ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 694, 2018-02-19 11:00

איתן כבל: בוקר טוב, צוהריים טובים, מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת, דובר, אורחים נכבדים, היום יום שני, ד' באדר, 19 בפברואר, בשבת נקרא בפרשת תצווה, מי שחשוב לו לדעת.

איתן כבל: כפי שאנחנו נוהגים – כבר חלקכם הכיר את הנוהל הזה – אנחנו מתחילים את היום עם הקראה של שיר.

איתן כבל: והיום נקרא שיר של עמיחי חסון.

איתן כבל: חסון הוא משורר, עורך, עיתונאי, ויוצר קולנוע ישראלי.

איתן כבל: נולד בשנת 1987, גדל ברמת גן, בוגר ישיבת קריית הרצוג בבני ברק, וישיבת ההסדר בעתניאל.

איתן כבל: שירת בצה״ל כלוחם בהנדסה הקרבית.

איתן כבל: סיים לימודי קולנוע בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים בשנת 2016.

איתן כבל: בין השנים 2016-2014 שימש כאחד מכותבי הנאומים של נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין.

איתן כבל: כיום חסון משמש כמנהל אמנותי במרכז התרבות בית אבי חי בירושלים.

איתן כבל: שם השיר "רמי לוי בתלפיות", עמיחי חסון: שום מחשבות לא פוקדות אותי הלילה, וולט ויטמן ואלן גינסברג, / נוכלים עריריים חשוכי ילדים, / בסופרמרקט בתלפיות מתלבט בין מארזי חיתולים, / רואה את אחראי המשמרת קורא לנערי האריזה לשוב לעבוד מארגזי הקישואים וברמקולים מכריזים / אדון רמי לוי אדון רמי לוי נמצא בסניף שאו שערים ראשיכם והינשאו פתחי עולם ויבוא מי שאמר / לעגבנייה שקל תשעים לקילוגרם.

איתן כבל: // נחמד מאוד.

<אתי בנדלר: מעניין אם זה במסגרת החופש האומנותי שהוא אמר שזה מה שהם כורזים, או שזה אמיתי.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו בישיבה השנייה, הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון מס' 5), התשע"ח–2017.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה נקודות שהן המשך לסיום הדיון הקודם, והן המשך לכל הציוצים ולכל המיילים ולכל העניינים האלה והאחרים שאני מקבל.

איתן כבל: חלק גדול מכם, אם לא רובכם, כבר מכירים אותי, עסקנו בעניינים של זכויות יוצרים בדיון קודם, מר אפורי, אתה זוכר היטב.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת מנקודת המבט שלי היא הצעת חוק חשובה, ובכוונתי להעביר אותה.

איתן כבל: אבל כמו תמיד, כל הצעת חוק שמונחת כאן היא הצעת חוק, והתפקיד שלנו הוא להפוך בה ולתת בה ולהיכנס, ולראות שאכן יש עניינים כאלה ואחרים, שגם כותבי החוק לאו בהכרח התכוונו או כתבו את זה בחידוד כזה או אחר, והתפקיד שלנו באמת להוציא את התוצאה הטובה ביותר והמאוזנת ביותר.

איתן כבל: נקודת המוצא, והיא העניין החשוב שמונח כאן לפתחי – ואני לא מתכוון עכשיו לעלות או לרדת ברזולוציות, כבר קראתי את הדברים החל מהקליניקה של החבר'ה מחיפה שגם השמיעו את קולם בדיון הקודם, וכלה בציוצים כאלה ואחרים, וכמובן הספרייה הלאומית, שגם העבירו לי פנייה ומסמך בעניין וכו' וכו'.

איתן כבל: אני יודע שיש כאן עניינים שמצריכים ליבון, שבמידה רבה, גם בעיני, אולי הם דרקוניים, סגירת ערוץ או דברים מן הסוג הזה.

<אתי בנדלר: אתרים.

איתן כבל: אתרים, סליחה.

איתן כבל: אני עדיין עם החקיקה הקודמת שלנו.

איתן כבל: לגופו של עניין, אני רוצה להבהיר לפחות עמדה אחת שלי, וזה לא משנה איך תראו אותה או איך היא תיראה.

איתן כבל: אני לא אסכים בשום פנים ואופן, ואני מכיר – שאף אחד לא יתנשא מעליי, כל אלה שמכירים את העולם החדש, ורק כבל מראש העין לא מבין.

איתן כבל: כו-ל-ם יודעים, מבינים מה קורה בעולם, אז תאמינו לי, אני יכול להתחרות עם כל אחת ואחד מכם עם העולם החדש, עם ההתכתבות איתו, בשימוש בו, על עניינו ונושאיו השונים.

איתן כבל: בוודאי כשיש לי ילדות שבקיאות, צעירות בעולם הזה, מלמעלה ועד למטה.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני לא אסכים לשתי נקודות.

איתן כבל: האחת, שמשתמש הקצה יישא, יהיה זה שנושא בעוולות של כולם, את זה אמרתי, זה לא יקרה.

איתן כבל: ואם יש סיטואציה כזאת שמשתמעת מתוך החוק, אני אומר את זה גם לנציגי משרד המשפטים, זה לא יקרה.

איתן כבל: אנחנו מבינים אחד את השני, שנייה, שניות, שלישיות, בנקודה הזאת, בעניין הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה לכן, ואתן יודעות למה אני מכוון.

איתן כבל: יחד עם זאת, כל מי שהוא עסק מסחרי לכל דבר ועניין ומנצל את הפלטפורמה הזאת של העולם החדש, שכולם נגד כולם – מרוב שכולם נגד כולם לא יהיה מי שייצר כדי שיהיה בשביל כולם, באיזושהי נקודת זמן.

איתן כבל: ואני רוצה להזכיר שגם הגופים הגדולים בעולם והמעצמות הגדולות, יש מעצמות גדולות בעולם, פועלות בצורה לא פשוטה מול מי שמנסה להפר זכויות שלהם, וראינו את זה פה, כולל בוועדה, על עניינים שעורך-דין אפורי ייצג אותם, כל מיני גופים בחו"ל, על המחשבה שאולי תופר זכות – אל תקמט את המצח, אפורי, בגיל הזה זה נתקע.

<קריאה: משאיר סימנים.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לכם בשורה התחתונה, שיש לי שתי בקשות, שאף אחד לא יהלך עליי אימים, הפחדות, אני לא מתעורר בלילה מדברים כאלה.

איתן כבל: תציגו את הדברים בצורה מכובדת, כמו שעשינו בפעמים הקודמות.

איתן כבל: אני מתחייב למצוא את נקודות האיזון הנכונות.

איתן כבל: נדמה לי שזה היה יהודה עמיחי שדיבר על במקום שכולם צודקים, אתם יודעים שלא צומח שום דבר במקום הזה כי כולם צודקים.

איתן כבל: אז אני מחפש לעשות את מה שנכון, ואנחנו נמצא את הנקודה הזאת.

איתן כבל: כי יש כאן גם טענות אמיתיות, אינני יכול להתעלם מהטענות שהספרייה הלאומית מעלה, מטענות שמעלה ה"קליניקה".

איתן כבל: אז אולי ה"קליניקה" היא קצת קצת באקסטרים, אבל בסדר, נו, אני כבר רגיל.

איתן כבל: אבל מצאנו בפעם הקודמת, את זוכרת, ידענו לעשות את הדברים נכון, ואני מאמין שגם הפעם נדע לעשות אותם נכון.

איתן כבל: יש גם פנייה של אילי גורליצקי ששלח אלי מייל בעניין.

<אתי בנדלר: שלא הגיע אלינו.

איתן כבל: הוא שלח לכם.

<אתי בנדלר: יכול להיות.

איתן כבל: לא רק ששלח, אלא גם אני קיבלתי את זה גם מהם וגם מהוועדה.

איתן כבל: אין שם שום התייחסות, הם רק מבקשים להסב את תשומת הלב שהם לא נמצאים על סדר-היום.

<אתי בנדלר: אה, המבצעים.

איתן כבל: כן, המבצעים, בדיוק, אילי גורליצקי.

איתן כבל: וזה נושא שנצטרך לבוא בדברים עם המשנה במשרד המשפטים, וננסה באמת למצוא את הדרך כדי שהם לא יסתובבו עם תחושה כבדה.

<אילת פלדמן: אנחנו מחייכות כי פשוט יש כאן את החומר שנוגע לתיקון הזה.

איתן כבל: כן, אני יודע.

איתן כבל: גם את זה הם יודעים, רק הם סקפטיים מאוד.

איתן כבל: אבל עזבי, אני לא יכול להתמודד עם סקפטיות.

איתן כבל: אני באמת מנסה יחד איתכם לעשות את כל המאמצים, כי אני חושב שגם זה מצריך טיפול והתייחסות.

<אילת פלדמן: כן, כן, אני רק רוצה להסביר את החיוך, שזה לא חיוך של זלזול, אלא חיוך של זה כן על השולחן.

<קריאה: התחלנו עבודה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: בואי נגיד את זה ככה, כיוון שגם אני מכיר אותך מספיק זמן כאן, ואין לי ספק שזה אפילו לא הדבר האחרון שהיית עושה, אז אני מרשה לעצמי לומר שזה לא היה קורה, וקל וחומר כשאני יודע שהדברים באמת באים מתוככם, מתוך כוונת מכוון נכונה.

איתן כבל: אנחנו נמשיך בהתייחסויות, בדיון הבא תתחיל ההקראה, אנחנו נסיים.

איתן כבל: מי שעדיין לא מכיר אני נוהג – ככל שאנחנו מצליחים להתגבר על העניינים וההתייחסות של בעלי העניין זה מסייע לנו יותר לאחר מכן לצלוח בצורה נכונה יותר וטובה יותר את התהליכים.

איתן כבל: בבקשה, מי הראשון?

איתן כבל: מיכל רפאלי כדורי מ-yes, בבקשה.

<קריאה: יש פה שתי מיכליות, אחת מ-yes, אחת מ"הוט".

איתן כבל: לפי הגודל.

<מיכל פליישר: לפי הגובה, נלך לפי הגובה.

<מיכל רפאלי כדורי: הגודל, הגובה, הגיל.

איתן כבל: הגודל זה "הוט".

<מיכל רפאלי כדורי: הגודל של החברה.

איתן כבל: סליחה, לא התכוונתי.

<מיכל רפאלי כדורי: לא, כי במשקל הייתי קונה.

איתן כבל: סליחה, לא הייתי שם.

<מיכל פליישר: לפי הגובה.

