ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 563, 2018-02-19 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 19 בפברואר 2018, ד' באדר התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: דיון מהיר שהגישו שישה חברי כנסת, שכותרתו:

יעקב מרגי: אלימות כלפי מורים במערכת חינוך, של חבר הכנסת פורר, נורית קורן, מירב בן ארי, איתן ברושי, חבר הכנסת סעיד אלחרומי וחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יעקב מרגי: רבותיי, יכולתי לא לקיים את הדיון הזה למרות שזה דיון מהיר, אבל כשאני רואה שישה ח"כים, כי הדיון הקודם עסק בנושא הזה.

יעקב מרגי: אך לא מזמן קיימנו דיון בנושא.

יעקב מרגי: יש סיכום ויש בקשות.

יעקב מרגי: זה היה ב-7 בנובמבר 2017.

יעקב מרגי: בלוחות זמנים של ועדה בכנסת זו תדירות גבוהה.

יעקב מרגי: עוד יחשדו בנו שאין לנו מה לעשות.

יעקב מרגי: קיימנו 563 דיונים בוועדה מתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: שלא יעלה על דל שפתיו של מאן דהוא שיש כאן זילות כלפי המורים או כלפי הבעיה או כלפי מעמדם של המורים, לכן אני מקיים שוב את הדיון ואני מקווה שהדיון הזה, אומרים, אין בית מדרש בלא חידוש, שהדיון הזה לא יהיה כמו קודמו, אלא שניווכח שנעשו דברים עוד יותר והשתפרנו ולקראת מיגור התופעה שהיא בכל אופן, בתקופתי, אני רואה את המורה אחרי מסגרת הלימודים, הייתי מתבייש, פונה לרחוב השני.

יעקב מרגי: היום זה מעבר לחברות.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לדבר, צריך לשפר.

יעקב מרגי: לא צריך לפחד מהמורים.

יעקב מרגי: צריך לכבד להעריך, להוקיר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, עודד פורר בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: אני מודה לך באמת על קיום הדיון הזה.

עודד פורר: גם אני, כשהגשתי את הדיון המהיר, אמרתי, מעניין אם יאשרו אותו או לא.

עודד פורר: הרי ידענו שהתקיים פה דיון בעניין הזה.

עודד פורר: אני חושב שהחומרה של הנושא הזה, א', מחייבת דיון נוסף כי בעצם לא קרה שום דבר ולא נעשה שום דבר.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, הדיון הזה מצטרף לא רק לדיון שאתה קיימת, גם לדיונים אחרים, כולל שאנחנו קיימנו בוועדה לשלום הילד, שעוסקים בנושא הזה של מה קורה עם האלימות בבתי הספר וזו האלימות בכלל.

עודד פורר: זו פעם אחת, האלימות של הורים נגד מורים.

עודד פורר: אני יכול לומר לך, אדוני, ישנם עשרות מקרים שלא מגיעים אליך בכלל.

עודד פורר: את זה במקרה צילמו וזה הופיע בחדשות 2, אבל ישנם מקרים של תלמידים שמכים מורים, ואגב, לעיתים גם מערכת החינוך, לא רק שהיא עוברת על זה בשקט, אלא יש מדיניות של הסתרה והשתקה.

עודד פורר: זאת הצעקה שלנו.

עודד פורר: ישנם בתי ספר שמנסים לעשות רושם כלפי חוץ, כלפי מעלה, כלפי העירייה, כלפי משרד החינוך, שהכול בסדר אצלם, אז משתיקים את הנושא ולא מספרים ולא מגלים ולא מטפלים בעניין הזה כמו שצריך לטפל בו.

עודד פורר: לפני מספר חודשים השביתה הסתדרות המורים את מערכת החינוך בהתרעה של מעכשיו לעכשיו בעיר מגוריי, ואמרתי להם, למה אתם משביתים את זה מעכשיו לעכשיו?

עודד פורר: הם אמרו, כי היה מקרה לפני כמה זמן בבית ספר, של אלימות.

עודד פורר: אמרתי להם, אז למה לא השבתם באותו רגע בבית הספר?

עודד פורר: ואז אני שומע פתאום שהיה מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה, ובסוף 'בית ספר המקרים' הגיע למצב שמשביתים מעכשיו לעכשיו את מערכת החינוך.

עודד פורר: לא יכול להיות שאנחנו עוברים בשתיקה, וכשאני אומר אנחנו, אני מדבר על משרד החינוך.

עודד פורר: אני אומר לך אדוני, לדעתי בדיון שעניינו אלימות נגד מורים, אני הייתי רוצה לראות כאן לפחות את מנכ"ל המשרד שאמור להיות זה שמגן על כל צוות ההוראה ועל המעמד שלהם, ואי אפשר לדבר על מעמד המורה כשאנחנו עדים לתופעות כאלה, שמה שאנחנו ראינו זה רק קצה קצהו של התופעה.

עודד פורר: אני אומר בהקשר הזה עוד משהו למשרד החינוך.

עודד פורר: כל התוכניות הן חשובות.

עודד פורר: מתמטיקה ומדעים ואנגלית, אבל אם הילדים גדלים בסביבה, פעם אחת, סביבה אלימה, פעם שנייה, סביבה שאין בה שום כבוד למורים, יש פה בעיה.

עודד פורר: אני אגיד גם משהו לארגוני ההורים.

עודד פורר: תראו, ההורים נורא אוהבים להיות מעורבים בתקופה האחרונה, אבל גם כשההורים מדברים ויש להם תלונות למורים ליד הילד, הם מוציאים את מעמד המורה ופוגעים בו, ואת הדברים האלה, לפעמים צריך לטפל בהם בצורה קצת אחרת.

עודד פורר: הגיעו למצב שכאילו כשאתה שומר על הילד, אתה נותן סתירה למורה, וזה לא לשמור על הילד, זה בדיוק הפוך.

עודד פורר: אני חושב שמשרד החינוך רדום בשמירה פה, אדוני.

עודד פורר: הם יראו לנו מצגות, הם יספרו לנו סיפורים.

עודד פורר: התופעה הזו רק הולכת ומתרחבת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

מירב בן ארי: אני גם מצטרפת לדברים שאמר חבר הכנסת עודד פורר.

מירב בן ארי: גם אני כאן חברה כמעט שלוש שנים ועסקנו בדיון של אלימות נגד מורים מספר פעמים.

מירב בן ארי: אני כמובן אתנצל, אני ב-10:00 צריכה להחליף את עאידה, מנהלת הוועדה לקידום מעמד האישה, גם נושא חשוב שם, אז אתם תסלחו לי שאני לא אשאר עד הסוף, אבל אני סומכת על עודד, אנחנו עושים הרבה דברים ביחד.

מירב בן ארי: גם כמובן על יו"ר הוועדה.

מירב בן ארי: אני חשבתי להציע משהו חדשני למשרד החינוך, כי אנחנו כל כמה חודשים עוסקים במקרי אלימות.

מירב בן ארי: פה היה את המקרה בגילה שהגיע, על האם שחיפשה, בסוף הכתה ובסוף סטרה לאימא ובאמת קיללה אותה.

מירב בן ארי: תשמעו, לא נעים לומר, זה קורה וכנראה זה יקרה, כי אלימות בחברה שלנו, מערכת החינוך משקפת את החברה הישראלית ותחלואי החברה מגיעים לבית הספר.

מירב בן ארי: אגב, מגיעים גם לבית החולים שאני עוסקת בו, לכן אם בתוך החברה יש לנו אלימות, זה כנראה גם יקרה בתוך בית הספר.

מירב בן ארי: אני רוצה להציע משהו חדשני.

מירב בן ארי: אני חושבת שכל מורה, מנהלת, אחות, יש לה טלפון חכם.

מירב בן ארי: אני חושבת, אני מקבילה את זה לעולם הרפואה עם הצוותים הרפואיים.

מירב בן ארי: אפשר לעשות אפליקציה מאוד קלה, אגב, לא עולה הרבה כסף למשרד התכנון לתכנת, מן כפתור אדום, שהרי הטלפון של המורה ואנחנו יודעים, תמיד מונח על השולחן.

מירב בן ארי: ברגע שקורה אירוע כזה של אלימות, היא לוחצת על הכפתור.

מירב בן ארי: פשוט מאוד, תראו, לא מסובך.

מירב בן ארי: אגב, ראיתי את זה במד"א.

מירב בן ארי: זה עובד נהדר.

מירב בן ארי: אגב, כל כך קל לפתח אפליקציה.

מירב בן ארי: אם אני אתן לכם ילד אחד בבית ספר, יפתח את האפליקציה הזאת.

מירב בן ארי: גם דרך אגב, רואים את המיקום המדויק, איפה המורה נמצאת, כי זה גם G.P.S.

מירב בן ארי: אני פה עושה אפליקציה הכי פשוטה, ובאותו רגע אותו קב"ט של בית הספר או איש הביטחון של העירייה, או שמעתי שיש סיירות כאלה שמסתובבות בין הגנים, הוא יודע בדיוק שיש עכשיו אירוע אלימות בכיתה ספציפית בבית ספר זה, ובאותו רגע, אגב, שוב פעם מקבילה מעולם הרפואה, מגיע אותו מאבטח או אותו שומר שגם ככה יושב בכניסה, נותן לאימא איזה כוס מים, לא צריך אפילו באלימות כי אני לא רוצה לפתור אלימות באלימות, אומר לאימא, בואי רגע החוצה, בואי תשתי כוס מים, בואי תירגעי, אולי הילד, כי אנחנו לא תמיד מדברים על הורים.

