שדיברתי עליו.

<ישי שרון: אני גם חושש שהצעת החוק הזו תיצור איזה מדרון חלקלק.

<ישי שרון: אדוני דיבר על כך שבאמת יש הבדל בין מורים ובין אוכלוסיות אחרות.

<ישי שרון: אבל בתוך עמי אני יושב וגם הייתי פה בכמה דיונים ואני בטוח שכבר יש על השולחן הצעות חוק נוספות לגבי עובדי ציבור: עובדים סוציאליים, פקידי ביטוח לאומי, מאבטחים.

<ישי שרון: גם אנחנו עובדי ציבור, אנחנו באים במגע עם אוכלוסיות קשות, נתקלים במקרים קשים.

<ישי שרון: לדעתי יהיה קשה מאוד להבחין בין אוכלוסייה אחת לאוכלוסייה אחרת.

<ישי שרון: לגופו של עניין, אני מדבר על כך שמדברים על קביעת עונש מרבי של עד חמש שנות מאסר.

<ישי שרון: נכון שלבתי המשפט יש שיקול דעת אבל כשקובעים עונש מרבי גם צריך לראות האם עונש מרבי מתאים ולי קשה לדמיין ולהעלות על הדעת מקרה של תקיפה שאין בה נסיבות מחמירות, תקיפה פשוטה – למשל, לא כזו שגורמת חבלה של ממש, שמצדיקה עונש של מאסר ממושך של חמש שנים.

<ישי שרון: פשוט קשה לי להעלות על הדעת ולכן לגופו של עניין לדעתי העונש הזה גם לא מתאים לסוג העבירה שאנחנו מדברים עליה.

<זאב גולדבלט: ההורים, ככלל, ופורום ועדי ההורים היישוביים בפרט, שהינו הגוף היציג של הורי ישראל מגנים סולדים ומוקיעים כל גילויי אלימות, פיזית או מילולית כלפי כל אדם באשר הוא, ובמיוחד כלפי עובדי מערכת החינוך: מורים, גננות וסייעות – שמשום מה אנחנו תמיד שוכחים אותן, כי לדעתנו הם עושים מלאכת קודש.

<זאב גולדבלט: חד וחלק.

<זאב גולדבלט: הם מחנכים את הילדים שלנו.

<זאב גולדבלט: אנו סבורים שיש להילחם בתופעה הבזויה הזאת בכל אמצעי שמעמיד לרשות הגוף המבצע, המחוקק.

<זאב גולדבלט: במקביל אנחנו מצפים שכנסת ישראל וארגוני המורים – כולל נציג ההסתדרות שיושב לידי, יוקיעו ויפעלו בצורה נחרצת כלפי אותם עובדי מערכת חינוך הפועלים באלימות כלפי ילדים ובני נוער, כולל אלימות מינית – תופעה שגם אליה אנחנו נחשפים חדשות לבקרים בעת האחרונה.

<זאב גולדבלט: אנו סבורים שיש לפעול כלפי הפוגע ולא כלפי כלל ציבור התלמידים וההורים שהרי לכך לא נוכל להסכים.

<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש חושבים שמה שאמר קודם נציג הסנגוריה מדויק ויש לבחון אפשרות להחריג את נושא הילדים מתוך החוק.

<זאב גולדבלט: כלפי מבוגרים – תמיכה מוחלטת, גורפת.

<זאב גולדבלט: כלפי הילדים – זה אות קין שילווה אותם למשך חייהם ואנחנו סבורים שהעונש כבד מדי.

<זאב גולדבלט: שוב, אני רוצה להגיד תודה ליו"ר הוועדה.

ניסן סלומינסקי: באופן טבעי הילדים לפי חוק הנוער מוחרגים, בכל החוקים.

ניסן סלומינסקי: לא צריך להחריג אותם בנפרד מהנושא הזה.

<זאב גולדבלט: אם תציין את זה במשפט אחד.

ניסן סלומינסקי: לא בחוק.

ניסן סלומינסקי: בדיבור אנחנו עושים את זה, אבל בחוק אתה לא מחריג, אלא יש את חוק הנוער וכשזה מגיע לנוער אז בכלל - - -

<זאב גולדבלט: אם אפשר להוסיף את זה לדברי ההסבר לחוק.

<תמי סלע: אבל בין ראשונה לשנייה ושלישית אין דברי הסבר.