<מיכל פליישר: בואו נדבר על גודל הבעיה.

<מיכל פליישר: אנחנו חברים בזי"רה, הארגון שפועל למלחמה בפגיעה, ואני אקרא לזה גניבה של זכויות יוצרים בתכנים בפלטפורמות שונות.

<מיכל פליישר: הדיון כאן, ואנחנו מברכים כמובן את משרד המשפטים ואת הגורמים שהביאו את הדיון לוועדה, ובהצעת חוק שנועדה לתת מענה לקושי שקיים בעולם האכיפה ביחס לתכנים שמופצים ברשת.

<מיכל פליישר: אני רוצה להגיד מייד כמה מילים על היקף התופעה, אבל אני אתחיל ואומר שכמובן שאנחנו מכירים - - -

איתן כבל: קראנו את ההודעה לעיתונות.

<מיכל פליישר: אז אני אנסה להרחיב שיהיה מעניין.

איתן כבל: לא אמרתי את זה בציניות, אמרתי את זה מתוך כוונה שתניחי את הדברים על השולחן.

<מיכל פליישר: אז אני שמחה שקראו, שם הייתה כותרת ראשית בנושא.

<מיכל פליישר: אני קצת אעשה drill downכדי להבין את היקף התופעה.

<מיכל פליישר: אבל רציתי לפתוח ולציין, כי אמר יושב-ראש הוועדה שהוא לא מתכוון שההצעה הזאת תעסוק בצרכנים או בלקוחות – לא בלקוחות, במשתמשים הפרטיים שיושבים בבית וצופים, והדברים ברורים, אז חשוב להגיד את זה כאן.

<מיכל פליישר: בנושא המשתמשים אנחנו חושבים שיש עבודה חשובה לעשות, היא בעיקר בזירת המודעות, כי כיום יש משתמשים בתכנים פיראטיים ברשת שלא מודעים למעשה שהם עושים, שהוא בפירוש גניבה.

<מיכל פליישר: כשיושבים בחדר המחומם בבית ויש אתרים יפים, כמו אתר "סדרות" או אחרים, והתכנים מונגשים בצורה מאוד מאוד יפה, בקוביות עם שמות של סדרות, אז בוודאי שאנחנו או הילדים שלנו או כל אחד יכול לצפות בתכנים האלה, ולא להבין שהתכנים הם גנובים ואת המשמעות של הדבר הזה.

<מיכל פליישר: ולכן, בזירה של המשתמש הפרטי יש עבודה גדולה לעשות בנושא המודעות.

<מיכל פליישר: אני משתמשת גם בפלטפורמה הזאת כדי להגדיל את המודעות, אבל הצעת החוק באה לתת מענה לחסימת הפצת התכנים ברשת, וכל כולה עוסקת באכיפה אל מול הגורמים הגונבים, מפרים, מפיצים, ולא כלפי המשתמשים הפרטיים.

<מיכל פליישר: עכשיו בנוגע להיקף התופעה.

<מיכל פליישר: ממחקר שהזמנו, באמת לקראת הדיונים בוועדה, של חברת המחקר "שילוב" הופתענו מעוצמת התופעות, כי את הנושא של השימוש הפיראטי וההשפעה של זה על התעשייה כולה אנחנו מרגישים, אבל הופתענו מהתשובות של האזרחים המשתמשים.

<מיכל פליישר: 55% מהישראלים הצהירו שהם עושים או צופים ברשת בתכנים פיראטיים, כש-37% מהם צופים כבדים.

<מיכל פליישר: כלומר, את הסדרות או את התכנים שהם רואים, יכול להיות שחלקם מנויים גם של פלטפורמה רב-ערוצית חוקית, אבל הם משלימים את הסדרות אחד מהשני, או צופים מהעולם, או צופים בסרטים באופן פיראטי.

<מיכל פליישר: הנתונים היותר מפתיעים שלא היו בהודעת דוברות, וחשבתי לשתף אתכם.

<מיכל פליישר: יש נטייה לחשוב שמדובר בילדים או בצעירים או באיזשהו דור צעיר שכבר לא מוכן לשלם על הטלוויזיה הרב-ערוצית, ותכף אני אגע בסוגיית המחירים, אני לא אתחמק ממנה.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר לך שכל הזמן לא נתון לך.

<מיכל פליישר: ש-?

<מיכל פליישר: לא כל הזמן נתון לך.

<מיכל רפאלי כדורי: שיש עוד מיכל.

<מיכל פליישר: בסדר גמור.

איתן כבל: אבל נראה לי שאת כאילו פותחת לפי עמודים.

<מיכל פליישר: אז לקחתי את ההערה לתשומת ליבי אחרי שהבנתי אותה, לקח זמן, ואני אקצר.

איתן כבל: בבקשה, מיכל.

<מיכל פליישר: התופעה רחבה מאוד בקרב משתמשים עד גיל 50.

<מיכל פליישר: מעל 25% העונים בסקר שהצהירו שהם משתמשים בתכנים פיראטיים הם אפילו מעל גיל 50.

<אתי בנדלר: כמה אחוזים הצהירו כך מעל גיל 50?

<מיכל פליישר: המשתמשים בסקר שהצהירו שהם משתמשים או צופים בתכנים פיראטיים ברשת.

<אתי בנדלר: אמרת שמעל?

<מיכל פליישר: מעל גיל 50 – 25%, וסך הכול באמת ההתפלגות, אם זה מעניין, אז עד גיל 30 – 75%, עד גיל 40 – 62%.

<מיכל פליישר: התופעה רחבה מאוד, אגב, גם בקרב כל הלקוחות של החברות, השימוש הוא גם באתרים פיראטיים וגם בתוכנות שמאפשרות צפייה ישירה או קודי ותכונות אחרות, וכמובן, בכל סוגי האוכלוסייה – צעירים, אקדמאים, וכיוצא בזה.

<מיכל פליישר: מה שחשוב לנו להדגיש בנושא הזה, זה שלא מדובר בפגיעה רק בעולם של ספקי השירותים שמתפרנסים מדמי מנוי, אלא מדובר בפגיעה ישירה כמובן בשוק הטלוויזיה ובשוק היצירה כולה.

<מיכל פליישר: להזכיר כאן ש-8% מההכנסות של "הוט" ושל yes, יש אומנם שחקנים נוספים שכרגע לא כפופים לרגולציה, זאת בעיה, אבל זה לא נושא הדיון.

איתן כבל: מיכל, משפט אחרון.

<מיכל פליישר: 8% מההכנסות של "הוט" ושל yes מושקעות ביצירה ישראלית.

<מיכל פליישר: חברת "הוט" משקיעה 150 מיליון שקל מדי שנה ביצירה ישראלית.

<מיכל פליישר: כמובן שככל שההכנסות יורדות או הצפייה גולשת לעולמות של תכנים לא חוקיים אין כסף לתעשייה הזאת.

<מיכל פליישר: אני רוצה לציין שכיום חברת "הוט", ואני חושבת שגם חברתי תציין את זה, מציעה אפשרות לצפות בתכנים שלה בכל מגוון המחירים, מ-29 שקל באפליקציות אינטרנטיות.

איתן כבל: זה המדור הפרסומי, כיבינו את זה למעלה.

<מיכל פליישר: וכמובן לחבילות הגדולות יותר, ולכן אין שום הצדקה לא לשלם עבור צפייה בתכנים.

איתן כבל: מיכל, זה נושא אחר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, מיכל רפאלי מ-yes.

<מיכל רפאלי כדורי: אני כמובן מסכימה עם כל מה שאמרה חברתי ומתחרתי.

<מיכל רפאלי כדורי: אני רוצה להוסיף כמה דברים.

<מיכל רפאלי כדורי: א.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מודה לך שהעלית את זה.

<מיכל רפאלי כדורי: אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שחבר הכנסת כבל היה בין חברי הכנסת שפנו למשרד המשפטים ולשרת המשפטים, כי הם הבינו את גודל הבעיה, ואמר שהוא רואה את עצמו מגויס.

<מיכל רפאלי כדורי: אני אגיד עוד כמה מילים עלינו.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מדברת בשם yes, אני יושב-ראש זי"רה, כל גופי השידור הקמנו את זי"רה לפני כמה שנים באישור מהיר, מזורז וחריג של הממונה על ההגבלים העסקיים, שהבין את החומרה והבין שכל הגופים האלה שביום יום שלהם מתחרים, בשדה הזה יוכלו לפעול ביחד באכיפה.

<מיכל רפאלי כדורי: זה באמת המקרה היחיד שבו כל גופי השידור יכולים לשבת יחד ולפעול.

<מיכל רפאלי כדורי: הוא הבין את החומרה, והוא הבין את הסכנה לתעשייה הזאת.

<מיכל רפאלי כדורי: הסכנה היא לתעשיית הטלוויזיה בתשלום שמפרנס באופן ישיר ועקיף ל-5,000 או יותר עובדים.

<מיכל רפאלי כדורי: הסכנה היא כמובן ל"רשת", ל"קשת", וכמובן לכל גופי ההפקה בישראל.

<מיכל רפאלי כדורי: אני חושבת שחקיקה היא קודם כול אקט חינוכי.

<מיכל רפאלי כדורי: המדינה, הכנסת אומרת את דברה על משהו.

<מיכל רפאלי כדורי: זה שלצורך החקיקה הזאת עלו דברים מטרידים למו"לים, לספריות, לגופים שונים, זה לא צריך להסיט את העניין המרכזי שהחקיקה הזאת נועדה קודם כול להגן על גופי השידור שהולכים, רואים את התכנים שלהם ואת הכסף שלהם ואת ההשקעה שלהם ולא יודעים מה לעשות.

<רחלי אידלמן: - - -

<מיכל רפאלי כדורי: לא, אין לי מו"לים, אין לי נגד מו"לים.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מזכירה למה נולדה החקיקה הזאת קודם כול, כולם יהודים יקרים וטובים, כולם אנשים טובים.

איתן כבל: לפה, לא לענות להם.

<מיכל רפאלי כדורי: למה אני אומרת שהחקיקה הזאת היא גם חינוכית?

<מיכל רפאלי כדורי: נוצרו במדינת ישראל כל מיני מילים מכובסות, אנשים לא גונבים, הם מורידים.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא זוכרת מתי נכנסתי לסופר והורדתי מדף, אני לא זוכרת מתי נכנסת ל"גולף" והורדתי את כל ה-44, הייתי צריכה להוריד את ה-38.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא מורידה בשום מקום.

<מיכל רפאלי כדורי: אני לא נכנסת לתחנת דלק ומורידה.