מירב בן ארי: אולי גם אותו תלמיד, בוא רגע החוצה, בוא שנייה נרגיע את האירוע.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם משהו, שאני ניהלתי מרכז לנוער בסיכון עשר שנים והיה לי לא פעם אחת אירוע מאוד מסוכן שבו חניך שלי, שילד בן 16-17 לפעמים יותר גבוה ממני, היה נמצא איתי בסיטואציה שממש חששתי לחיי, אני מודה.

מירב בן ארי: עבדתי עם נוער בסיכון, לא נוער פשוט, ואני אומרת לך אדוני היושב ראש, שלא פעם היה לי את הקרבה הפיזית הזאת, המאיימת, ואני יודעת מה עובר על המורה או מה עובר על אותו מדריך, ולכן אני אומרת, הסיטואציה הזאת שבה נמצאת מורה או סיטואציה שבה נמצא כל איש שנמצא בתוך מערכת החינוך, יכולה להיפתר.

מירב בן ארי: עזבו אתכם מעוד מצגות, עזבו אתכם משביתות.

מירב בן ארי: מה זה עוזר השביתה אם יומיים אחרי זה מגיע תלמיד?

מירב בן ארי: בואו תחשבו על פתרון חכם, אינטליגנט שיכול לבוא ולעזור לאותה מורה ולטפל בעניין, פשוט לדעתי וקל.

מירב בן ארי: זהו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את האורחים.

יעקב מרגי: אני הבנתי שנמצאים איתנו מבקרים ממכון סולד וגם אחרים, אז קודם כול כבוד הוא לנו שאתם משתתפים איתנו בדיון.

יעקב מרגי: תחוו את הכנסת במיטבה לא רק באמצעות מסך הטלוויזיה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת המציע הבא, איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אינני יודע במה יכול להיות תוצאות הדיון הזה שונות מהדיונים הקודמים, כי על פי הנתונים - - -

יעקב מרגי: קצת אופטימיות.

איתן ברושי: אבל לא זחיחות.

יעקב מרגי: בוודאי שלא.

איתן ברושי: על פי הנתונים, אין לנו השפעה על התוצאה, לא לנו ולא למשרד החינוך, כי האלימות נמשכת.

איתן ברושי: אני חושב שמשרד החינוך היה צריך להציג פה מודל אחר לטיפול באלימות, מאחר ואנחנו לא מראים שיש לנו תוצאות.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לדיבורים, אנחנו צריכים להפוך את המילים למעשים.

איתן ברושי: אינני יודע מי מייצג פה את שר החינוך, אבל זה בטח לא יכול להירשם כהישג שלו, והוא תמיד מופיע כמי שיודע לנהל, נותן עצות לאחרים איך לנהל, בדרך כלל עם ביטחון שהוא יודע את הכול, והנה, צריך לומר פה שהוא נכשל.

איתן ברושי: משרד החינוך נכשל בטיפול ובהגנה על המורים.

איתן ברושי: הוא גם לא הצליח לחזק את מעמד המורה וגם לא עומד בתנאים הנדרשים לתת לו את השכר ההוגן ובזמן.

איתן ברושי: אנחנו רואים משרד חינוך שהוא לא עומד בדרישות של תנאים למורים.

איתן ברושי: מעמד המורה והמחנך לא התחזק, האלימות לא פסקה וממשיכים לדבר על ערכים ועל חינוך ובטח עוד מחכים לנו נאומים לקראת שנת ה-70.

איתן ברושי: משרד החינוך, צריך לומר, הוא לא בסדר.

יעקב מרגי: אל תסבול מהנאומים של שנת ה-70.

איתן ברושי: אני לא סובל, אני מחכה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, ועדת החינוך נועדה לפקח, ופה צריך לומר שהציון הוא נכשל.

איתן ברושי: שר חינוך והנהלת משרדו נכשלו בטיפול במניעת אלימות במערכת החינוך ואין יום ואין שבוע שאנחנו לא עדים לתופעות, וכידוע, לא הכול מתפרסם, לכן אדוני יושב ראש הוועדה, אני מציע לומר לעצמנו קודם כול שזה צריך להיות הדיון האחרון.

איתן ברושי: אני מציע שבפעם הבאה שתקבע, לפני הפגרה, שיבוא לכאן השר והמנכ"ל ויציגו את התוכנית שלהם למניעת אלימות.

איתן ברושי: לפני כמה ימים שר החינוך מצא זמן לבקר - - -

יעקב מרגי: חבריי, אתם חוזרים על זה, בואו תקשיבו טוב, אני חייב לומר את זה.

יעקב מרגי: קודם כול אני מודה שאנחנו מקבלים לכאן נבחרת מכובדת, כמעט כל הזמן בדיונים, מטעם משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש פה שישה ח"כים שהציעו דיון מהיר.

יעקב מרגי: אם היה חשוב למישהו שהשר יהיה כאן, היה יכול לפנות אלי והייתי מבקש.

יעקב מרגי: אם זה היה מתאפשר, היינו מתאמים מועד, אבל אי אפשר לבוא ולהגיד, למה המנכ"ל לא פה או למה השר לא פה.

יעקב מרגי: לא שהוא מזלזל.

יעקב מרגי: הוא שלח לפה נבחרת שאתם עוד מעט תשמעו מה יש לה לומר.

יעקב מרגי: זו הערה שלי.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן ברושי: אני מסיים בכך שאני מציע שאנחנו נוביל מהלך של להפוך את זה לנושא מרכזי יחד עם ארגוני המורים וועד ההורים, ולומר שבתקופה שבין פסח לסוף השנה ועדת חינוך, תרבות וספורט מציעה, אומרת, דורשת, בסגנון שלך, למשרד החינוך להפוך את זה לנושא מרכזי.

איתן ברושי: אני הוצאתי היום מכתב לשר החינוך שבעקבות הכחשת השואה והשאלה אם ממשלת פולין, אני מציע שלקראת יום השואה משרד החינוך יודיע ויכריז שהנושא הזה של הכחשת השואה והמשבר עם פולין יהיה נושא מרכזי במערכת החינוך לקראת יום השואה הקרוב, לכן אני מציע, להבדיל, שאנחנו נוביל מהלך שבין תום חופשת פסח ועד תחילת החופש הגדול, זה יהיה נושא מרכזי בכל מערכת החינוך, מהגיל הרך ועד בכלל.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין ספק שמה שקורה בפולין, וזה חמור וחוסר הבנה משווע עד כדי גובל בהכחשה וסילוף, אבל בואו נחנך את עצמנו קודם כול, שאנחנו לפעמים עם ההתבטאויות שאנחנו שומעים פה מכמה אנשים, ומשתמשים בשואה כאילו זה מוצר מדף, מתי שאנחנו רוצים, אז קודם כול נחנך את עצמנו.

יעקב מרגי: איך לעשות למדינה אחרת, יש לנו דרכים.

יעקב מרגי: כמובן את המחאה נביע.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה כבוד היושב ראש.

סעיד אלחרומי: תודה לחבריי שיזמו את הדיון בנושא החשוב הזה.

סעיד אלחרומי: אני אספר מקרה שהיה לפני חודש בערך בבית ספר בנגב.

סעיד אלחרומי: יש שם מתחם של שני בתי ספר.

סעיד אלחרומי: לומדים כ-2,000 תלמידים במתחם הזה.

סעיד אלחרומי: יש כ-100 מורים בשני בתי הספר.

סעיד אלחרומי: בשעה 8:05 בערך נכנס אדם בשנות ה-20 לחייו לאחת הכיתות.

סעיד אלחרומי: הוא איים על אחד המורים שם ואחר כך עבר לחבר המנהל.

סעיד אלחרומי: בחדר המנהל הוא השתולל ותוך כדי הוא הוציא סכין מטבח ואיים על מנהל בית הספר ועל צוות המורים שנמצאו שם.

סעיד אלחרומי: בנס אף אחד לא נפגע.

סעיד אלחרומי: הוא שבר את החלון של חדר המנהל, שבר עוד כמה דברים בחדר המנהל.

סעיד אלחרומי: בערך 10-12 מורים השתלטו עליו בסוף עד שהגיעה המשטרה למקום ועצרה את האדם הזה.

סעיד אלחרומי: במתחם בתי הספר האלה אין אבטחה בכלל.

סעיד אלחרומי: כל אחד מבתי הספר בנגב במגזר הבדואי יכול להיכנס חופשי ולפגוע במורה, במנהל, בעובד הוראה, בתלמיד, בכל מי שהוא רוצה.

סעיד אלחרומי: כאן ההפקרות בשיא שלה, אנחנו מפקירים את עובדי ההוראה, מפקירים את צוות ההוראה, מפקירים את כל באי בתי הספר.

סעיד אלחרומי: חברים, אני הייתי גם בפוזה של מורה בבית ספר והייתי גם ראש רשות וראש עיר.

סעיד אלחרומי: כאן אי אפשר להשאיר את הנושא הזה בין משרד החינוך, בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

סעיד אלחרומי: צריך לקבל החלטה או שהשלטון המקומי לוקח אחריות וממנה ומעסיק אבטחה בבתי הספר או שמשרד החינוך מקציב את התקציב הדרוש.

סעיד אלחרומי: יש המון כסף לשעות לימוד, אבל מה שווה שעת לימוד כאשר אדם עם סכין מטבח משתולל ומאיים על עובד הוראה ומאיים על מנהל בית ספר?

סעיד אלחרומי: 2,000 תלמידים שבתו במשך יומיים.

סעיד אלחרומי: הפסידו את כל השעות האלה שאנחנו מנסים לקדם את מערכת החינוך.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב ראש, צריכה לצאת מכאן זעקה והחלטה ברורה שבתי הספר במגזר הערבי, במגזר הבדואי בפרט, צריך אבטחה על הכניסה של בתי הספר או של משרד החינוך או שהשלטון המקומי והרשויות המקומיות ייקחו את זה.