ניסן סלומינסקי: דברי הסבר זה רק עד הקריאה הראשונה, אבל זה נאמר לפרוטוקול כאן וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: רק משפט אחד: אני לא חסיד גדול של ההרתעה, למרות שהיא אלמנט מרכזי במרכיבים, אבל אני חסיד יותר גדול של החינוך, שהוא זה שיצטרך לחנך את הציבור ואת הילדים לא לעשות את הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: אבל פה אנחנו מדברים על כך שמפריעים למחנכים לעשות את החינוך.

ניסן סלומינסקי: זה שונה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שמערכת החינוך היא זו שצריכה להיות המרכזית בלהוציא את הנושא של אלימות, להביא לדו שיח נעים.

ניסן סלומינסקי: מחלוקות – כן, אבל באופן נעים.

ניסן סלומינסקי: אבל פה מדובר במי שבא להפריע לאלמנט הזה של החינוך ולכן אין ברירה אלא לעבור לחלק היותר הרתעתי בנושא.

ניסן סלומינסקי: הבנתי משר החינוך שחלק מהדיבור שלו עם המערכות, עם ההסתדרות והארגון – שחלק מהדברים, כשבאמת רצו לעשות שביתות בגין הנושא הזה של הפגיעות היה באמת שהמערכת בנוסף לפעילות הגדולה שמערכת החינוך כשלעצמה עושה יהיה גם בנושא של הגדלת ההרתעה אז גם לכם מגיע חלק מה "יישר כוח" של הדברים.

<שלמה ישי: קודם כל זה מוטעה לומר שרואים יציבות במדדים.

<שלמה ישי: המצב דווקא הולך ומחמיר, אלא מה?

<שלמה ישי: ההרגשה שממילא זה לא יעזור, הדברים האלה לא מגיעים החוצה.

<שלמה ישי: הקמנו מוקד, אנחנו מדברים טלפונים כמעט כל יום ויש אולי תחושה בציבור שיש יציבות, כי הדברים לא מתפרסמים.

<שלמה ישי: ברגע שהמורים יודעים שיהיה טיפול בעניין הזה אז אני מניח שגם הדברים ייצאו יותר החוצה.

<שלמה ישי: אני חושב שגם כל עובד ציבור צריך להיות מוגן.

<שלמה ישי: ההערה הזו שזה יגיע גם לעובדים סוציאליים – אולי כן.

<שלמה ישי: כל עובד ציבור - - -

ניסן סלומינסקי: החוק אומר שכל עובד ציבור- רופאים ואחרים, אז יש שלוש שנים, ואם ההפרעה היא באמצע עבודתו, בכוונה להכשיל אותו – זה יכול להגיע עד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: פה לגבי המורים קפצנו וישר הלכתי לחמש, ולכן גם הסברתי שמבחינתי מורה עובד 24 שעות וכל הפרעה היא כאילו בעת תפקידו.

<שלמה ישי: מאחר ולא היינו פה בישיבות הקודמות אז אני מבין עכשיו, וזה בסדר.

<שלמה ישי: אני קודם כל בהחלט מסכים אתך – אני לא יודע למה, בכל פעם שדנים, גם בוועדת החינוך כשעולה הנושא, אז תיכף מזכירים את האלימות של המורים.

<שלמה ישי: אנחנו נגד זה, בוודאי.

<שלמה ישי: זה לא נושא שצריך להיות בכלל בדיון.

<שלמה ישי: אין לקשור בין הדברים.

<שלמה ישי: אנחנו בהחלט נגד אלימות, ודאי אלימות פיזית נגד ילדים.

<שלמה ישי: אז אני לא יודע למה כל פעם צריך להכניס את זה לקונטקסט.

<שלמה ישי: אנחנו חושבים שפעם אחת ולתמיד צריך לעשות סדר בעניין הזה.

<שלמה ישי: אני שואל: יש גם עונשי מינימום?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שלא נהוג.

ניסן סלומינסקי: אני הרבה פעמים חושב שצריך לקבוע עונשי מינימום, כשרואים את אנשי משטרת ישראל שעושים עבודת קודש, מגיעים לבתי המשפט ושם השופט נותן כזה עונש שמרפה את ידיהם והם אומרים – בשביל מה בכלל לעמול.

ניסן סלומינסקי: אז לפעמים כן צריך עונשי מינימום אבל זה סיפור מאוד קשה במערכת.

ניסן סלומינסקי: לא מקובל להכתיב לשופטים עונשי מינימום.

ניסן סלומינסקי: במקרים מאוד חריגים עשיתי את זה, פה אמרתי מראש שאני לא מכתיב עונש מינימום, אלא אם כן יתברר ששופטים מתחילים לזלזל.