<מיכל רפאלי כדורי: הקטע זה שמצאו מילה או – איפה אתה רואה?

<מיכל רפאלי כדורי: לא יודע, אני צופה בטבלט.

<מיכל רפאלי כדורי: אנשים גונבים אותנו, אבל מצאו להם מילים מכובסות.

<מיכל רפאלי כדורי: למה הבעיה כואבת?

<מיכל רפאלי כדורי: כי גם אנשים מאוד נורמטיביים משתמשים, שהחוק אגב לא מתכוון לפגוע בהם, שלא היו סוגרים מרפסת בלי אישור, שלא קוטפים כלנית כי לא קוטפים פרחים מוגנים.

<מיכל רפאלי כדורי: תאמין לי, בשנים האלה שאני מתעסקת בזה, לכל משרד ממשלתי שאני מגיעה אני שואלת, זה תחביב כזה, סטייה כזאת, אתה מנוי ל-yes, ל"הוט"?

<מיכל רפאלי כדורי: איפה ראית את "פאודה"?

<מיכל רפאלי כדורי: לא יודע, בטבלט.

<מיכל רפאלי כדורי: אנשים שלא יעברו ברמזור באור אדום בסמטה כזאת קטנה בשתיים בלילה ביום שישי, אנשים נורמטיביים, אנשים הכי נורמטיביים הם המשתמשים.

<מיכל רפאלי כדורי: החוק לא מתכוון לפגוע בהם, לא מתכוון לגעת בהם, כי אנחנו כולנו אנשי חופש הביטוי ואנחנו לא רוצים לגעת במי שבמקרה אולי נכנס וצפה.

איתן כבל: מיכל, תודה.

<מיכל רפאלי כדורי: רק עוד משפט אחד.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל החוק כן צריך לגעת במעוולים, ומעוולים הם לא רק גופים מסחריים.

<מיכל רפאלי כדורי: מעוול יכול להיות גם מישהו שהוא חושב שהוא רובין הוד, שהוא לוקח מהעשירים ונותן לעניים; הוא לא חברה מסחרית, יכול להיות שהוא מקבל דרך פרסומות של גוגל מה שהורג אותנו; והוא מעוול גם אם הוא לא חברה מסחרית, וצריך להתייחס לאלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורן וינברג מנכ"ל הספרייה הלאומית, בבקשה.

<אורן וינברג: קודם כול, אין לנו שום מחלוקת לגבי הצורך במלחמה בפיראטיות ברשת או לא ברשת, אנחנו תומכים על הגנה על זכויות יוצרים, אין לנו שום ויכוח על העניין.

<אורן וינברג: אנחנו מבקשים לייצר מצב שבו יהיה יותר איזון בהצעת החוק הנוכחית לגבי מוסדות שהן ספריות וארכיונים ותפקידם העיקרי הוא להנגיש חומרי מורשת וחומרי תרבות.

<אורן וינברג: זה חלק ממה שמדינת ישראל מנסה לעשות בהשקעה של מאות מיליונים בשנים האחרונות, ואנחנו רוצים שההצעה הנוכחית תהיה מאוזנת יותר כדי לאפשר לנו להמשיך לעשות את מה שאנחנו אמורים לעשות.

<אורן וינברג: והצעת הספרייה נוגעת רק - - -

איתן כבל: אורן, מילה לפני כן.

איתן כבל: מה בהצעה הזאת, לשיטתכם, עלול לייצר מצב שהפעילות אותה אתה מתאר שתפקידה של הספרייה הלאומית לעשות, עלול להיפגע כתוצאה מכך?

<אורן וינברג: התוצאה של החוק הנוכחי הוא מצב של הרתעת יתר מול גופים כמונו בלעשות הנגשה.

<אורן וינברג: אנחנו מבקשים לעשות שלושה תיקונים.

<אורן וינברג: הראשון בהם הוא ביטול הפיצוי ללא הוכחת נזק ביחס לספריות וארכיונים.

<אורן וינברג: הפיצוי הנוכחי הוא פיצוי סטטוטורי, הוא מהווה הרתעה מאוד גדולה למקרים שיש בהם תום לב או טעות בנושא של הנגשת חומר למרות כל - - - שאנחנו מנסים לעשות לגבי כל הנגשה של חומר שהוא.

עליזה לביא: אתה יכול לתת לנו דוגמה?

עליזה לביא: ברשותך, תן לנו דוגמה למה אתה מתכוון.

<אורן וינברג: דוגמה מצוינת.

<אורן וינברג: ספר בישול, איך לבשל בארץ-ישראל, תאריך משוער מ-1937, לא הצלחנו - - -

עליזה לביא: אבל אחרי 70 שנה - - -

<קריאה: אין עליו זכויות יוצרים.

<אורן וינברג: יש זכויות.

<קריאה: יש עליו זכויות יוצרים.

<קריאה: הוא כפוף לזכויות 70 שנה אחרי מות המחבר.

עליזה לביא: 70 שנה אחורה.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: נכון, 70 שנה, זה מה שאני אומרת.

איתן כבל: חברים יקרים, עליזה, קודם כול ברוכות הבאות.

עליזה לביא: מגיע לי - - -

איתן כבל: חברות חדשות.

לאה פדידה: גם אני חדשה.

עליזה לביא: אה, גם את חדשה?

עליזה לביא: אה.

איתן כבל: באמת ברוכות הבאות.

עליזה לביא: ברוכים הנמצאים.

עליזה לביא: רצינו להביא שוקולד, לא ידענו אם מותר.

<אתי בנדלר: שוקולד תמיד מותר להביא.

לאה פדידה: רק אם זה בא עם פרק תהילים.

איתן כבל: מה שאני מבקש רק, ברשותכם, אף אחד לא מתנפל, אני מבין בדיוק את השאלות ואת הבעיות, והוא מציג את הדברים, יסיים, ואנחנו נתייחס לזה.

איתן כבל: בבקשה.

<אורן וינברג: לא מצליחים למצוא את שנות החיים של המחברת והמאייר, כנראה כפוף לזכויות, לא נמכר כמובן בשום מקום שהוא.

<אורן וינברג: רצינו לשים אותו, להנגיש אותו.

<אורן וינברג: הנזק המסחרי, אם יהיה, הרי הוא קלוש, במידה שיהיה כזה.

<אורן וינברג: ההצעה שלנו אומרת שבמקרה שיבוא יורש של יורש מתישהו ויתבע אותנו היום על הנגשה של ספר כזה, הספרייה כפופה לנזק בהתאם למה שקבוע כרגע.

<אורן וינברג: אנחנו אומרים שבמקרים כאלה פיצוי סטטוטורי לא ראוי, בוודאי לא למוסדות כאלה.

<אורן וינברג: יש כאן אין-סוף דוגמאות מסוג הזה.

איתן כבל: בוא נאמר שאלה יהיו הבעיות.

<אורן וינברג: אבל יש כאן אין-סוף דוגמאות, כי אנחנו מטפלים בהנגשה מסיבית, ולא הנגשה של שני פריטים במשך שנה.

עליזה לביא: תבורכו על העבודה שלכם.

<אורן וינברג: אנחנו יודעים שאת נהנית ממנה לעיתים.

עליזה לביא: נכון, אתה יודע שכן.

<אורן וינברג: הדבר השני הוא פתרון מאוזן לסוגיית היצירות הלא זמינות, לפיו תותר לספריות וארכיונים העמדה לרשות הציבור של יצירות ישנות שאינן זמינות לציבור, מוגדרות כ"יצירות יתומות" במינוח המקצועי.

<אורן וינברג: והשלישי, זאת החרגה של ספריות וארכיונים מהתחולה של האחריות העקיפה, כפי שהוגדרה היום בחוק.

<אורן וינברג: שלושת המרכיבים האלה נועדו בסופו של דבר למנוע החרפה של הרתעת יתר שקיימת ביחס להנגשה של יצירות על-ידי ספריות וארכיונים.

עליזה לביא: למשל, פרויקט בן יהודה המבורך, מה מצבו?

<אורן וינברג: פרויקט בן יהודה הוא פרויקט נהדר, ההיקף שלו קטן מאוד.

<אורן וינברג: זאת אומרת, כמות היצירות שמנגישים קטן מאוד, והם לוקחים ומקבלים אישור או מחכים 70 שנה באמת - -

עליזה לביא: למותו של היוצר.

<אורן וינברג: - - מיום מותו של היוצר, או מקבלים אישור.

<אורן וינברג: הדבר הזה הוא הדבר שקל לעשות.

<אורן וינברג: אנחנו מדברים על ספקטרום רחב מאוד של יצירה שלא יודעים להגיע לאותו יוצר, לאותו בעל זכויות, ולא ניתן להגיע, בוודאי לא בהנגשה רחבה.

איתן כבל: דרך אגב, תחזור על הדבר השלישי.

<אורן וינברג: הדבר השלישי הוא ההחרגה של ספריות וארכיונים מהתחולה של אחריות עקיפה כפי שהוגדרה בחוק היום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אין לי ספק שנמצא את הדרך.

<אורן וינברג: אני רק אומר שהייתה לנו פגישה עם משרד המשפטים אתמול.

איתן כבל: נכון, זה לבקשתי.

<אורן וינברג: אני חושב שהייתה פגישה טובה.

<אורן וינברג: תודה רבה.

<אורן וינברג: אנחנו מקווים באמת שהדברים שהצגנו יוכנסו להצעה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רק יש לי בקשה ממשרד המשפטים ומכם, באמת הקשבתי לכם, זה לא היום הרת עולם, אלה דברים שהם גם לא באים בהתנגשות חזיתית עם כוונת החוק הזה.

איתן כבל: אנא תביאו רק באמת להכרעה, אין שום סיבה בעולם שלא.

איתן כבל: רק אם תמצאו את עצמכם ביניכם לבינם באיזשהו משהו שאתם חושבים שזה קו, ואז אני אצטרך להכריע.

איתן כבל: אבל כל מה שאפשר לסגור בו פערים עד להגעה לדיון, אנחנו נודה לכם מאוד.

איתן כבל: תודה.

לאה פדידה: מה עם הגולש הפרטי?

איתן כבל: אמרנו כבר.

איתן כבל: איחרת, יקירה, ואמרנו, גם אמרתי את זה בדיון הקודם וגם עכשיו, זה לא נוגע לגולש הפרטי בשום מצב.

לאה פדידה: איך זה?

איתן כבל: אלא אם כן הוא גורם שמוריד וממסחר את זה.