<פז כהן: וגם מזרח ירושלים, לא לשכוח.

סעיד אלחרומי: בהחלט.

יעקב מרגי: פז, הוא אמר מגזר ערבי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, עד כאן חברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: יש חברי כנסת נוספים שנמצאים והכבוד הוא לנו.

יעקב מרגי: אתם מעדיפים עכשיו או אחרי המצגות?

מרדכי יוגב: מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשותך כבוד היושב ראש וכל האנשים, אני בדרך כלל כן אוהב להקשיב, אבל גם אני בוועדות מקבילות פה, שיש לנו שם גם חובת הצבעה, תקציב הביטחון ועוד דברים.

מרדכי יוגב: אומר רק בתמצית.

מרדכי יוגב: כשאנחנו הגשנו חוק שעובר כרגע קריאה טרומית, קריאה ראשונה ולוועדה, בעניין החמרת הענישה על תוקפי עובדי מערכת החינוך, לחמש שנים, זה בעצם הקצה, זה הש"ג באמצע, אדוני היושב ראש, נצטרך לעשות עוד פעולות.

מרדכי יוגב: אין לי ספק, אני נקלע למערכת וכאשר בעיה של תקיפת מורים עולה באחוזיה ובהנחה שהמורים הם באמת השליחים הכי חשובים שלנו - - -

יעקב מרגי: הצעת החוק הזו לא על שולחננו.

יעקב מרגי: ועדת חוקה כנראה.

מרדכי יוגב: ועדת חוקה כנראה.

מרדכי יוגב: היא הוגשה על דעת כלל הסיעות בכנסת, אבל זה הש"ג בקצה.

מרדכי יוגב: בדרך אני חושב שצריך לעשות הרבה פעולות נוספות הן קודם כול במערכת החינוך עצמה ולא רק בהתייחס לתלמידים, אלא אני חושב, ואומר את זה גם מחר בכנס שלום הילד, גם לגבי ההורים.

מרדכי יוגב: אני חושב שאין ברירה למערכת החינוך, לקחת לאחריותה גם את צד חינוך המבוגרים, כי אין שום מערכת אחרת במדינה שיש לנו רגישות אל ההורים.

מרדכי יוגב: רק למערכת החינוך, בין אם בגנים, בין אם בבתי הספר, יש לה את המסוגלות ללכת לאסיפות ההורים ולהשתדל, לפחות על האווירה הכללית.

מרדכי יוגב: חריגים תמיד היו, תמיד יהיו.

מרדכי יוגב: הציגה את זה יפה חברתי, חברת הכנסת מירב, ואני מתפלא עליך קצת, ידידי, איתן, שאתה פתאום תוקף את מערכת החינוך.

מרדכי יוגב: גם בזמן שלטון מערך ומפלגת העבודה, תמיד היה, תמיד יש.

מרדכי יוגב: יש עלייה מסוימת - - -

יעקב מרגי: מ-77' עד היום התקדמנו.

מרדכי יוגב: אין לי ספק שהתקדמנו ונמשיך להתקדם, אבל זה לא קשור בהכרח במציאות, זה קשור בצורך לתת יותר תשומות.

מרדכי יוגב: מי שאני חושב שצריך לתת עוד תשומות לעניין, מעבר למערכת החינוך, זו גם מערכת הרווחה וקציני מבחן למבוגרים.

מרדכי יוגב: אני לא יודע אם יש פה נציגי מערכת הרווחה, כי לפעמים התוקף הוא אלים שצריך כלא, ולפעמים התוקף הוא אלים שצריך טיפול.

מרדכי יוגב: פה צריך איזשהו שולחן עגול שיאגם סביב בית הספר, סביב מערכת החינוך את הטיפול השונה.

מרדכי יוגב: אנחנו באמת בצד של ההרתעה אכן נקדם את החוק כדי שעם ההרתעה הזאת - - -

מירב בן ארי: כן, אבל צריך גם לתת כלים - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת ואאל יונס.

ואאל יונס: אדוני היושב ראש, אני חושב שעמיתיי כבר אמרו את הכול.

יעקב מרגי: קודם כול, אנחנו מקדמים אותך בברכה בוועדה ונשמח תמיד להשתתפותך.

ואאל יונס: תודה.

ואאל יונס: אני חושב שהחמרת הענישה, נכון, היא כלי, אבל לא מספיק.

ואאל יונס: אנחנו חושבים שהטלת קנסות על ההורים של ילדים שתוקפים את המורים, היא יכולה להיות באמת הרתעה טובה, כי לעשות שביתה יום ויומיים וכל הדברים האלה, עדיין לא נתנו תשובות.

ואאל יונס: הטלת קנסות, ההורים ידאגו שהילדים שלהם יהיו מחונכים יותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני תמיד אומר שהראשונים לשאת באחריות למצבם הם המורים, ואני אומר את זה כמנהל בית ספר וכמורה 30 שנה.

מאיר כהן: במקום שאתה מוחל על כבודך, כבודך מחול.

מאיר כהן: יש ארגוני מורים גם למורים העל-יסודיים, גם למורים התיכוניים.

מאיר כהן: לצערי הרב, כשמכים מורה ויוצאים לשביתה של חצי שעה, זה קשקוש בלבוש.

מאיר כהן: כשמכים מורה, צריכים להשבית את המערכת לשבוע.

מאיר כהן: מנהלי בתי הספר הופכים מהר מאוד להיות מנוהלים על ידי צוותי הורים.

מאיר כהן: החוק הוא מאוד ברור, חבריה.

מאיר כהן: אני הפעלתי את החוק, הורה נשפט.

מאיר כהן: הבעיה היא שאנחנו, מנהלי בתי הספר והמורים, אנחנו כל כך מוחלים על כבודנו, שאנחנו לא מפעילים את החוק.

עודד פורר: אבל רוצים לטאטא מתחת לשולחן.

מאיר כהן: ובהרבה מאוד פעמים אם מנהל בית ספר או מורה מספר על כך שהורים התפרעו או תלמידים, זה מוריד את הרייטינג של בית הספר.

מאיר כהן: אז אמרתי, אחד, צריכים היו להיות כאן ארגוני המורים, וארגוני המורים צריכים להבין שלפעמים מורה מוכן לוותר על תוספת של שקל אחד לשעתו, אבל הוא לא מוכן לוותר על כבודו, ולכן ארגוני המורים, גם ההסתדרות וגם הארגון צריכים להחליט שמעכשיו והלאה אסור לאף הורה להרים יד או לאיים על מורה.

מאיר כהן: הם לא החליטו את זה.

מאיר כהן: לא שמעתי שזאת ההחלטה.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, חבריה, מנהלים הם אימפרטורים בתוך בתי הספר שלהם.

מאיר כהן: מנהלים, בכוחם מנהלים, וכוחם להפסיק את כל ההשתוללות.

מאיר כהן: אם מנהל בית ספר בתחילת השנה מכנס את ההורים החדשים ואומר להם מה מותר ומה אסור, בצורה שלא משתמעת לשתי פנים, ואם מנהל בית ספר מבהיר שהשיח בבית הספר שלו, הוא מכתיב את הכללים ביחד עם המורים, הדברים האלה לא יהיו, ואם הם יהיו בפעם הראשונה, מייד מטפלים בזה על פי חוק.

מאיר כהן: מורים מפחדים ללכת להתלונן, כי מנהלי בתי הספר לא נותנים להם גיבוי.

מאיר כהן: מורה חוטפת בעיטה מתלמיד, באה למנהל, אומר לה, תלכי את להתלונן.

מאיר כהן: היא אומרת, אני מפחדת.

מאיר כהן: אוי לו למנהל הזה או למנהלת הזאת, כי הם צריכים לקחת אחריות גם על המורים האלה, ואם הם ילכו ויתלוננו במשטרה וידאגו שהתיק יפתח ויעקבו אחריו, הדברים האלה יצומצמו בצורה דרסטית, לכן כל פעם השיחות האלה, אדוני, אני לא צריך את משרד החינוך.

מאיר כהן: יש חוק מאוד ברור.

מאיר כהן: אני צריך את המנהלים, אני צריך את המורים, אני צריך את ועדי ההורים שיהיה להם ברור מה מותר ומה אסור.

מאיר כהן: אנחנו הולכים לקראת קטסטרופה, אדוני.

מאיר כהן: אני שומע ממנהלי בתי הספר.

מאיר כהן: אני מלמד פעם בשבוע בבתי הספר.

מאיר כהן: אני שואל מה האטמוספירה החינוכית, ואומרים לי מורים בפה מלא, ברגע שהורים נכנסים לבית הספר, אנחנו מתחילים לחוש לא בטוח.

מאיר כהן: כשאני שואל, ומה קורה עם המנהל, אז הם אומרים, תשמע, גם המנהל לא כל כך רוצה להתעסק.

מאיר כהן: שם זה מתחיל, כי אין שום תלמיד בן 13 ובן 14 שהוא עד כדי כך אלים, שבית הספר צריך להפסיק את נשמתו, אם יודעים לטפל.

יעקב מרגי: אגלה לך בצער ששנה שעברה טיפלנו בדיון כזה במקרה כזה של אותו מקרה קיצוני שכל בית הספר על הרגליים, מפחד מאותו אלים, אז פשוט מצאו את הדרך, העבירו את התלמיד לבית הספר.

מאיר כהן: כן, מסכנים המורים שמקבלים אותו.

יעקב מרגי: אני גם לא הייתי מתמודד מול ראש ארגון פשיעה.

מאיר כהן: כשהייתי ראש עיר הכנסתי עובדות סוציאליות לבתי הספר.