ניסן סלומינסקי: אבל לקבוע עונשי מינימום במערכת בתי המשפט זה דבר חריג מאוד.

ניסן סלומינסקי: זה לא מקובל.

<שלמה ישי: אני רק אסכם ואומר שכשאנחנו מדברים על החוק ואנחנו מקווים שיחול איזה שינוי, הגם שאני לא בטוח שזה ימגר את התופעה, אבל אנחנו מקווים שזה יצמצם אותה כי אנחנו בהחלט בעניין הזה לא יכולים לעמוד בזה.

<שלמה ישי: אין לנו כל עניין להשבית אבל גם אין לנו נשק אחר, כשמורה מותקף בצורה זו או אחרת.

<שלמה ישי: אני חוזר ואומר – אנחנו בהחלט נגד אלימות ואנחנו מוקיעים אלימות נגד תלמידים בוודאי.

<שלמה ישי: התלמידים הם תלמידים שלנו.

<עליזה מדינה: רציתי לבוא ולומר שבאמת חייבת להיות המשוואה הזו שאלימות כלפי עובד הוראה שווה מאסר עד חמש שנים.

<עליזה מדינה: אנחנו, בהסתדרות המורים מקבלים באופן שוטף פניות רבות של מורים וגם של מנהלים, ויש הרבה כאלה שלא פונים למשטרה וכן הלאה מתוך חשש מה יקרה מול משרד החינוך, איך יראו אותנו, מול גופים אחרים.

<עליזה מדינה: מתקיפים מורים, כותבים עליהם דברים בלי סוף.

<עליזה מדינה: אנחנו כל הזמן צריכים מבית ספר לבית ספר לנסות לסייע.

<עליזה מדינה: ישנם מורים שבבוקר גם לא רוצים להגיע לעבודה ומחליטים לעזוב את מערכת החינוך כשהם אנשים כל כך ערכיים ורוצים להשקיע בלתת בה.

<עליזה מדינה: צריך להבין שאנחנו בבואה של מה שקורה בחברה הישראלית.

<עליזה מדינה: מה שקורה אצלנו מאוד מהר יעבור גם לשדות אחרים.

<עליזה מדינה: זה לא נשאר במקום אחד.

<עליזה מדינה: לעניות דעתי, היינו בוועדת החינוך לפני שבוע ושם העלו שאין נתונים לגבי תשע"ז מבחינת אלימות – כל הניטור, כל ניתוח האירועים השונים שהיו ואיך טיפלו בהם.

<עליזה מדינה: יש חשיבות לאסוף את כל הנתונים כדי להסתכל על התופעה כמו שהיא.

<עליזה מדינה: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד שפה בוועדה נמסרו נתונים בישיבה הקודמת אבל כבר עשינו את זה, אני לא רוצה לחזור.

<תמי סלע: אני אזכיר, באמת, לגבי הנתונים שהובאו פה ונאמר שדווקא בישראל זו אחת המדינות שיש נתונים של רמ"ה, של הרשות של משרד החינוך, שלא מבוססים רק על נתוני המשטרה ובתי המשפט אלא על הדיווחים של המורים עצמם.

<תמי סלע: זו היא באמת מדידה מאוד ייחודית וארצית ומדויקת שיכולה להבהיר, ולפי הנתונים האלה ראינו שאין החמרה במצב אלא יש יציבות או ירידה.

<תמי סלע: שוב – אלה לא הנתונים הכי מעודכנים של סוף 2017, ועוד נראה אותם, אבל בשלב הזה לא הונחה פה תשתית עובדתית שמראה שיש כאן החמרה משמעותית, ואני לא אחזור על דברים שכבר אמרתי בישיבה הקודמת ובאמת, מעבר לאמירה הערכית שגם החמרה בענישה כמו שנאמר פה על ידי הסניגור, לא הוכחה ככלי שמרתיע ומשנה התנהגות באופן ישיר אבל נמסרו פה דיווחים של הגורמים במשרד החינוך על כל הפעילות החינוכית שנעשית והתוכניות להפחתת האלימות ולטיפול באקלים הבית ספרי שזה אולי הכלי המשמעותי בעניין הזה.

<תמי סלע: לגבי הנוסח שנמצא לפנינו - - -

ניסן סלומינסקי: לפני שאת מקריאה את הנוסח אני רוצה רק להגיד משפט אחד כי זה נשמע גם ככה – יציבות.