לאה פדידה: כי אין פה סעיף שאומר:

לאה פדידה: אם זה לא מרוויח כסף אז - - -

עליזה לביא: זה פרויקט בן יהודה.

איתן כבל: אנחנו עדיין לא במקום הזה.

איתן כבל: קבעתי ואמרתי, וזה גם בהבנה עם כולם, אין מצב שהייתי נותן את ידי שמשתמש הקצה ימצא את עצמו במצב של פגיעה.

לאה פדידה: אוקיי.

איתן כבל: זה הובהר, זה גם יובהר.

איתן כבל: אני גם לא מתכוון להשאיר בחוק ספק בעניין הזה שמישהו בכלל יוכל אולי במקרה כזה או אחר לחשוב שיש אי-הבנה בעניין הזה.

לאה פדידה: זאת אומרת שזה יוגבל רק למי שבעצם מרוויח מזה רווח מסחרי.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: הלאה, דלית קן-דרור פלדמן מהקליניקה למשפט וטכנולוגיה, רק בבקשה להיות ממוקדים, אין לנו הרבה זמן, בבקשה.

<דלית קן-דרור פלדמן: קודם כול, אני מברכת על הפתיחה של כבוד יו"ר הוועדה שבאמת אמר שהחוק הזה חשוב, לא אמרנו אחרת, אמרנו גם שהוא חשוב, אבל השאלה היא באמת איך לעשות אותו.

<דלית קן-דרור פלדמן: ואני מתנצלת שאני האקסטרים, אבל אנחנו חושבים שיש כאן סכנה כן - - -

איתן כבל: לא תמיד אקסטרים הוא הרע, אקסטרים לפעמים מסמן לאן צריך להתכנס.

<דלית קן-דרור פלדמן: אני מפחדת כאן בעיקר בשני דברים.

איתן כבל: בבקשה.

<דלית קן-דרור פלדמן: זה ההרחבה בניגוד לדעות שנשמעו כאן קודם, ההרחבה של המונח דרך עיסוק ורווח מעיסוק.

<דלית קן-דרור פלדמן: לא ברור אם זה רווח כלכלי, יכול להיות שזה גם רווח של מוניטין, יכול להיות שזה רווח של - - -

איתן כבל: העניין ברור.

<דלית קן-דרור פלדמן: ההגדרה רחבה מדיי.

איתן כבל: כשנגיע לסעיף נתמקד בו.

<דלית קן-דרור פלדמן: הצענו גם אפשרות חלופית של מנגנון הודעה והסרה משוכלל שלוקח בחשבון גם שימושים מותרים, ולאו דווקא ללכת לכיוון של חסימת אתרים או של הרתעת יתר.

<דלית קן-דרור פלדמן: ואת שאר הדברים אנחנו פשוט נגיד בהמשך.

איתן כבל: כמובן שתינתן לכם כמו תמיד הזכות לגעת.

איתן כבל: אני גם מציע לכם לבוא בדברים עם גורמים נוספים בעניין הזה.

איתן כבל: עורך-דין יעקב מנור הפי"ל פדרציה למוסיקה.

<יעקב מנור: אני אומר דברים קצת בהיפוך לדלית.

<יעקב מנור: אני מייצג את הפדרציה, אבל אני בעוונותיי כבר קרוב ל-40 שנה מתעסק באכיפה של זכויות יוצרים.

<יעקב מנור: ואני אתחיל מסיפור קצר משנות ה-80 בעת שעסקתי באכיפה כנגד פיראטיים בכבלים.

<יעקב מנור: מי שזוכר, המדינה הייתה מרושתת בכבלים של מישהו שהיה שם קסטות, מפזר את זה לכל השכנים.

איתן כבל: כולנו ראינו את הסדרה של "שנות ה-80".

<יעקב מנור: נכון.

<יעקב מנור: והצלחנו לאתר אחד מהם, אדיר, תפסנו אותו, וכמובן שהמשטרה שיתפה פעולה.

<יעקב מנור: אחרי כמה ימים הגעתי לאותו מקום וראינו שזה ממשיך לעבוד.

<יעקב מנור: בדירה אחרת ישב בחור צעיר, אז הוא אמר: מה אתם רוצים ממני?

<יעקב מנור: אני עושה את זה בשביל הכיף, אני רוצה לפגוע בחברות הסרטים.

<יעקב מנור: למה אני מספר את הדבר הזה?

<יעקב מנור: כי על מזבח האיזונים שאתם מדברים עליו כל הזמן, לצערי, יש לי הרגשה שבצד אחד אנחנו נפגע באלה המסחריים הגדולים, אבל מצד שני אנחנו למעשה נותנים היתרים לאותו אחד שיגיד: אני לא עושה את זה למטרת רווח, אני לא עושה את זה כצורך עיסוק, אלא בשביל הכיף.

<יעקב מנור: אני אתן לכם עוד דוגמה אחת.

<יעקב מנור: יש אושיית תרבות, סלב, שיש לה עשרות אלפי עוקבים, ויום אחד היא תאמר: אתמול ראיתי סרט אדיר, והיא יוצרת לינק לאותו סרט שאפילו עוד לא יצא לאקרנים, עשרות אלפי אנשים יכולים לראות את הסרט הזה.

<יעקב מנור: היא לא עושה את זה למטרת רווח, אבל הנזק הוא אדיר.

<יעקב מנור: לכן הדגש לטעמי צריך להיות אחר, במקום רווח למפר, נזק לנפגע.

לאה פדידה: נכון.

<יעקב מנור: כאן צריכה להיות נקודת האיזון.

<יעקב מנור: יותר חשוב הנזק לנפגע מאשר הרווח למפר, כי לא תמיד ניתן להוכיח את זה.

<יעקב מנור: ואני כעורך-דין נמצא בבעיה, כשאני אצטרך להוכיח בבית משפט שהוא עושה את זה למטרת רווח, שהוא עושה את זה למטרת עיסוק, וכל הדברים האלה, אלו מעמסות קשות עלינו.

<יעקב מנור: יותר קל לי להוכיח נזק.

<יעקב מנור: עשרות אלפי אנשים מורידים את הסרט הזה, הרבה יותר קל לי.

איתן כבל: יעקב, כדי שתוכל להתארגן אחר כך בבית לקראת הדיון הבא, אין הכוונה לשים צ'יפים עכשיו בכל בית ולהיכנס ולראות מי נכנס ומי גלש, זה לא יקרה, שכח מזה.

<מיכל רפאלי כדורי: מה זה קשור?

<מיכל רפאלי כדורי: זה לא קשור.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, אני מדבר.

איתן כבל: מיכל, סליחה, אני הקשבתי, את לא היחידה.

איתן כבל: מה, את חושבת שאם את יותר קרובה אליו אז הבנת יותר טוב?

איתן כבל: סליחה, אני רוצה להבהיר את העמדה שלי.

איתן כבל: סליחה, אל תסבירו אותו בחייו.

איתן כבל: עוד נגיע לדיון ונתמקד בו, אז בבקשה.

איתן כבל: הבנתי את רוח הדברים.

איתן כבל: הבנתי היטב, מיכל.

איתן כבל: ואני בצד הזה, אבל אני לא בצד עכשיו שמסתובב ועובר מבית לבית לראות.

איתן כבל: אז שאף אחד לא יטעה, אני לא מתחיל לרדוף אחרי סלב שאמר ככה או ככה.

איתן כבל: יש כאן נקודה שהיא יותר חשובה מנקודת המבט שלי.

איתן כבל: אני עדיין לא קובע את העמדה שלי, אני רוצה רק לכוון.

איתן כבל: אני לא מתחיל להסתובב פה ולעשות משמרות של זה.

איתן כבל: ממש לא.

לאה פדידה: צניעות של אינטרנט.

איתן כבל: אנחנו רוצים להגיע למצב שקודם כול ולפני הכול מי שסוחר בתהליך הזה, שזה לא יקרה.

איתן כבל: קודם כול.

איתן כבל: לב ליבה של הבעיה היא לא אותה אושיית אינטרנט, זה לא שאין.

איתן כבל: אבל עדיין לב ליבו של העניין, החברה הישראלית כשהיא נכנסת לכאן או לאייפד או לזה היא רואה מול עיניה את האתרים האלה בראש ובראשונה, היא לא בעניין של לינק.

איתן כבל: אם יש לינק והוא נכנס לאתר – הרי מה העניין?

איתן כבל: היא לא המציאה את הלינק, הלינק הזה מכוון לאתר שהוא זה שביצע את ההורדה המסחרית so-called.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה להגיד, חברות וחברים, אל תיקחו אותי למקומות כמו שאמרתי לגב' קן-דרור, שלא תיקח אותי באקסטרים למקומות ההם, אל תיקחו אותי באקסטרים למקומות ההם.

איתן כבל: אני רוצה שנבוא לכאן לא להתחיל לתת לי את הדוגמה, כל אחד יבוא עם ה"אם".

איתן כבל: אין פה "אמים", יש כאן לייצר מערכת מאוזנת.

לאה פדידה: יש מ"מים בחוק.

<יעקב מנור: רק להגיד מילה אחת.

<יעקב מנור: אין לנו התנגדות שיוגן משתמש הקצה, לא לזאת הכוונה.

<יעקב מנור: הכוונה היא לאותו משתמש קצה שעושה שימוש בהיקף מסחרי, זה הכול.

איתן כבל: עכשיו אדוני נשמע יותר מדויק.

<יעקב מנור: נכון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חיים ומוות ביד הלשון.

איתן כבל: קודם מה שאמרת לא מתכתב לגמרי עם מה שאני מכוון.

איתן כבל: התיקון שהוספת לגמרי החזיר אותנו לתוך התהליך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבל כמובן שעוד תינתן לכם האפשרות על כל סעיף וסעיף.

איתן כבל: עורך-דין מוטי ברונשטיין.

<מרדכי ברונשטיין: לא בכוח.

<מרדכי ברונשטיין: אין לי מה להוסיף על מה שנאמר כאן.

איתן כבל: זה תמיד טוב.

איתן כבל: יש פה ליגת כדורגל מקצוענית?

<מרדכי ברונשטיין: כן.

<מרדכי ברונשטיין: יש פה ליגת כדורגל.

<מרדכי ברונשטיין: אם יש בישראל?

<מרדכי ברונשטיין: יש שתיים כאלה, אדוני.

איתן כבל: אה, ואללה.

איתן כבל: כחובב ספורט מושבע - - -

<קריאה: אתה לא בצד הנכון של המפה.

<מרדכי ברונשטיין: אדוני מוזמן לצפות בצפייה חוקית במשחקים באירופה בשנתיים האחרונות - - -

לאה פדידה: ולבחור רועי מיוקנעם שמשחק שם.