מאיר כהן: זה עולה קצת, אבל אין דבר טוב יותר מכך שעובדת סוציאלית הופכת להיות לחלק מצוות בית הספר, כי הרבה מאוד פעמים דרך פתרון של שאלות רווחה, של סוגיות בתוך הבית, מצליחים להוריד לכדי אפס את האלימות.

מאיר כהן: לעיתים אנחנו, המורים, פעם בשנה או בשנתיים כשאנחנו הולכים לתלמידים שלנו, אנחנו לא חשופים למצוקות האלה, אז מצד אחד יד נוקשה ומצד שני גם לפתח יותר כלים לטפל.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים, יש לה כמה דוגמאות, מצגת קצרה.

יעקב מרגי: אחר כך נתחיל עם הדוברים.

יעקב מרגי: (הצגת מצגת)

יעקב מרגי: רבותיי, נכון, כשרואים את זה ושומעים את זה, כל פעם זה מזעזע מחדש, אבל אם נעצור גם בשגרה ונחשוב על המציאות של החברה שלנו ובאיזה תנאים המורים מתמודדים בנושא אלימות בבית הספר, אנחנו יכולים להבין שיש את המקרים האלה וזה מזעזע וצריך לעצור אותם.

יעקב מרגי: לי אין ספק שנעשים דברים.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע מה נעשה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, לקראת הסוף ניתן לכם עם המצגת, ונשמע דוברים שביקשו את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: רוני מימון, בבקשה.

<רוני מימון: שלום, אני ה'פה' של המורים.

<רוני מימון: אני אחת מהמורות.

<רוני מימון: כמו שראיתם בסרטון, בשבוע שעבר הגיעה אימא לבית הספר להרוג אותי ולהוציא לי את העיניים ולהחטיף לי סטירה, כשכל העוול שעשיתי לה זה כי - - -

איתן ברושי: איפה בית הספר?

יעקב מרגי: לא חייב.

יעקב מרגי: אם היא לא אמרה אז כנראה לא צריך לומר.

<רוני מימון: לא צריך לומר.

יעקב מרגי: הדיון משודר, לכן כל מי שלא רוצה לחשוף פרטים, שלא יחשוף אותם.

<רוני מימון: בית הספר שלנו מוסע, אנחנו אזור התיישבותי.

<רוני מימון: מרבית ילדי בית הספר מוסעים.

<רוני מימון: יש לנו תקנון וחוקים שכל הילדים וההורים חותמים עליו בתחילת השנה.

<רוני מימון: יש נוהל מוסדר שברגע שיש בעיה בהסעה, אני מקיימת דיון עם ילדים, שיח פתוח, גישור.

<רוני מימון: בפעם השנייה הורה מקבל הודעה במידה והילד מסכן את עצמו ואת החברים בהסעה, ובפעם השלישית יוצא מכתב השעיה, מקובל, מעוגן גם עם הרשות שלנו.

עודד פורר: סליחה שאני קוטע אותך.

עודד פורר: את תיארת מקרה של אלימות של הורה כלפייך.

<רוני מימון: נכון.

עודד פורר: הוגשה תלונה במשטרה על העניין הזה?

<רוני מימון: בוודאי.

<רוני מימון: קודם כול, עשיתי את כל מה שנדרש לפי התקנון, לפי החוקים.

<רוני מימון: כולם יודעים.

<רוני מימון: האימא בהתחלה קיללה בטלפון.

<רוני מימון: היא כיבדה למחרת את ההשעיה של הבת שלה.

<רוני מימון: הבת שלה הוסעה על ידי בת משפחה לבית הספר, בסוף יום חמישי גם כן, וביום שישי הילדה הגיעה עם ההסעה.

<רוני מימון: כשראיתי שהילדה יורדת מההסעה ולא כובד ההסכם, הודעתי למחנכת שצריך להגיד לאימא לבוא לקחת את הילדה בסוף היום.

<רוני מימון: עשיתי טעות קשה, כי היא באה והיא אמרה שזה הסוף שלי.

<רוני מימון: היא הגיעה לבית הספר.

<רוני מימון: היא רצתה להרביץ לי.

<רוני מימון: אני אמרתי לה, את קיבלת הרחקה, זה יעלה לך.

<רוני מימון: יש כאן חוקים, אנחנו חיים במדינת חוק, ואז היא באה ואמרה לי, אני לא מפחדת ממך ואני אראה לך.

<רוני מימון: נוראי.

<רוני מימון: אני חושבת על זה עכשיו ואני כולי בהיסטריה מזה, ובכל זאת היא הסתובבה.

<רוני מימון: אמרתי לה שהיא לא תעז לשים עלי יד.

<רוני מימון: היא הסתובבה, הרימה חפץ והשליכה אותו לכיווני.

<רוני מימון: שוב פעם הייתי במשטרה, כי ביום רביעי הייתי במשטרה על קללות ואיומים, וביום שישי הייתי.

<רוני מימון: היא העיפה עלי חפצים.

<רוני מימון: ניגשתי למשטרה ואני רוצה לומר לך שהייתי שם יום שישי עד 15:00 בצהריים עם המנהלת שנתנה לי גיבוי בנוכחות שלה.

<רוני מימון: הרבה היא לא יכלה לעשות כי כמו שאמרתם כאן, הידיים שלה כבולות.

<רוני מימון: עד להתערבות של מזכ"לית הסתדרות המורים, של יפה בן דוד, האישה לא נעצרה.

<רוני מימון: רק במוצאי שבת היא נעצרה אחרי שהתקשרתי ליפה ואמרתי לה, מה העניין?

<רוני מימון: דיברו כאן באמת מכובדים על עניין ההשבתה.

<רוני מימון: השבתה זו לא מטרה, השבתה היא כלי.

<רוני מימון: השבתה היא כלי לעצור ולחשוב.

<רוני מימון: מי היה רוצה לבוא למקום העבודה שלו ולפחד?

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: היא נעצרה ומה?

<רוני מימון: לילה אחד ושוחררה למחרת.

יעקב מרגי: מר מרדכי סמט, בבקשה אדוני.

<מרדכי סמט: בוקר טוב לכולם.

<מרדכי סמט: שמעתי את חברי הכנסת.

<מרדכי סמט: אני מזדהה עם כול מילה.

<מרדכי סמט: אני הייתי מנהל בית הספר 24 שנים, עוד 12 שנה מפקח.

<מרדכי סמט: דרגות אלימות שכאלה כפי שקורה בתקופה האחרונה, אני לא זוכר.

<מרדכי סמט: אני הייתי עד בחודש האחרון לששת המקרים הקשים ביותר שהיו בירושלים.

<מרדכי סמט: הכול פחות או יותר ידוע, אני לא רוצה לתאר פרטים.

<מרדכי סמט: חדרי מורים תוססים, האווירה היא קשה.

<מרדכי סמט: אם תעשה אינוונטר של עבודה, הנושא המרכזי הוא האלימות, עם כל הפעולות והתוכניות הנשגבות.

<מרדכי סמט: אחד הדברים שמטרידים ביותר מנהלים ומורים, זו ההתנהגות שלנו, של הארגונים והמנהיגים.

<מרדכי סמט: לפני כחודש היינו בישיבה אצל השר לביטחון פנים במשרדו.

<מרדכי סמט: אחד העוזרים הגיש לו נייר.

<מרדכי סמט: לצערי 47% השנה, עליית האלימות במוסדות החינוך על כל רבדיו, מגני הילדים.

<מרדכי סמט: זה אומר דרשני.

<מרדכי סמט: בדיון כזה הייתי רוצה לראות את השר לביטחון פנים, את שר הרווחה והשר החינוך יחדיו, ולמה אני אומר את זה?

<מרדכי סמט: ראשית, אני חושב שצריך לבדוק את מקורות האלימות, מי הם הסוגי התלמידים הללו.

<מרדכי סמט: אני בדקתי כאן בירושלים, כי אני הייתי הנושא של גילה ועוד בתי ספר.

<מרדכי סמט: ליוויתי אותם בחודש האחרון, גם את שתי המורות ששכבו בבית חולים.

<מרדכי סמט: הילדים הללו היו ילדים שמועמדים לוועדת השמה.

<מרדכי סמט: היה צפי.

<מרדכי סמט: ועדות ההשמה נפגשות אחת לחודשיים או שלושה, כי הסקטור ביותר שהולך וגדל כל שנה, לצערי הרב הוא החינוך המיוחד במדינת ישראל.

<מרדכי סמט: הוא גדל.

<מרדכי סמט: לצפות את התלמידים הללו כדי לטפל בהם בצורה חינוכית נכונה, הם והוריהם, כי ברגע שאנחנו צופים ילדים שכאלה, שלוקחים כדורים כאלה וכאלה ואלו התגובות שלהם וככה מגיעים בבוקר, כי הם מגיעים ממשפחות, לפעמים, לא רוצה לתאר כרגע, אבל בדקתי את זה.

<מרדכי סמט: מנהלי בתי ספר אומרים, קשה לנו להתמודד.

<מרדכי סמט: מורים חוששים.

<מרדכי סמט: אתמול הייתה אצלי מורה שתלמיד בכיתה ד' מצלם אותה בסמרטפון ומודיע להם, ברגע זה המורה צהלה וצעקה עלי, והמורה חוזרת ואומרת, יש את הצילום של ההתנהגות שלך בכיתה, אני אפרסם אותו.

<מרדכי סמט: יותר מכך, אתמול במגזר אחר, יושבים כאן שני חברי כנסת, מנהלת חטיבת ביניים, הוציאה עליה מודעת אבל, הלכה לעולמה.

<מרדכי סמט: לאן הגענו?