ניסן סלומינסקי: יש יציבות באלימות וכאילו זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני באמת רוצה לשבח את שר החינוך ומערכת החינוך וגם את ראשי הארגונים – ההסתדרות וועדי העובדים, שאנחנו לא מוכנים לקבל את המצב הקיים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו חושבים שגם המצב הקיים חמור מאוד ואסור שהוא יהיה, הוא פוגע.

ניסן סלומינסקי: אז שפעם קיבלו - - - גם המשטרה, אוי ואבוי אם הם היו אומרים שזה שיש פשיעה מאורגנת זה המצב הקיים וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: מה פתאום, הם נלחמים ובצדק.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שכמעט רוב ראשי הפשע המאורגן כבר מאחורי סורג ובריח, וממשיכים הלאה לעבוד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים להשלים עם מצב קיים ולהגיד שהוא בסדר, כי אין החמרה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להוריד ולהוריד כי המצב הקיים לא טוב, הוא נורא.

<תמי סלע: המצב הקיים לא טוב בהרבה שדות, ואנחנו - - -

ניסן סלומינסקי: אני הסברתי למה אני רואה את החינוך מכמה היבטים, גם כמורה.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואני בונה על מערכת החינוך שהיא תהיה הגוף המרכזי שישנה בכלל בציבור הרחב את כל נושא האלימות ולהביא את הדברים לשיח שונה, אז כך שמי שמפריע להם למעשה פוגם יותר מכל דבר אחר.

<הילה סגל: אני רוצה לומר שהיציבות הזו היא יציבות אחרי שנים של ירידות אבל כשמורה נפגע הוא 100%.

<הילה סגל: אנחנו ודאי וודאי יודעים את המחיר של הפגיעה במורה.

<הילה סגל: הפגיעה היא בכולם – במורים, בילדים, בהורים, בקהילה.

<הילה סגל: מהבחינה הזאת אנחנו כולנו יחד.

<תמי סלע: אז אנחנו בעצם מוסיפים קטן לסעיף 382א' בחוק העונשין, שזה סעיף של תקיפת עובד ציבור .

<תמי סלע: עובד ציבור הוא לא רק עובד ציבור לפי ההגדרה הרגילה בחוק העונשין אלא זה גם מי שממלא חובה או תפקיד המוטלים עליו על פי דין, או מי שנותן שירות לציבור מטעם גוף המספק שירות לציבור.

<תמי סלע: לכן בעצם אנחנו מוסיפים עוד נסיבה מחמיר, כשהנתקף הוא עובד חינוך.

<תמי סלע: זה מעביר את העונש משלוש לחמש שנים.

<תמי סלע: "מוסד חינוך" מוגדר שם בצורה רחבה מאוד.

ניסן סלומינסקי: חמש שנים הכוונה היא עד חמש שנים?

<תמי סלע: כן.

<תמי סלע: תמיד זה עונש מרבי.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז זה הנוסח ואנחנו נצביע עליו.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לומר שאחד ממגישי הצעת החוק, חבר הכנסת מרדכי יוגב, לא היה יכול היום להשתתף אבל אנחנו נוכל להצביע גם בלעדיו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר?

ניסן סלומינסקי: בעד – 2

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין הצעת החוק אושרה לקריאה השנייה והשלישית.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה על ידי הוועדה פה אחד לקריאה שנייה ושלישית ואני מקווה שעוד במושב הזה, הכוונה בשבוע הבא, הכנסת תוכל לאשר את זה וזה יהיה חלק מחוקי מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: אני באמת רוצה לשבח את מגישי ההצעות ושוב לחזור ולומר את הנושא שהוא כאוב: עובד חינוך, אנחנו רוצים להצדיע למערכת החינוך ולמורים שעושים עבודת קודש, ושוב- עובד חינוך, מורה, עובד 24 שעות, כי הוא צריך 24 שעות לשמש דוגמה אישית.

ניסן סלומינסקי: איפה שלא יראו אותו במהלך היום הוא משמש דוגמה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא מתנהג כפי שמורה צריך להתנהג, אז הוא יאבד את כל יכולותיו להיות למחרת מורה.

ניסן סלומינסקי: אז אל"ף, 24 שעות הוא משמש כמורה, ובי"ת, זו המערכת שאנחנו מקווים שתביא לשינוי פני הציבור, דו שיח נעים, הפסקת אלימות ולכן כל מי שפוגע במערכת הזו גם פוגע ביכולת שלנו לשפר.

ניסן סלומינסקי: לכן העונש כאן הוא יותר חמור מהמקרים הרגילים.

<תמי סלע: לפני שנוכל להניח את זה נצטרך את אישור ועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.