איתן כבל: עלא כיפאק.

איתן כבל: רחלי אידלמן, התאחדות המו"לים, יו"ר ומנכ"ל הוצאת שוקן, בבקשה.

<רחלי אידלמן: אני רוצה להצטרף למה שאמרו נציגות "הוט" ו-yes.

<רחלי אידלמן: אני חושבת שהמו"לים הם אולי הגוף הכי חלש שיושב פה בחדר, אבל הפגיעה שהוא נפגע מזה שמעתיקים לכל מיני אתרי אינטרנט את היצירות שהוא מייצר ומפיץ היא מאוד גדולה.

<רחלי אידלמן: אין יום שאני לא רואה שיר של יהודה עמיחי בפייסבוק, אין יום שאני לא רואה - - -

איתן כבל: הציטוט שניסיתי לצטט של יהודה עמיחי זה בעייתי?

<רחלי אידלמן: לא.

איתן כבל: סתם צוחק.

<אילת פלדמן: אבל אקו"ם כבר נתנו אישור בדיון הקודם.

<אילת פלדמן: אני רק מזכירה שאקו"ם - - - בדיון הקודם להקריא שירים.

<רחלי אידלמן: אנחנו מדברים על אתרי אינטרנט.

<רחלי אידלמן: אין יום שאני לא רואה איזה מורה שרוצה לעשות מערך שיעור לתלמידים שלה ולהסביר להם סיפור, איזשהו סיפור של בית ספר, ומעתיקה את כל הסיפור לאתר שלה.

<רחלי אידלמן: יש כל מיני אתרים של הכנת שיעורים שמכניסים שם דברים.

לאה פדידה: מה רע בזה?

<רחלי אידלמן: ובסופו של דבר המחברים לא מקבלים את מה שמגיע להם, המו"לים מפסידים את ההכנסות שלהם.

עליזה לביא: לא הכול זה כסף, רחלי, את יודעת, אני - - -

<רחלי אידלמן: רגע, רגע, לפני כן.

איתן כבל: תני לה לסיים, אני אאפשר לך.

עליזה לביא: את צריכה לשמוח.

איתן כבל: אין לה בעיה לשמוח, רק שלא ישמחו אלה שמרוויחים אחר כך על זה, זה העניין.

עליזה לביא: חבר הכנסת כבל, אני רוצה רגע לענות.

איתן כבל: אני אאפשר לך, ודאי.

איתן כבל: תנו רק לסיים.

איתן כבל: בבקשה.

<רחלי אידלמן: תמיד כשזה מגיע לסופרים שבמילא לא מרוויחים שום דבר, אז לא הכול זה כסף.

<רחלי אידלמן: אז אני מצטערת, אני חושבת שגם המו"לים וגם הסופרים משקיעים הרבה כסף, וכמובן שזאת יצירתם, זה הרכוש שיש להם, ואין שום סיבה שיגנבו להם את זה.

<רחלי אידלמן: הם צריכים ליהנות מהתמלוגים שהם יכולים לקבל על זה.

<רחלי אידלמן: ולכן, אני חושבת, כיוון שלא דנים כרגע בסעיף, אבל בחוק צריך להתייחס לזה שאסור להעלות באתרי אינטרנט יצירות שמוגנות בחוק זכויות יוצרים בצורה כזאת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רצית לפני כן.

עליזה לביא: כן, אבל זה צריך להתכתב באיזון ובתשומת לב רגישה גם עם חיי תרבות של חברה.

עליזה לביא: אני אתן לך דוגמה.

עליזה לביא: אני הוצאתי ספר שעסק בתפילות של נשים לאורך הדורות, אז כמו שאנחנו מכירים את חוק זכויות יוצרים, 70 שנה אחורה לא הייתה לי בעיה.

עליזה לביא: הבעיה שלי הייתה – אני אתן דוגמה – עם השיר הנפלא של חנה סנש, "אלי אלי שלא יגמר לעולם", וביקשתי לכלול אותו, אבל אחיה של חנה סנש אסר עליי.

עליזה לביא: ולא עזר שום דבר, ושירה של חנה לא נכלל בספר שלי, שעם כל הצניעות, באמת החזיר הרבה מאוד מהידע ומההיסטוריה שכמעט הלכו לאיבוד.

עליזה לביא: אבל לא מזמן חלפו 70 שנה למותה ויכולתי, ומה שקרה זה שהתפילה הנפלאה הזאת נעדרת מהחזרה ומהתחייה ומהרנסנס.

עליזה לביא: אז מה שאני מנסה לומר זה שצריך לבוא בשום שכל וברגישות על מה אנחנו בעצם מדברים כאן.

עליזה לביא: כי אם תמנעו בכל דרך את השימוש בטקסטים - -

<רחלי אידלמן: לא מונעים.

<רחלי אידלמן: המו"לים לא מונעים, סליחה.

איתן כבל: אנחנו נגיע לזה, בסדר.

עליזה לביא: - - ואת השימוש בשירים, בכלים העכשוויים של התכתבות.

עליזה לביא: אז אחרי זה אל תבואו לבכות שתלמידים לא מכירים ולא יודעים מי זה בכלל יהודה עמיחי, ואבן גבירול זה רק שם רחוב בתל אביב.

<רחלי אידלמן: טוב, באמת.

עליזה לביא: רחלי, יש לי המון הערכה לעבודה שלך, ואת יודעת.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: אבל מצד שני, במיוחד כשזה יוצא מאיזון ומהבנה של העכשוויות הישראלית ובכלל של ההתקדמות הטכנולוגית, אז בואו - - -

איתן כבל: אני אאפשר.

<רחלי אידלמן: עם כל הכבוד, את לא המנגישה של שירי חנה סנש לציבור.

עליזה לביא: אני לא מנגישה, אני ביקשתי רשות, לא כללתי.

<רחלי אידלמן: רגע, סליחה, השירים ידועים, מופצים בהרבה דרכים בהרבה מקומות, ואם את לא מצליחה לקבל רשות, אז מי שלא נותן לך את הרשות מפיץ את זה בדרך אחרת.

עליזה לביא: הוא לא מפיץ.

<רחלי אידלמן: זה לא שהוא שומר את זה לעצמו.

לאה פדידה: זה לא העניין.

<רחלי אידלמן: מי שבכלל מנגיש את כל התרבות הכתובה בישראל אלו הסופרים והמו"לים.

איתן כבל: תודה, רחלי.

עליזה לביא: באתי באמצעות ספר, באמצעות מו"ל.

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: בבקשה.

לאה פדידה: העניין דווקא בדברייך מראים בדיוק כמה החוק הזה הלך רחוק מדיי - -

<רחלי אידלמן: נכון.

לאה פדידה: - - הוא לא מידתי ואינו בר יישום.

לאה פדידה: אם את באה וטוענת שלוקחים את השיר של יהודה עמיחי ועושים ממנו מערך שיעור, אז זה מראה - - -

<רחלי אידלמן: לזה אני לא מתנגדת.

לאה פדידה: סליחה, אני הקשבתי לך קשב רב.

לאה פדידה: זה מראה בדיוק כמה החוק הזה הלך רחוק מדיי, פרוץ, ולא צריך לעשות.

<רחלי אידלמן: לזה אני לא מתנגדת, סליחה.

איתן כבל: תני לה לסיים, רחלי.

לאה פדידה: רגע, את אמרת חזור ואמור, משתמשים בשירים שלהם באתר אינטרנט כמודל לשיעור.

עליזה לביא: היא אמרה בפייסבוק.

לאה פדידה: מעלים בפייסבוק.

לאה פדידה: אם אני מעלה עכשיו סתם מתנת יום הולדת לבעלי את השיר של איתמר ללאה – ולכן אני אומרת שהאמירות האלה מראות עד כמה הלך החוק רחוק מדיי.

<קריאות: - - -

<קריאה: זה לא החוק.

איתן כבל: חברים, סליחה, תודה.

איתן כבל: אני רוצה להעיר הערה לחברתי.

איתן כבל: החוק לא עוסק בזה בכלל.

לאה פדידה: התיקון.

איתן כבל: לא, ממש לא.

איתן כבל: אני באמת מגיע לכאן, אני אפילו עוד לא קראתי את החוק ולא התעמקתי בו.

לאה פדידה: אני כן קראתי ויש בו - - -

איתן כבל: אז אני לא, אני אומר את האמת.

איתן כבל: אני מתחייב שאני אדע אותו יותר טוב מכל מי שיושב פה בסוף, כמו תמיד אני משתדל.

איתן כבל: העניין הוא אחר.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה להקשיב לניואנסים ולנקודות, ומי בא מפה, ומי בא משם, כל אחד מאיתנו מגיע עם הערך שלו לכל עניין.

איתן כבל: אני לא רוצה להתווכח מעבר לדברים.

איתן כבל: בוודאי שאם הכוונה היא שאיזה שיר של יהודה עמיחי, מישהו מקריא אותו - - -

עליזה לביא: זה מה שהיא אמרה.

לאה פדידה: אבל זה מה שהיא אמרה, איתן.

עליזה לביא: אתה אמרת לי להביא שיר לוועדה היום.

איתן כבל: אני לא הבנתי את זה ככה.

לאה פדידה: היא אמרה שאסור להביא שיר מהאינטרנט למערך שיעור.

<רחלי אידלמן: זה לא מה שאמרתי.

לאה פדידה: את אמרת את זה.

<רחלי אידלמן: זה לא מה שאמרתי, סליחה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: רחלי, תחזרי על מה שאמרת.

איתן כבל: חברים, לא צריך לגשת למיקרופישים באוניברסיטה העברית, היא פה.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אפשר לשאול אותה כאן.

<רחלי אידלמן: אני רוצה להגיד.

<רחלי אידלמן: ברור שאנחנו אפילו מעוניינים שיהיו מערכי שיעור ושילמדו, אבל כשרוצים ללמד חומר של משורר או של סופר צריך לבקש רשות ולקבל רישיון, ואז אין בעיה לעשות את זה.

לאה פדידה: אז אני הבנתי אותך נכון מאוד.

<אתי בנדלר: אבל הצעת החוק לא עוסקת בעניין אם מותר, הביקורת היא על החוק העיקרי.

איתן כבל: היא לא עוסקת בזה בכלל.

<קריאות: - - -

<תמיר אפורי: בחוק העיקרי פתרנו את זה נהדר.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: סליחה, חברים.

איתן כבל: אנחנו לא שם, רחלי, אנחנו לא עוסקים בעניין הזה עכשיו.