<מרדכי סמט: לכן אני שואל את השאלה הפשוטה, אין לנו את הכלים המתאימים היום.

<מרדכי סמט: האלימות הולכת וגוברת.

<מרדכי סמט: פעם ראינו בטלוויזיה, נכדנו, ילדנו ראו את 'סומסום' ואת 'פרפר נחמד'.

<מרדכי סמט: היום את סרטי האלימות שהם רואים ומחקים, מעל ומעבר לכל פרופורציה.

<מרדכי סמט: בדרכי לכאן, נהג מונית שהביא אותו לכאן, שאני נוסע איתו לעיתים קרובות, אומר לי, מה הנושא היום?

<מרדכי סמט: ואני אמרתי, לדעתי לא רחוק היום, מה שקרה בפילדלפיה יקרה בישראל, כי רמת האלימות הרקיעה שחקים ואין תשובות.

<מרדכי סמט: אותן אימהות שלפני כחודש הגיעו למשטרה, וזה קרה ביום שישי, ולאחר זמן קצר נשלחו הביתה, והתלמיד היה שלושה ימים בביתו וחזר לאותה כיתה, והתלמידים ראו את המורה במערומיה, מורה לאנגלית שהגיעה לישראל לא מזמן, מעולה, ששערותיה נקרעו, חטפה שריטות ובעיטות ובסוף את הפאה הנוכרית, נזרקה מראשה וכך ראו כל תלמידיה.

<מרדכי סמט: תארו לעצמכם מה קורה בחדר מורים שכזה, ואיך האם נכנסה ישירות, לא למזכירות, ישירות לכיתה.

<מרדכי סמט: גם פה צריכה להיות הגבלה מסוימת.

<מרדכי סמט: חפשו את המקורות, ואנחנו יכולים לעבוד יפה עם ועדי ההורים.

<מרדכי סמט: גם לוועדי ההורים אין מספיק כוח עם כל החוקים.

<מרדכי סמט: אני לא זוכר דבר שכזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שלמה ישי, בבקשה.

<שלמה ישי: שלום לכולם, קודם כול אני רוצה לומר שאני מאוד מעריך את ההשתתפות הרבה של חברי הכנסת.

<שלמה ישי: אני לא זוכר ישיבה של ועדת חינוך שהשתתפו כל כך הרבה חברי כנסת מסיעות שונות.

יעקב מרגי: 28 יש לך פה?

יעקב מרגי: היו לי דיונים עם 28.

<שלמה ישי: אני יודע מה שאני ראיתי.

יעקב מרגי: אבל כדי שלא יחשבו, הייתי חייב לומר לך את זה.

יעקב מרגי: אני הבנתי אותך טוב.

<שלמה ישי: אז אני אומר שאני מאוד מעריך ואני מודה לחברי הכנסת.

<שלמה ישי: החברים דיברו כאן על מה שקורה אחרי.

<שלמה ישי: אני חושב שיש גם לעשות לפני.

<שלמה ישי: אחרי, יש דיונים, יש בית משפט, יש תביעות, יש הרחקות.

<שלמה ישי: אני חושב שיש כמה דברים שאפשר לעשות לפני.

<שלמה ישי: בכל מוסד ציבורי עומד אדם, פקח, שבודק כל מי שנכנס.

<שלמה ישי: איך יכול להיכנס לבית ספר מישהו עם סכין ביד?

<שלמה ישי: איך הוא יכול להיכנס?

<שלמה ישי: איך יכול להיות דבר כזה?

<שלמה ישי: יעלה על הדעת שלבנק יכנס מישהו עם סכין?

סעיד אלחרומי: כי אין שומר בכניסה.

<שלמה ישי: זה שאין שומר בכניסה, זה יותר גרוע.

סעיד אלחרומי: זה יותר גרוע.

<שלמה ישי: אני מדבר גם כשיש שומר בכניסה.

<שלמה ישי: צריך לתת לו סמכות.

סעיד אלחרומי: בהחלט.

<שלמה ישי: ואני חושב שאף אדם לא יכנס לבית ספר בלי שהשומר ישאל את המנהל אם האיש הזה הוזמן, אם האיש צריך להגיע.

<שלמה ישי: זה הדבר הכי פשוט.

<שלמה ישי: כפי שהציעה פה חברת הכנסת, אחרי שיש - - -

יעקב מרגי: מכובדי המלומד, כבודו מייצג את?

<שלמה ישי: הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אז אנא, במקום לומר את זה פה, זה טוב שאתה אומר את זה פה, תתכבדו, תיזמו נוהל משותף, מזכ"לות הסתדרות המורים בשיתוף ההורים, בשיתוף משרד החינוך.

יעקב מרגי: תגיעו לנוהל.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון.

יעקב מרגי: הורה, קודם כול רוצה להגיע לבית הספר, צריך לתאם זאת לפני כן.

יעקב מרגי: היום בעידן שיש תקשורת זמינה, צריך לתאם.

יעקב מרגי: תתאמו את זה.

יעקב מרגי: אם כמו שאתה תיארת, מר סמט, נראה לי גם מעל הגדר תטפס, אבל בוא נצמצם כמה שאפשר.

יעקב מרגי: לעשות סייג זה דבר חשוב.

יעקב מרגי: תסכם בבקשה, אדוני.

<שלמה ישי: אני מסכם.

<שלמה ישי: אני חושב שגם קריאה מטעם ועדת החינוך של הכנסת, יש לזה השפעה, כי זה גם תלוי ברשויות המקומיות.

<שלמה ישי: השומר בשער הוא בעצם עובד הרשות והוא צריך לקבל הנחיות מהרשות והוא צריך לבצע את ההנחיות של הרשות.

יעקב מרגי: מקובל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אחרונת הדוברות מהסתדרות המורים, עליזה מדינה.

<עליזה מדינה: שמי עליזה מדינה, ניהלתי מספר שנים בית ספר.

<עליזה מדינה: אני יושבת ראש הסתדרות המורים בנתניה.

<עליזה מדינה: אני רוצה שהמצב הגיע לידי כך שמתקשרות מורות נפגעות ואינן מעוניינות להציג בהתחלה את הפרטים שלהן.

<עליזה מדינה: הן פונות להסתדרות המורים והן רוצות שיטפלו בהן בעילום שם.

<עליזה מדינה: תראו באיזו רמת פחד הן נמצאות.

<עליזה מדינה: דבר נוסף, הבעיה היא מאוד מורכבת, כי כמו שציינו, המעורבים בחינוך הם רבים ולמעשה הרשות ומשרד החינוך לא תמיד זה יחד אחת.

<עליזה מדינה: מנהל בית הספר, כשהוא מנהל, הוא תחת משרד החינוך והוא לא תחת הרשות.

<עליזה מדינה: יש לנו כאן בעיה מאוד קשה.

יעקב מרגי: אני לא מוכן לזרוק את זה לשם.

יעקב מרגי: השלטון המקומי ומשרד החינוך מדברים ביום-יום, שעה-שעה, בחינוך, ויודעים לדבר ביניהם.

יעקב מרגי: פשוט כנראה אף אחד לא חשב לעשות נוהל מסודר, נוהל כניסה לבתי ספר, אז שיתכבדו ונקרא להם לעשות זאת.

יעקב מרגי: משרד החינוך יודע לדבר עם השלטון המקומי והם עושים זאת.

יעקב מרגי: בתי ספר מתקיימים בברית הזו וטוב שכך, לכן אני לא רוצה שתיקחי את זה לשם, כי זו לא הבעיה.

יעקב מרגי: הבעיה זה אלימות בחברה הישראלית והאכיפה שהיא רופסת.

יעקב מרגי: עוד חוק ועוד חוק לא יעזור כלום, אמר מאיר כהן בצדק.

יעקב מרגי: על אלימות יש חוקים כבר.

<עליזה מדינה: מה שאני באה לומר, אין ספק שבית הספר הוא התמונה של התמונה של החברה הישראלית, חד משמעית, ולכן יש הרבה פעמים שצריך למצוא באמת את החיבורים ולהרכיב את התוכניות הנכונות שיהיו בתוך בית הספר, שיהיה באמת מתאם בין הדברים השונים ועל זה אנחנו צריכים להגיד, על החוליות המקשרות.

יעקב מרגי: תודה.

איתן ברושי: לפי דעתי יש פה איזו אי הבנה, מה שאני זוכר כמי שהיה ראש רשות, תפיסת האבטחה של בתי הספר נולדה מהרצון להגן מפני פיגועים.

יעקב מרגי: ברור.

איתן ברושי: זו אחת הסיבות שאין במגזר הערבי שומרים.

איתן ברושי: מה שמוצג פה זו שאלת האלימות.

איתן ברושי: זה שתי תפיסות קצת שונות ושתי הגדרות תפקיד שונות והכשרות כוח אדם שונות.

יעקב מרגי: רוצים לשנות תפיסה?

יעקב מרגי: יש מי שאחראי על כך.

יעקב מרגי: נפנה אותו.

איתן ברושי: לא, התפקיד שלנו לבקר אותם.

יעקב מרגי: זאב.

<זאב גולדבלט: ההורים ככלל ופורום ועדי ההורים היישוביים בפרט, חוזרים ומדגישים את הסלידה וההוקעה שלהם לכל גילוי אלימות פיזית או מילולית כלפי סגל בית ספר והגנים.

<זאב גולדבלט: אנו סבורים שיש להילחם בתופעות האלה בכל האמצעים שמעמיד המחוקק, אבל מלחמה זו חייבת להיות כלפי הפוגע או הפוגעים ולא כלפי כלל ציבור התלמידים וההורים, שהרי לכך לא נוכל להסכים ויש בזה בפירוש ענישה קולקטיבית שאפילו בצבא כבר השכילו להבין שהיא לא חוקית ולא תקינה.