איתן כבל: עכשיו זה לקחת אותנו מהכביש הראשי לסמטאות.

לאה פדידה: יפה מאוד.

איתן כבל: אני לא שם.

איתן כבל: מי שרוצה להגיש תיקון לחוק, חושב שהוא לא מספיק טוב, מוזמן.

<רחלי אידלמן: הגשנו.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ויש לי עוד בקשה, להתעסק עם החוק.

<אתי בנדלר: עם הצעת החוק.

איתן כבל: עם הצעת החוק אני מתכוון, בוודאי.

לאה פדידה: אבל הלך הרוח שלה הראה - - -

איתן כבל: אבל זה לא רלוונטי, כי זה להתעסק עכשיו – כל אחד מאיתנו יכול להגג בעניינים שונים כאלה ואחרים, וזה לא מקדם.

איתן כבל: לכן, בעניין הזה ענית לה וזה נכון, רק זאת לא הנקודה.

איתן כבל: איתמר אביטן; ולאחר מכן – עורך-דין תמיר אפורי.

<איתמר אביטן: כבוד היושב-ראש, קודם כול אני אדבר בנושא העובדים.

<איתמר אביטן: אגיד על הלינק הזה, אספר איזשהו סיפור קצר.

<איתמר אביטן: הלינק באתר, אני התנדבתי ב"מוריה" פה בירושלים עשר שנים במשטרה, פעם אחת קראו לנו לפריצה, אז באנו, רצנו, טה-טה-טה-טה, הגענו לבית, פתחנו את הדלת, נמצא שם בן-אדם שזה לא הבית שלו.

<איתמר אביטן: הוא אומר: מה אתם רוצים?

<איתמר אביטן: ראיתי מפתח בדלת, אז נכנסתי.

<איתמר אביטן: הוא עם אזיקים.

<איתמר אביטן: לא ראיתי אותו שהוא גנב, גם לא שאלתי אותו אם הוא הולך למסחר את הרכוש שהוא הולך לגנוב, האם המזומנים שהוא לקח ישמשו אותו למשהו אחר.

<איתמר אביטן: הוא פורץ, הוא בא לגנוב.

<איתמר אביטן: למרות שלא מצאנו עליו אפילו רכוש ביד, התייחסנו אליו כמי שגנב רכוש.

<איתמר אביטן: זאת קודם כול ההתנהלות שצריכה להיות ללינקים.

<איתמר אביטן: אני בטוח שלא תמצא בשום אתר לינקים לאתרים פדופילים או אתרים שאסור.

<איתמר אביטן: אז בואו, איפה שנוח לשים לינקים – ותאמין לי, כל אתר, כבוד היושב-ראש, בודק איזה לינק הוא שם.

<איתמר אביטן: כל עוד יש תחושה והבנה שהרכוש הזה הוא הפקר, זה לא מוצר שאתה יכול להרגיש אותו פיזית, זה נהפך להיות.

<איתמר אביטן: עכשיו צריך להבין, אנחנו עובדים במפעל, נכון, הוא מפעל וירטואלי, אבל העובדים שלי עובדים במפעל שאין פה גדרות, ואנחנו רוצים גדרות.

<איתמר אביטן: כי לא יכול להיות שבסופו של דבר – וכבוד היושב-ראש היה איתנו במלחמה בחודשיים האחרונים לשמור על היצירה הישראלית, והיצירה הישראלית מתפרנסת, והיצירה הישראלית קורית רק בגלל שמשלמים דמי מנוי או אחוז מפרסומות, אנחנו יודעים את זה.

<איתמר אביטן: אז מה יקרה בסופו של דבר עם הפיראטיות הזאת?

<איתמר אביטן: הרי בסופו של דבר לא יהיה "הוט", אז 150 מיליון שקל פחות, לא יהיה yes, עוד 150 מיליון שקל פחות.

<איתמר אביטן: מאיפה אנחנו נעשה יצירה ישראלית?

<איתמר אביטן: איפה נראה סדרות ישראליות?

איתן כבל: תודה.

<איתמר אביטן: איפה העובדים שלי יעבדו?

<מיכל רפאלי כדורי: יש את "פרטנר", יש את "סלקום".

<איתמר אביטן: מיכל, "סלקום" ו"פרטנר" זה עוד הפרה שמבחינתי אנחנו עוד נדבר עליה.

<איתמר אביטן: כבוד היושב-ראש, כמו שבמפעל "טבע" נותנים להרים גדרות, גם תיל שיכול לפגוע גם במי שרוצה לטפס ורוצה להיכנס למפעל ולגנוב, אותו דבר צריכים לשים פה גדרות, אפילו שזה יכול גם, כבוד חברת הכנסת פדידה, לפגוע בפורץ או במי שבא לגנוב את הדברים.

<איתמר אביטן: אבל קודם כול יש להגן על הסחורה שלנו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עורך-דין תמיר אפורי; ולאחר מכן – מוטי אמיתי, בבקשה.

לאה פדידה: הצעת החוק דרקונית למדיי, לדעתי.

<תמיר אפורי: שלום לכבוד היושב-ראש, לוועדה, חוק זכויות יוצרים שלנו נחקק ב-2007 כזכור, צוות הוועדה המקצועי - -

איתן כבל: עמל.

<תמיר אפורי: - - לא השתנה בעיקרו.

<תמיר אפורי: ולמעשה, מאז לא הייתה רפורמה משמעותית.

<תמיר אפורי: וזאת הזדמנות עכשיו לעשות רפורמה משמעותית, וזה דבר מצוין וחשוב.

<תמיר אפורי: בשנת 2007 היה נושא אחר ששב ועלה בדיונים והוחלט לא לחוקק, הוא היה הנושא של הגנה על מנגנוני הגנה טכנולוגיים.

<תמיר אפורי: איסור על פריצה, הזכירו כאן את הדימויים של הפורץ והגנבים והפורצים.

<תמיר אפורי: בעולם של זכויות יוצרים, בכל העולם המפותח, דהיינו, אירופה, ארצות-הברית, קנדה אוסטרליה, בכל המדינות המפותחות יש חקיקה שאוסרת על פריצה של מנגנוני הגנה.

<תמיר אפורי: הנושא הזה שב ועלה על סדר-היום, הופץ תזכיר על-ידי משרד המשפטים, והנה, כשהגיע רגע האמת ועושים רוויזיה, שהכותרת שלה זה תיקוני חקיקה לעניין של אכיפה באינטרנט, את הנושא החשוב הזה השמיטו.

<תמיר אפורי: אני חושב שזאת תקלה חמורה, אני חושב שזאת טעות חמורה, ואני רוצה לשכנע את הוועדה להכניס סעיף כזה לתוך הצעת החוק, שהיעדרו הוא ממש ליקוי מאורות.

איתן כבל: עורך-דין אפורי, עדיין אין לי עמדה בעניין הזה, לא בעד ולא נגד.

איתן כבל: ניסית לבוא בדברים עם משרד המשפטים, עם מקום עבודתך הקודם?

<תמיר אפורי: כן.

<תמיר אפורי: הקודם הקודם של הקודם.

איתן כבל: לא חשוב.

<אילת פלדמן: זה אותו מקום עבודה שבחר לא להכניס ב-2007.

איתן כבל: אבל הוא אמר שהנסיבות השתנו, הוא כבר לא שם.

<אילת פלדמן: בדיוק.

<תמיר אפורי: סיפרתי מורשת קרב במזנון היום, הסיבה שזה לא נכנס ב-2007 הייתה מאוד פשוטה, זה נושא שאז חשבנו – אני מרשה לעצמי להגיד חשבנו במשרד המשפטים – שהוא מסובך מדי, והוא יעכב את החוק העיקרי, והחוק העיקרי נועד להחליף חוק מ-1911.

<תמיר אפורי: היה צורך לשים בסיס יציב ונכון לחוק זכויות יוצרים, ולא להיכנס לנושאים מורכבים מדיי טכנולוגיים.

<תמיר אפורי: ולכן הנושאים הטכנולוגיים האלה אומנם לא נכנסו, עכשיו הגענו לשם, מטפלים בנושאים טכנולוגיים, מטפלים באכיפה באינטרנט, ואני לא רואה סיבה שלא.

<תמיר אפורי: עכשיו, היו דיונים כאן בפני אדוני, לפני שנה בחוק ההסדרים, ישב כאן הווארד פולינר הממונה על קניין רוחני, ואמר: אני לא יודע אם זה טוב – אני מצטט – אני לא יודע אם זה רע, זה מסובך מדיי, אי-אפשר בחוק ההסדרים, בפעם הבאה.

<תמיר אפורי: הגיעה הפעם הבאה, ועדיין לא מחוקקים את זה.

<תמיר אפורי: אין סיבה למה לא לחוקק את זה.

<תמיר אפורי: אני יכול לתת לך הצעת נוסח.

איתן כבל: נגיע לזה.

<אתי בנדלר: לדעתך אין סיבה, אנחנו צריכים לשמוע.

<תמיר אפורי: לא שמענו אף פעם תשובה.

<תמיר אפורי: לא קיבלתי מעולם מענה למה לא.

<אתי בנדלר: אז אולי נשמע.

<תמיר אפורי: התשובה היחידה שקיבלתי ממשרד המשפטים במשך השנים הייתה שיש מקרים שבהם צריך להתיר את הפריצה למטרות מותרות, אני מסכים עם זה.

<תמיר אפורי: אפשר לעשות סעיף הסמכה לשר, כמו שעשו בארצות-הברית, שמעת לעת יעדכנו את זה על מקרים שבהם יש הצדקה לפרוץ, וזה בסדר.

<תמיר אפורי: אז זה הנושא הראשון.

<תמיר אפורי: הנושא השני – באמת ברפרוף, אני יודע שהזמן מוגבל – יש בחוק הזה ארבעה נושאים, החמישי זה שאני רוצה שיהיה, נקווה שהוא גם יכנס.

<תמיר אפורי: יש ארבעה נושאים: חסימה, חשיפה, קישור להפרה, ותיקון לפלילי.

<תמיר אפורי: אגב, קודם כול אני מברך על ההצעה, אני חושב שהיא בעיקרה טובה מאוד, יש לי הערות נוסח לא רבות.

איתן כבל: שזה כבר משהו.

<תמיר אפורי: אני מברך עליה, זאת הצעה מצוינת.

<אתי בנדלר: הייתי מציעה לקחת את ההצהרה הזאת בעירבון מוגבל.

<תמיר אפורי: הערות לא רבות.