<זאב גולדבלט: במקביל, אנו מצפים שכנסת ישראל וארגוני המורים יפעלו בצורה נחרצת ובאותה רמה של נחרצות גם כלפי מורים וגננות וסייעות שפועלים באלימות כלפי ילדים ובני נוער, כולל אלימות מינית שנחשפנו אליה בשבועות האחרונים, תופעה שגם אליה אנחנו נחשפים כל הזמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הערתי גם בדיון הקודם, זאב.

יעקב מרגי: אין לי בעיה לקיים דיונים, ואתה מכיר אותי.

יעקב מרגי: אם יש תופעה, אנא תיזמו דיונים.

יעקב מרגי: יכול להשתמע חס ושלום שהאלימות היא הדדית, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: הדיון כרגע, אלימות כלפי מורים.

<זאב גולדבלט: וזו בדיוק הנקודה.

יעקב מרגי: אתה אצלי אורח קבוע בוועדה.

יעקב מרגי: האוזן שלי כרויה אליך.

יעקב מרגי: אתה יכול להוציא פנייה מסודרת של ההורים.

יעקב מרגי: תוציא מקרים.

יעקב מרגי: תאמין לי שיתקיים דיון בנפרד.

יעקב מרגי: זה גם בדיון הקודם היה וזה לא במקום.

<זאב גולדבלט: תרשה לי רק להגיד מילה אחת ואחרי זה רק פז ישלים אותי.

<זאב גולדבלט: זה בדיוק ההבדל בינינו ובין ארגוני המורים, כי אנחנו חושבים שכל בעיה וכל גילוי כזה, צריך להתמודד איתו ספציפית ולא להעניש בצורה קולקטיבית את כלל הציבור.

<זאב גולדבלט: זה בדיוק ההבדל.

יעקב מרגי: זו לא ענישה.

מאיר כהן: זאת אווירה, זו תרבות.

מאיר כהן: זה לא דבר שהוא ספציפי.

יעקב מרגי: זו ברית משולשת.

<זאב גולדבלט: בוודאי, ולכן אני מאוד שמחתי לשמוע את מה שאמר הסגן של יפה.

יעקב מרגי: תאמינו לי שאני כובש נבואתי.

יעקב מרגי: אני שומע הרבה דברי חוכמה מחברי הכנסת ומהאורחים ואני שותק, אבל מדי פעם אני משחרר.

יעקב מרגי: תקשיב, זו ברית קדושה, ברית משולשת של הורים, מורים ותלמידים.

<זאב גולדבלט: חותמים על זה.

יעקב מרגי: כשבא מאיר כהן ואומר לך, צריך להשבית את המערכת שבוע, לא כי היד קלה על ההדק.

יעקב מרגי: הוא היה ראש רשות.

יעקב מרגי: הוא גם אבא והוא גם היה מנהל בית ספר.

<זאב גולדבלט: וגם מורה.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: הוא אומר לך במילים אחרות, תזעזע את המערכת.

יעקב מרגי: בצה"ל יודעים לעשות זאת.

יעקב מרגי: כשיש תאונת אימונים, השם ישמור, משביתים, עוצרים את כל האימונים, בודקים מה קרה.

יעקב מרגי: יש פה שבר.

יעקב מרגי: מורה שמושפלת כך, זו נקודת שבר במערכת החינוך.

<זאב גולדבלט: שערורייה, נכון.

<זאב גולדבלט: חד וחלק.

יעקב מרגי: לכן כשהוא אומר לך, תשבית שבוע, אז הוא אמר, לא שבוע, שישה ימים וארבע שעות.

יעקב מרגי: אל תתפוס אותו במילה.

יעקב מרגי: תזעזע את המערכת, זה מה שהוא אומר לך.

יעקב מרגי: אני חושב שם אתה במקרה כזה, תרצה, כי מחר-מחרתיים, זו מערכת החינוך של הבן שלך.

יעקב מרגי: יש בתי ספר שאין שם אווירת לימודים.

יעקב מרגי: בית הספר מתקיים.

יעקב מרגי: לפעמים אני רואה אותו בגרפים וכל כך בא לי להתפוצץ ואין אווירת לימודים בגלל בעיות משמעת.

יעקב מרגי: זה פוגע באותם תלמידים שיושבים בכיתה ורוצים ללמוד.

<זאב גולדבלט: וההנהלות לצערי מעלימות את זה והמורים מתביישים בזה.

<זאב גולדבלט: זו טעות.

<זאב גולדבלט: צריכים לתקוף את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פז, בבקשה.

<פז כהן: שתי מילים.

<פז כהן: אנחנו פה כי זה נורא חשוב לנו, הסיפור הזה של האלימות.

<פז כהן: אנחנו מבקשים שתצא מפה קריאה לנער את ספר החוקים ולהשתמש בכל הכלים שספר החוקים מעמיד כנגד אנשים אלימים בתוך מערכת החינוך.

<פז כהן: זה גם המשרד לביטחון פנים וגם המשטרה.

<פז כהן: אני בעצמי דיברנו עם המשטרה כשהיה את האלימות בגילה, כי גם לנו היה חשוב שהאימא תורחק מבית הספר ותיעצר וייעשה הכול, אבל זה נכון לכולם, לכל בן אדם שאלים בתוך מערכת החינוך.

<פז כהן: חשוב לי להעביר פה מסר לכולם.

<פז כהן: כל הכבוד להסתדרות המורים, אולי, שהיא משביתה.

<פז כהן: אנחנו נמשיך לצאת נגד השבתות כי אנחנו לא מאמינים בזה, אבל אתם עושים את עבודתכם נאמנה.

<פז כהן: ההורים הם לא אויב.

<פז כהן: אמרת את זה יפה, מוטי, ואנחנו עובדים מצוין בירושלים.

<פז כהן: התלמידים הם לא אויב.

<פז כהן: צריך לייצר פה חזית אחת מאוחדת של כולנו ביחד נגד אותם אנשים אלימים.

<פז כהן: אסור בשום פנים ואופן, והיה לנו את הדיון בבית המשפט שעשינו על ההשבתה.

<פז כהן: אסור לייצר מצב שהורים ומורים משני צידי המתרס.

<פז כהן: אסור שההורים ירגישו שהמורים הם אויב ואסור להיפך.

<פז כהן: אנחנו אתכם, המורים, הגננות.

<פז כהן: כל אנשי החינוך ביחד בחזית אחת בסיפור הזה נגד האלימות.

<פז כהן: אם למישהו קשה לגשת למשטרה להגיש תלונה, אני באופן אישי מוכן וכבר עשיתי את זה פעם אחת, להגיש תלונה נגד הורה מכה או נגד איש שבא מחוץ למערכת ופגע באיש חינוך.

<פז כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<עינב לוק: בוקר טוב לכולם, לי קוראים עינב לוק, אני מנהלת אגף תוכניות סיוע מניעה בשירות הפסיכולוגי-ייעוצי.

<עינב לוק: נמצאת איתי בלה רדונסקי מהייעוץ המשפטי, הילה סגל, ממונה על אקלים וצמצום אלימות, ונמצאת איתנו רחל ממינהל עובדי הוראה.

<עינב לוק: אני רוצה להגיד שבאמת באנו כולנו מתוך הבנה שהנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב ומאוד כאוב.

<עינב לוק: אנחנו יושבות ושומעות כאן את האירועים, גם אותך, רוני מימון, את הסיפור האישי, את הסיפורים שאתם הקרנתם.

<עינב לוק: אנחנו ערים לכל המקרים האחרונים, הקשים והמורכבים שהתרחשו לאחרונה, ובהובלת ובהנחיית מנכ"ל משרד החינוך מגבשים בחודשים האחרונים תוכנית רצינית, חשובה, שכוללת הרבה מאוד היבטים והרבה שותפים.

<עינב לוק: הצגנו את התוכנית להסתדרות המורים, לארגון המורים, יושבים עם פורום ועדי ההורים.

<עינב לוק: באמת מציגים לכולם כדי לגבש תוכנית.

<עינב לוק: אני רוצה להתחבר לדברים שלך, פז.

<עינב לוק: אנחנו נמצאים יחד בסיפור הזה.

<עינב לוק: אין כאן אנשים משני צידי המתרס.

<עינב לוק: אנחנו חושבים שהנושא של אלימות כלפי מורים הוא חמור, הוא כואב והוא פוגע לא רק במורה עצמו.

<עינב לוק: המורה עצמו נפגע פיזית, נפגע רגשית, אבל המקרה הבודד מקרין על תחושת המוגנות של כל ציבור המורים בישראל.

<עינב לוק: מבחינתנו כמערכת חינוך, תחושת המוגנות של המורים זה הדבר שעומד בראש הרשימה למול עינינו כי מורים לא מוגנים, תלמידים לא יהיו מוגנים.

<עינב לוק: אין אפשרות לנהל מערכת חינוך אם המורים לא מרגישים מוגנים.

מסעוד גנאים: אולי שאלה, עינב.

מסעוד גנאים: בקשר למורה שהוא היה חשוף לאלימות או להתקפה, אתם מלווים אותו כשפ"י מבחינת תמיכה פסיכולוגית?

<עינב לוק: אז ברשותך, זה אחד המרכיבים המשמעותיים של התוכנית ואני אשמח להציג אותה.

יעקב מרגי: תציגי, בבקשה.

<עינב לוק: אנחנו נראה את התוכנית.

יעקב מרגי: אין לנו הרבה זמן.

יעקב מרגי: היו הרבה חברי כנסת וזה רק מבורך.

<עינב לוק: זה בהחלט מבורך.

<עינב לוק: אני רוצה להציג את התוכנית, שאני אגיד שיש לה כמה מרכיבים.

<עינב לוק: יש בה גם מרכיבים של חוק, של דרכי אכיפה, ענישה, אבל בהחלט יש בה מרכיבים מאוד חשובים של תוכנית התערבות, מניעה, ליווי ותמיכה למורים ולכל הצוות החינוכי.

<עינב לוק: (הצגת מצגת) אנחנו נגיד שאנחנו ממשיכים לנטר את הנושא של פגיעה בעובדי הוראה באמצעות הסקרים שלנו.

<עינב לוק: אפשר לראות כאן חלק מהנתונים, לא הבאנו את כל הנתונים, אבל כמובן נמצאים בשקיפות באתר של משרד החינוך.

מאיר כהן: אגב, המיצ"ב הוא רק בחטיבת הביניים.

<הילה סגל: כן, יש את כל הגילאים, יסודי, חטיבה ועל-יסודי.

<הילה סגל: מיצ"ב אקלים נעשה בכל הגילאים.

<עינב לוק: אקלים בכל הגילאים ואנחנו רואים שזה בנושא של תחושת האיום של המורים מפני הורים, הולך ופוחת עם הגיל.

<עינב לוק: זה הכי גבוה ביסודי, ויורד.

<עינב לוק: אנחנו רואים בקרב תלמידים, זה פחות או יותר אותם נתונים בכל שלבי החינוך.

<עינב לוק: כאן יש סקרים בעולם בכלל.

<עינב לוק: אנחנו לומדים על הנושא הזה יחד עם חוקרים בעולם כדי לראות מה נעשה בעולם ואיך מתמודדים עם התופעה.

מאיר כהן: כדאי שלא נלמד מארצות הברית.

יעקב מרגי: לא רק את זה, עוד הרבה דברים.

<עינב לוק: המרכיב הראשון ששמנו כאן

<עינב לוק: בתוכנית זה כל הנושא של החוק.

<עינב לוק: ברשות

<עינב לוק: כם, בלה תגיד על זה כמה מילים.

<בלה רדונסקי: בלה מהלשכה המשפטית, משרד החינוך.

<בלה רדונסקי: כרגע מקודם תיקון לחוק העונשין בזרקור ששר החינוך תומך בו בנושא של שימת זרקור על עובדי הוראה.

<בלה רדונסקי: ספציפית אני גם רוצה להעיר שגם בנושא של השומרים והאבטחה שהעלו כאן, זה לא רק בנושא הביטחוני.

<בלה רדונסקי: סמכויות של השומרים ואבטחה בבתי הספר הורחבו לטיפול במקרי אלימות כולל גם חיפוש.

<בלה רדונסקי: לסוגיה שהועלתה כאן לגבי המגזר הערבי, על פי החלטת הממשלה כל ה-540 תקנים למגזר הערבי אוישו על ידי המאבטחים ואכן יש לנו כבר אבטחה גם במגזר הערבי.

סעיד אלחרומי: כבר נכנסו למערכת?

<בלה רדונסקי: כן, מאוישים.

<בלה רדונסקי: כל ה-540 תקנים על פי החלטת הממשלה, מאוישים נכון להיום.

יעקב מרגי: רק תעשו פיקוח ובקרה אם זה לא מאויש במקום אחר, כי הוא לא רואה.

יעקב מרגי: יש לך דקה רק לסכם.

יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד.

יעקב מרגי: האם נכונה הטענה שהיה גידול של 47% במקרי האלימות בבתי הספר?

<עינב לוק: לנו אין נתון כזה.

יעקב מרגי: אין לך נתון כזה.

יעקב מרגי: אנחנו נדרוש את זה.

<עינב לוק: נשמח לקבל אותו.

יעקב מרגי: אוקי, זה חומר למחשבה למנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: בדיונים כאלה משרד לביטחון פנים חייב להיות חלק מהדיון.

<יהודית גידלי: הוזמן.

יעקב מרגי: הוזמן ולא מצא לנכון.

<עינב לוק: אני רק אגיד עוד בשתי מילים, שאנחנו פתחנו את הנושא של חוזר מנכ"ל, את הפרק שמתייחס לפגיעה בעובדי הוראה.

<עינב לוק: אנחנו מרחיבים, מדייקים, מחמירים כדי להגיד מסר מאוד ברור כנגד מקרים של אלימות וכל הנושא של טיפול בעובדי הוראה, אז במקרה שקורה אירוע של פגיעה, אנחנו בנינו נוהל חדש.

<עינב לוק: באותו רגע יהיה ליווי של יועצת בית הספר ופסיכולוגית, ובמידת הצורך - - -

איתן ברושי: זו אחריות מחלקת החינוך?

איתן ברושי: מי אחראי על זה בכל רשות?

<עינב לוק: יש שתי רמות של ליווי.

איתן ברושי: לא הליווי.

איתן ברושי: מי מטפל במניעת אלימות?

איתן ברושי: הקב"ט של המועצה, של העירייה?

איתן ברושי: מנהל מחלקת חינוך?

איתן ברושי: ראש העיר?

איתן ברושי: מי הפונקציה שאתם עובדים מולה?

יעקב מרגי: הבנו את השאלה.

יעקב מרגי: איתן, אין לי זמן לשאלות עכשיו.

יעקב מרגי: סליחה, איתן.

איתן ברושי: אבל שלא ימרחו אותנו פה במילים.

<עינב לוק: ממש לא.

מאיר כהן: היושב ראש, אני חושב שאחד הדברים שחייבים להוסיף, זה לחייב מנהלי בתי ספר לחייב לדווח למשטרה על אלימות נגד מורים.

יעקב מרגי: מה שאומר מאיר כהן, זו לא רשות.

יעקב מרגי: כמו שאנחנו, כמו כל אזרח שהיה עד לעבירה ולא דיווח, הופך להיות אשם וזו עילה לעבירה פלילית.

יעקב מרגי: אין שום סיבה, אני חושב שזו תהיה חובה.

יעקב מרגי: ברגע שזו אלימות, אני מדבר על אלימות פיזית שמחייבת התערבות, אני חושב שצריך קודם כול לדווח.

<עינב לוק: אני חושבת שרק צריך לזכור שיש כאן את רצונו של המורה.

יעקב מרגי: לדווח למערכת.

יעקב מרגי: קודם כול למערכת.

יעקב מרגי: חובה.

מאיר כהן: זו הבעיה.

מאיר כהן: אין 'רצונו של המורה'.

מאיר כהן: בתוך בית ספר, מוסד חינוכי, שמתבצעת עבירת אלימות כנגד מורה, תעזבו את המורה.

מאיר כהן: מנהל בית הספר צריך לקרוא למשטרה ולהגיש תלונה.

מאיר כהן: תעזבו את המורים.

מאיר כהן: אל תפילו את זה על המורים.

מאיר כהן: מנהל בית הספר הוא האימפרטור.

מאיר כהן: יש בכוחו לעשות את זה.

<בלה רדונסקי: עלו כאן אמירות גם של חבר הכנסת ברושי וגם של נוספים לגבי מה חדש, מה אנחנו צריכים לעשות כדי לשים את זה בדגש.

<בלה רדונסקי: אפשר לראות שלצד תוכנית שנתית מחייבת, יש פה חמישה דגשים לאורך השנה.

<בלה רדונסקי: בכל בית ספר יצטרכו להקדיש לזה זמן, בימי היערכות, בתקנון, באסיפת הורים.

<בלה רדונסקי: זה דברים שלאו דווקא נעשים בצורה מדויקת בזמן הזה, בשבוע לגלישה בטוחה וביום שיא במהלך יוני.

<בלה רדונסקי: עוד דבר אחד נוסף זה בעצם התפקיד של המחוזות.

<בלה רדונסקי: התפקיד של מנהלי המחוז בליווי שלהם את המורים הנפגעים, למעשה הגדרנו שתוקם ועדה מחוזית בכל מחוז ושיוגדרו אסופה של נתונים על מקרים, ניטור שלהם.

<בלה רדונסקי: מה שנאמר כאן על חובה למחוז ייעשה בצורה מסודרת.

מאיר כהן: יש לזה לוח זמנים?

מאיר כהן: אם אנחנו עכשיו מתקשרים לכל ראשי המחוזות, זה קיים?

מאיר כהן: אני מציע, אל תכעסו עלי.

מאיר כהן: אני חושב שאתן עושות עבודה נהדרת, אבל מניסיון, מה שלא חייבו אותנו בלוח זמנים ברור, לא נעשה.

<בלה רדונסקי: זה מחייב אותנו בתחילת שנה - - -

<פז כהן: זו התשובה לעתירה שהגשנו לבית המשפט.

<מאיר אסרף: בעתירה שלכם לא היה כתוב כלום על הדבר הזה.

יעקב מרגי: פז, מאיר, אני אתן לכם לדבר בחוץ.

יעקב מרגי: נעים בחוץ.

יעקב מרגי: תקשיבו, בדיון הקודם ב-7 בנובמבר 2017, בנקודה השביעית של הסיכום: "הוועדה קוראת למשרד החינוך להגיש לה מסמך מקצועי מפורט שיתאר את תהליך הטיפול המיידי של המשרד במקרה של אלימות על כל גווניה.

יעקב מרגי: על המסמך לתאר את הכלים העומדים לרשות צוות ההוראה, תלמידים והורים לטיפול במקרה של אלימות".

יעקב מרגי: אני את המסמך הזה לא ראיתי.

<קריאה: אנחנו נבדוק את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את המסמך הזה.

יעקב מרגי: כבר בדיון הקודם הגענו למסקנה שברגע שקורה מקרה אלימות, כל בית ספר מתנהל אחרת.

יעקב מרגי: יש אי ודאות מוחלטת.