<אתי בנדלר: טוב, בוא תעביר כבר ותבטיח שלא תוסיף אחר כך.

<תמיר אפורי: עושים עסקים.

<תמיר אפורי: אני מוכן להעביר אם יבטיחו לי שהם יתקבלו.

<תמיר אפורי: בנושא של החשיפה, בית המשפט העליון כבר לפחות, למיטב זיכרוני, בסביבות שש שנים או שבע שב ואמר שהנושא הזה הוא ראוי, הוא נכון, וצריך לטפל בו.

<תמיר אפורי: השנים חלפו - - -

<קריאה: שמונה שנים.

<תמיר אפורי: או שמונה.

<תמיר אפורי: השנים חלפו ורק הגענו לדיון השני בפני הוועדה.

<תמיר אפורי: הנושא הזה דחוף, הנושא הזה חשוב, צריך לחוקק אותו.

<תמיר אפורי: אני לא חושב שיש סיבה רצינית לא לחוקק אותו.

<תמיר אפורי: ואם יש ויכוח מאוד קשה על סעיף אחר, הייתי חושב, ואני אומר את זה תכף לעוד איזשהו עניין, נושאים שפחות או יותר בקונצנזוס הייתי אומר לחוקק ומהר, ואם צריך לפצל אז לפצל.

<תמיר אפורי: נושאים שמעוררים הרבה מחלוקת אז נדון בהם עוד שמונה ישיבות.

<תמיר אפורי: הנושא של החסימה הוא נושא יחסית חדש בבתי המשפט בארץ, אבל לא באמת.

<תמיר אפורי: כבר בשנת 2010 בית משפט בחיפה נתן צו שהורה לספקי גישה לחסום אתר אינטרנט.

<תמיר אפורי: אחר כך היו שנים של שקט ואף אחד לא ניסה את זה, ובשנים האחרונות, ב-2015 היו עוד כמה תיקים.

<תמיר אפורי: יש תיק תלוי ועומד בבית משפט עליון.

איתן כבל: מה הייתה הסיבה שהוא אישר בזמנו?

<תמיר אפורי: מה היה הנימוק?

איתן כבל: לא.

<תמיר אפורי: הנסיבות הן תמיד אותן נסיבות.

<תמיר אפורי: יש אתר שנמצא מחוץ לישראל.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: כבר מכיר את זה.

<תמיר אפורי: אין את מי לתבוע.

<תמיר אפורי: הדרך היחידה למנוע את הנזק, לפחות במובן של החשיפה של האתר - - -

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: יש לך דקה.

<תמיר אפורי: זה דבר נכון, זה דבר מוצדק, זה קיים, הולך ומתגבר, בכל מדינות אירופה צריך לחוקק את זה ומהר.

<תמיר אפורי: העניין של הקישור, ההצעה הממשלתית הולכת לכיוון נכון, לדעתי יש בה בעיה.

<תמיר אפורי: הנושא של הקישור לחומר מפר – זה לא נקרא קישור, זה נקרא הרחבת האפשרות לגישה, לא חשוב המלל, הרעיון הוא שלהטיל אחריות על מי שמקשר לאתר אחר, כשבאתר האחר יש העמדה לרשות הציבור.

<תמיר אפורי: הרעיון הוא נכון.

<תמיר אפורי: אני חושב שהנסיבות שמתוארת בסעיף חייבות להיות פליליות, נסיבות שבהן אדם למטרת רווח במסגרת עסק ביודעין מקשר למקום אחר, שבו יש העמדה לרשות הציבור, צריך להיות פלילי.

<תמיר אפורי: לעומת זאת, במישור האזרחי, כפי שכל חוק זכות יוצרים בנוי, במישור האזרחי בחוק זכות יוצרים כל ההפרות גם היום בלי שום תיקון לחוק, הפרה היא לא עניין שחל רק על עסק, גם אדם פרטי שמפר את החוק הוא מפר עוולה בנזיקין, אפשר לתבוע אותו במישור האזרחי.

<רחלי אידלמן: נכון.

<תמיר אפורי: מי שעושה את זה בהקשרים עסקיים יש לו גם עבירה פלילית.

<תמיר אפורי: זאת הבחנה נכונה, צריך לקיים אותה.

<תמיר אפורי: גם בחוק הזה צריך לקיים אותה.

<תמיר אפורי: זו דעתי.

איתן כבל: דעתך, אני כבר אומר לך, תאפסן אותה.

<תמיר אפורי: כבר?

<אתי בנדלר: הוא לא יחיד עם הדעה הזאת.

<תמיר אפורי: עוד לא נימקתי.

איתן כבל: תחסוך מאיתנו.

איתן כבל: בעניין הזה אני כבר אומר לך, חבל לך על הזמן.

<תמיר אפורי: אני מבטיח לשכנע אותך.

<תמיר אפורי: האירופים לא לגמרי מטומטמים, יש פסק דין של האיחוד האירופי.

איתן כבל: סליחה, תקשיב, חברים, זה לא העתק-הדבק.

<תמיר אפורי: נכון.

איתן כבל: כל מדינה, כל אחד מביא את העתק-הדבק שלו ומהלל ומשבח את המקום ממנו הוא מביא.

<תמיר אפורי: fair enough.

איתן כבל: אנחנו מבינים את העניין, נמצא את הדרך גם בלי להיתלות באילנות גבוהים.

איתן כבל: אני כבר למדתי מה זה להיתלות באילנות גבוהים, כל אחד בא עם האילן שלו, כשנוח זה האילן הכי יפה, הכי מטופח.

איתן כבל: אנחנו באמת נוציא מתחת ידינו, ובכוונתי לעשות את זה יחד איתכם בצורה הגונה.

<תמיר אפורי: תודה רבה.

לאה פדידה: היושב-ראש, אתה מתכוון שיחידת הקצה לא תיפגע.

לאה פדידה: אני רוצה לשאול שאלה כדי להבהיר.

לאה פדידה: אתר אינטרנט של טיולים לוקח תמונות של ארץ-ישראל מגוגל ושם, זאת הפרת זכויות יוצרים?

איתן כבל: אני לא יודע לענות לך על זה עכשיו.

<קריאות: - - -

<קריאה: מה זה גוגל?

לאה פדידה: לוקח תמונות מהאינטרנט.

<קריאה: זה של מישהו.

<קריאות: - - -

איתן כבל: לאה, שנייה.

איתן כבל: כשאני אומר שמשתמש הקצה, זה לא שהעולם עכשיו יהיה הפקר, זה לא רק תלוי בי.

לאה פדידה: אני רוצה להבין למה מתכוונים בתיקוני החקיקה.

איתן כבל: תאמיני לי, יש פה עוד עניינים.

איתן כבל: לאה, יש עוד בעיות גדולות מאוד שקשורות גם אלינו.

לאה פדידה: או שנגיד פוליטיקאי עושה - - - בפייסבוק עם תמונה.

איתן כבל: נשמה, בגלל זה יש דיון נפרד, אני אדבר איתך אחרי זה, יש פה עולם שלם שאני לא רוצה עכשיו ברגע זה לפתוח אותו.

איתן כבל: אני אדבר איתך לאחר מכן.

לאה פדידה: קיבלתי, כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מוטי אמיתי; ולאחר מכן – נועה אלפנט; ואחרון יהיה עורך-דין חיים רביה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: חברים, בקצרה שלא נמות ממחזור.

<מיכל רפאלי כדורי: רגע, יש כאן עוד דובר שמבקש אחר כך, ערן פרזנטי.

איתן כבל: בסדר.

<מרדכי אמיתי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני באמת רוצה לגעת בכמה נקודות ממש מועטות כדי לא לחזור על דברים שאמרו קודמיי.

<מרדכי אמיתי: בראש ובראשונה לפתוח בזה שיכול להיות שחלק מהציבור כאן לא מודע שהתיקון שקיים לפנינו הוא בכלל לא מעניק איזשהם כלים חדשים, למעשה הוא לא מרחיב את אגד הזכויות הקיים של בעלי הזכויות.

<מרדכי אמיתי: בסך הכול, במירכאות, התיקון הקיים נותן כלים, למי?

<מרדכי אמיתי: לבית המשפט לבחון במצבים מסוימים מתי בשיקול דעתו יש לו את האפשרות לתת לבעל הזכויות את הכלי להילחם בתופעה הזו של הפיראטיות.

איתן כבל: הגדרה יותר טובה.

<מרדכי אמיתי: אך ורק לשיקול דעתו של בית המשפט.

<מרדכי אמיתי: אין פה שום הליך שהוא "אקספרטה", שהוא במעמד צד אחד, אין פה שום הליך שנותן לבעל הזכויות את האפשרות לעשות כל מיני – אני גם שומע את אותם ציוצים שאדוני מדבר עליהם, קוראים לספקיות האינטרנט צנזור וכו'.

<מרדכי אמיתי: במקום שבו בית המשפט נותן צו, אני לא חושב שזה נכון וראוי לקרוא לבית המשפט צנזור, אלא בית המשפט שקל במכלול השיקולים והחליט את מה שהחליט.

<מרדכי אמיתי: זאת נקודה ראשונה.

<מרדכי אמיתי: אדוני, נקודה שנייה, ואתה שמעת את זה ממני גם בדיון הקודם, ואני אחזור ואגיד את זה.

<מרדכי אמיתי: ממד הזמן פה הוא קריטי.

<מרדכי אמיתי: אני רק רוצה שנבין, אנחנו נמצאים כרגע בסיטואציה שהיא אנומליה מבחינת בתי המשפט.

<מרדכי אמיתי: ישנן החלטות סותרות של בתי משפט מחוזיים.

איתן כבל: מוטי, בוא נדלג על זה, כי אני הבאתי את זה לפה.

<מרדכי אמיתי: אני מסכים, אבל, אדוני - - -

איתן כבל: אז חבל על הזמן.

<מרדכי אמיתי: רק חשוב, אדוני, בהליך המשפטי - - -

איתן כבל: מוטי, עכשיו אתה מצייץ לי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הבנת?

איתן כבל: עשה לי טובה תתקדם, נעשה כל מאמץ, אדוני יודע, להביא, להוציא מתחת ידינו את התוצאה הטובה ביותר.

<מרדכי אמיתי: תודה.

איתן כבל: אתה רואה שאנחנו עובדים.

<מרדכי אמיתי: נקודה נוספת.

<מרדכי אמיתי: חשוב שנבין, יש כאלה שטוענים שהפתרון טמון בעניין של המחיר, אנחנו יודעים מענף המוסיקה שזאת שטות אחת גמורה.

<מרדכי אמיתי: זה נכון שצריך להתמודד עם המחיר, אבל במקום שבו לא תהיה מלחמה בפיראטיות, הפגיעה הראשונית היא קודם כול באותם אלה הקטנים המנסים לקום.

איתן כבל: תודה.

<מרדכי אמיתי: ודבר אחרון, אדוני, אני חושב שצריך לשים פה לב טוב טוב לניסיונות שיש, כגון של הספרייה הלאומית, אני חושב שהמקום הנכון שבו למשל התיקונים שהספרייה הלאומית מבקשת לתקן, זה לא נמצא בחוק הזה.

איתן כבל: עזוב את זה.

<מרדכי אמיתי: זה נמצא בתקנות ששרת המשפטים צריכה לתקנן בנושא של הספרייה הלאומית.

איתן כבל: מוטי, זה טורח ציבור מה שאתה עושה לי עכשיו.

<מרדכי אמיתי: תודה רבה.

איתן כבל: כשיגיע הזמן הזה נעסוק בזה, עזוב עכשיו.

דב חנין: איתן.

איתן כבל: סיימתי.

איתן כבל: הדיון הסתיים.

דב חנין: אז מה אנחנו עושים עכשיו?

איתן כבל: אני נותן לאחרונים.

דב חנין: יהיה עוד דיון?

איתן כבל: עוד לא התחלנו.

איתן כבל: אין הצבעות, אין כלום, עוד לא התחלנו את ההקראה עכשיו.

דב חנין: תודה.

דב חנין: הכול בסדר, הכול טוב.

דב חנין: בקצב הזה שקורים היום דברים בכנסת, אני מגיע לדיונים, שלוש דקות, מחליטים, גומרים.

דב חנין: טוב שאצלנו בוועדת הכלכלה זה עדיין - - -

לאה פדידה: חשבנו שתהיה הצבעה היום.

איתן כבל: תודה, דב.

איתן כבל: בבקשה, נועה אלפנט.

<נועה אלפנט: תודה רבה.

<נועה אלפנט: שלום, צוהריים טובים, אנחנו מבינים שהמטרה היא להגיע לאתרים שבאופן חוזר מעלים תכנים מפרים, ולבסס בחקיקה סוף סוף מנגנון של הודעה והסרה ביחס לפלטפורמות מתווכות, ואנחנו מברכים על זה.

<נועה אלפנט: אנחנו חוששים שהנוסח הקיים, בעיקר סביב הנוסח של הפרה עקיפה, בעצם בלי להתכוון לכך מחיל את האחריות גם על גורמים מתווכים, על פלטפורמות מתווכות, כמו למשל הפלטפורמות שבבעלות גוגל.

<נועה אלפנט: ולכן אנחנו חושבים שצריך לצמצם ולדייק את ההגדרה הרבה יותר כדי שתשקף את מטרת החוק.

<נועה אלפנט: אנחנו חושבים שכרגע בלי להתכוון חורגים ממנגנון של הודעה והסרה למנגנון רחב יותר בגלל הניסוח הספציפי.

<נועה אלפנט: דאגה שנייה שיש לנו כאן, ונגיע אליה בטח בשלב ההקראה.

איתן כבל: וכשגוגל דואג זה - - -

<נועה אלפנט: זה מדאיג.

<נועה אלפנט: כולנו דואגים.

<איתמר אביטן: שידאג לחסום אתרים.

<איתמר אביטן: למה הוא לא חוסם?

איתן כבל: איתמר.

<איתמר אביטן: טוב לשמוע שגוגל נמצאים פה, כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: איתמר.

<קריאה: שהם דואגים ממשהו.

<נועה אלפנט: אני רוצה לומר שבפלטפורמות של גוגל יש כלים מאוד מאוד אפקטיביים לניהול זכויות ולהודעה שתביא להסרה של תכנים מפרים.

<נועה אלפנט: ולצערנו, השימוש בישראל נמוך מאוד, ואנחנו שמחים ורוצים, ונשמח לסייע לעשות כל פעולה שתעזור בשימוש יעיל בכלים האלה.

איתן כבל: תודה.

<נועה אלפנט: רק לסיום, הנושא האחרון שנרצה להתייחס אליו קשור לחשיפת פרטי משתמש בחלק האחרון של החוק, שגם שם יש לנו דאגה.

איתן כבל: נגיע לדיון הזה.

איתן כבל: איתמר, זה לא דיון.

<איתמר אביטן: יושבים פה - - -

איתן כבל: איתמר, זה דעות.

<איתמר אביטן: השער, השער של - - - מדבר על משהו אחר.

איתן כבל: איתמר, אולי עוד לא נתבלבל?

איתן כבל: זה הבעת דעות.

<ליאור תמאם: בסדר, לא מנענו.

איתן כבל: נראה לי שכן, אתם מפריעים לי, כי הייתי צריך כבר לסיים את הדיון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עורך-דין חיים רביה, אקו"ם.

איתן כבל: יגיע הדיון.

<ליאור תמאם: אנחנו נהיה פה.

איתן כבל: לא אמרתי שלא.

איתן כבל: חיים, בבקשה.

<חיים רביה: אני רוצה לתת תמונת מצב מאוד מאוד קצרה על איפה נמצאים יוצרים ישראלים בסיטואציה הזאת.

<חיים רביה: יוצרים ישראלים נקרעים או נטחנים, מצד אחד, בין מפרים שבהם הצעת החוק מבקשת לטפל; ומצד שני נמצאים תאגידים בין-לאומיים גדולים ורבי כוח, שבמקרה הטוב נושאים ונותנים עם יוצרים בארגוני יצירה למתן רישיונות, מתוך עמדה של כוח והצבת התנאים שלהם.

<חיים רביה: במקרה הפחות טוב מפנים אותנו למנגנונים שקבועים בדינים זרים של הודעה והסרה.

<חיים רביה: מול כל אלה הצעת החוק באה לתת כלים.

<חיים רביה: הכלים האלה מבורכים, לפעמים הם צרים מדיי ותלוי טכנולוגיה וצריך להרחיב אותם, כך שהמונח המעורפל אתרי אינטרנט יחול גם על טכנולוגיות מפרות אחרות.

<חיים רביה: אבל חבריי מארגוני זכויות האזרח או הארגונים שבאים לייצג את האינטרס הציבורי המאוד חשוב כאן, אני רוצה להניח את דעתם, יוצרים אינם טיפשים ואינם רשעים, לעולם האינסנטיב של יוצרים ושל בעלי זכויות זה לזהות את המפר ולתבוע אותו, לא לבקש צווי חסימה.

<חיים רביה: קודם כול לזהות את המפר ולתבוע אותו, ממנו אתה תיפרע פיצויים, כלפיו אתה תקבל סעדים אפקטיביים.

<חיים רביה: לכן לא צריך להיות כל כך מודאגים מהצעת החוק הזאת.

איתן כבל: משפט אחרון, חיים.

<חיים רביה: משפט אחרון הוא זה, לפעמים אין ברירה, העולם הוא לא אידיאלי, בעולם אידיאלי לא היו מפרים, ואם היו מפרים הם היו בארץ והיינו יודעים מי הם, לא זה המצב.

<חיים רביה: הצעת החוק הזאת נחוצה.

<חיים רביה: מה שהיא תעשה זה היא תאפשר לארגונים ולבעלי זכויות היוצרים מרווח נשימה עד שהפתרונות - - -

איתן כבל: תודה, עוד יהיו לך כמובן ההזדמנויות כמו תמיד.

איתן כבל: ערן פרזנטי, אחרון, בבקשה.

<ערן פרזנטי: אני אהיה מאוד קצר, ואני אמשיך מאיפה שחיים עצר.

<ערן פרזנטי: אחת הבעיות שאנחנו נתקלים באכיפה בבתי משפט זה גם מחוץ לבתי משפט, זה שאין כלים.

<ערן פרזנטי: אחד הכלים שכבר הזכירו פה כמה פעמים, שהוא כלי ארכאי כבר שנקרא הודעה והסרה, הוא כלי שלא עובד.

<ערן פרזנטי: הוא עובד מול ארגונים מסודרים, מול חברות כמו גוגל שיש להם מערך שמקבל את ההודעות ומטפל בהם.

<ערן פרזנטי: הוא לא עובד מול האתרים הפיראטיים.

<ערן פרזנטי: חלקם בחוצפתם גם שמים למטה אופציה להגיש תלונה, מה שנקרא DMCA, ואנחנו נסיר את התוכן.

<ערן פרזנטי: זה כמובן קשקוש, הם העתיקו את האתר ממישהו יחד עם ההודעה וההסרה.

<ערן פרזנטי: כל הדרך הזאת של להגיש הודעות ולבקש בצורה יפה ומנומסת להסיר את התוכן זה לא עובד, לא אצל מי שבנה אתר פיראטי שמיועד לפיראטיות, אין לו שום כוונה להסיר את התוכן שלך כשאתה פונה אליו.

<ערן פרזנטי: ולכן, הצעת החוק בעצם נותנת את הכלים להשתמש בהם דרך בית משפט.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כמובן שבפעם הבאה אנחנו כבר נתחיל את ההקראה.

<קריאה: שבוע הבא הדיון?

איתן כבל: אמרתי בדיון הבא.

<קריאה: חוק ההסדרים.

איתן כבל: חברים יקרים, נו, באמת, עכשיו אל תכדררו אותי.

איתן כבל: בקיצור, בדיון הבא כבר תתחיל ההקראה, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, מי שחושב שילך לנקודות קיצון לכאן או לכאן זה לא יקרה, אני לא שם.

איתן כבל: הבנתם ממני את רוח הדברים, מי ואיך ולמה, ויחד עם היועצת המשפטית, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, אנחנו כבר מכירים את הנושאים האלה, עסקנו בהם, והדבר הכי חשוב בנושאים האלה זה איזון.

איתן כבל: החוק חשוב, אבל הוא חייב להיות מאוזן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק, האיזון.

איתן כבל: ואנחנו נדאג.

איתן כבל: וחבר הכנסת חאג' יחיא, אתה יודע, כבר עסקנו ביחד בחקיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עסקנו בזה, וגם על זה דיברנו בישיבה הקודמת, על האיזון.

איתן כבל: נכון, אמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כבר אתה מסכם, מפריע לי העניין של התביעות או הפיצויים בלי הזכות, כלומר, בלי הוכחת נזק הגורף הזה.

איתן כבל: חאג' יחיא, נגיע לזה כמובן, נקרא סעיף סעיף, ונדע לתת את המענים ואת התשובות.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.