יעקב מרגי: תאמין לי, אני אעשה פה סביב השולחן.

יעקב מרגי: כל אחד ייתן את התהליך ונמצא ארבעה-חמישה מודלים שונים לטיפול בבעיית אלימות, אז אני מבקש את זה כתוב.

<קריאה: אבל זה חדש וזה ייכנס עכשיו.

<קריאה: זה נבנה ויועבר - - -

יעקב מרגי: אז אני חושב, שכותבים לי משהו, קיבלתי את מכתבך, הנוהל בהכנה, אנחנו מבקשים עד תאריך זה וזה.

יעקב מרגי: כנסת, משאב יקר של זמן, שמתנהל.

יעקב מרגי: אנשים יושבים, דנים.

יעקב מרגי: אנחנו לא דנים כדי לשחרר לחצים או אוויר.

יעקב מרגי: היה סיכום, היה צריך לעמוד בסיכום הזה.

יעקב מרגי: לפחות להתייחס שאכן נענינו לקריאתך וכותבים אותו.

<קריאה: אנחנו כתבנו.

<קריאה: אנחנו רק נבדוק אם זה לא עבר.

יעקב מרגי: אז אני מבקש לקבל אותו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, רק מי שחייב, לחצי דקה.

איילת נחמיאס ורבין: משפט.

יעקב מרגי: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לך על הדיון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו באמת צריכים כבר לעבור משלב הדיונים לשלב המעשים.

איילת נחמיאס ורבין: בוועדת חוקה, חוק ומשפט, איפה שמוטי יוגב ואני העברנו את החוק שלנו בקריאה ראשונה, אני רוצה להגיד לכם משהו, הביאו נתונים כאילו מספר מקרי האלימות ירדו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מבינים שאנחנו נמצאים במציאות מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים ללכת למהלכים הרבה יותר דרמטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לחזק את ידידי מאיר כהן שאומר בצורה מפורשת, אין דבר כזה שיש מקרה אלימות ולא הולכים לדווח למשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סאלח סעד.

סאלח סעד: אני חושב שהתופעה הזאת היא תופעה ממש מסוכנת, כי גם העבירה מחלחלת לכל בית הספר.

סאלח סעד: זה לא יכול להיות שמורה או מורה יותקפו על ידי ילד או מורה והסיפור הזה ימרח.

סאלח סעד: אם יש מורה אלים, זה סימן שבית הספר אלים.

סאלח סעד: כאן אני חושב שהאווירה היא כל כך עכורה בבית הספר וגם רמת הלימודים תהיה שונה לגמרי, לכן אני חושב שאנחנו צריכים לעשות כל דבר כאן, אדוני היושב ראש, בכדי למזער ולמגר את התופעה הזאת.

סאלח סעד: זה מאוד מסוכן ברמה חינוכית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: אין ספק שהתופעה היא מאוד חמורה.

מסעוד גנאים: היינו עם חבריי בג'לג'וליה לפני כמה זמן אחרי ההתקפה על תלמיד בבית הספר.

מסעוד גנאים: המורים היו מבוהלים ומפחדים שם.

מסעוד גנאים: אני חושב שהתגברות התופעה היא בגלל שני דברים: אחד, זה התגברות האלימות בכלל בחברה.

מסעוד גנאים: שניים, הירידה במעמדו של המורה ומעמד ההוראה.

מסעוד גנאים: צריך לעשות הכול כדי לשמור על המורים בעניין של הרתיעה.

מסעוד גנאים: המשטרה צריכה להיות יעילה ואפקטיבית ולא חפיפניקית, וגם על משרד החינוך לפי דעתי לעשות הכול כדי לשמור על כבודם של המורים, כי מורה שמושפל מול תלמידים, אתם לא יודעים מה זה עושה לו.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין, בקצרה.

חנין זועבי: חמש הערות שלא דיברו עליהן.

יעקב מרגי: אל תהיי בטוחה, באת מאוחר, כי חבר'ה שלך דיברו.

יעקב מרגי: אם דיברו, אני אומר לך, דיברו.

חנין זועבי: אני ראיתי את כל השידור.

חנין זועבי: אני לא פוחדת רק מהאלימות הספציפית של התלמיד, אני פוחדת יותר כאשר התלמיד הופך לגיבור בכיתה.

חנין זועבי: זה לא ספציפי ולא מדברים על עונש קולקטיבי, מדברים על חינוך קולקטיבי.

חנין זועבי: יש מקרים שהוא מרביץ למורה אבל האלימות לא מסתיימת בנקודה הזאת.

חנין זועבי: הוא הופך לגיבור בכיתה.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו צריכים לאתר בתי ספר עם רמת אלימות יותר גדולה, וזו כבר המלצה פרקטית, לאתר קבוצה של בתי ספר עם רמת אלימות שהיא חצתה את הקו האדום, לחייב אותם בסדנאות לאלימות, כבוד היושב ראש.

חנין זועבי: אני רוצה לדבר על הפגיעות של המורה.

חנין זועבי: ממה המורה מפחדת, ופה האירוע הפלילי.

חנין זועבי: היא מפחדת גם מהתגובה של המשפחה של התלמיד מחוץ לכותלי בתי הספר, אז האירוע הוא לא רק אירועי חינוכי בתוך כותלי בתי הספר.

חנין זועבי: יש משפחות שיכולות להיות אלימות ולהעניש את המורה על זה שהיא הלכה והתלוננה למשטרה.

חנין זועבי: פה המשטרה צריכה להיכנס לתמונה.

חנין זועבי: הערה שלישית על ארגוני פשע.

חנין זועבי: האלימות לא רק ברמה של להרביץ.

חנין זועבי: יש מורים מאוימים על ידי משפחות, את תעזי לא להעביר את התלמיד שלי במבחן הזה.

חנין זועבי: זו לא אלימות?

חנין זועבי: זו לא רמה של שליטה בבית הספר?

חנין זועבי: אל תעזו לא לרשום את התלמיד שלי לבית הספר.

חנין זועבי: זו גם אלימות יותר סמויה וצריכים לטפל בה.

חנין זועבי: המלצה אחרונה.

חנין זועבי: ההורה שמרביץ, למנוע ממנו מלהיכנס שוב לבית הספר.

חנין זועבי: זה עונש.

חנין זועבי: אתה הרבצת, אתה היית חוצפן אפילו, אתה לא נכנס עוד לבית הספר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: אני רק אוסיף שצריך לחשוב אולי מחדש על ההתארגנות לגבי מערך השמירה בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: בזמנו דובר על שמירה סלקטיבית שמתקשרת אולי לאזורים מסוימים ורגישים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שעם התגברות תופעת האלימות צריך לחשוב מחדש על הנושא הזה ולחייב את כל בתי הספר בשמירה כזו.

יעקב מרגי: תודה.

סאלח סעד: היושב ראש, רק תיקון קטן.

סאלח סעד: הדוברת אמרה לי שאמרתי מורים אלימים.

סאלח סעד: הכוונה כמובן היא לילדים אלימים, לא מורים.

יעקב מרגי: אז תיקון לפרוטוקול.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, כפי שאמרתי קודם, הוועדה קיימה דיון בנובמבר 2017 וזה דיון נוסף.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני לא רואה שינוי מגמה.

יעקב מרגי: אני מודה לחברי הכנסת הרבים שהציעו את הדיון הזה לדיון מהיר.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת שוב לקבל לידיה את המסמך שנתבקש להגיש אותו ב-7 בנובמבר, שיתאר את תהליך הטיפול המיידי של המשרד במקרה של אלימות.

יעקב מרגי: יש לכם את הסיכום, סעיף 7 בסיכום הקודם.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון מחדש את תפיסת האבטחה של בתי הספר לאור האלימות הגוברת ומקרי האלימות שנחשפנו אליהם, תפיסת האבטחה הייתה עד היום ביטחונית.

יעקב מרגי: אני יודע שהרחבתם סמכויות למאבטחים גם לגבי אלימות.

<בלה רדונסקי: זה בסמכות המשטרה, כל הנושא של המאבטחים.

יעקב מרגי: גבירתי, אני אענה לך.

יעקב מרגי: האמירה שלך הייתה מיותרת, את יודעת למה?

יעקב מרגי: אני לא אעשה כלום כי זה בסמכות המשטרה, ואת לא תעשי כלום כי זה בסמכות זה.

יעקב מרגי: סלחי לי, את משרד החינוך.

יעקב מרגי: הבעיה היא אצלך.

יעקב מרגי: את צריכה לפתור אותה.

יעקב מרגי: איך את פותרת אותה?

יעקב מרגי: תבחנו, תכנסו את המשטרה אליהם.

יעקב מרגי: המשטרה אפילו לא חשבה שהיא צריכה לבוא לדיון הזה.

יעקב מרגי: גם זו נזיפה שתהיה בסיכום.

יעקב מרגי: אם היא הוזמנה ולא הגיעה, זה חמור בפני עצמו.

יעקב מרגי: ההערות האלה מיותרות.

יעקב מרגי: אתם הרגולטור.

יעקב מרגי: כשאני קורא לך לבחון את תפיסת הביטחון, שבו עם המשטרה.

יעקב מרגי: עד היום הייתה תפיסה ביטחונית.

יעקב מרגי: יש חלק רכוב, חלק פיזי, לא יודע מה.

יעקב מרגי: תיכנסו לשם, תקיימו דיון ותחליטו שלא, גם שנדע שלא, אבל שיתקיים דיון.

יעקב מרגי: אני לא יכול לקיים עוד חודש עוד פעם דיון, ויהיה דיון, כי אם מחר-מחרתיים תותקף מורה, אני לא רוצה לומר את זה אפילו על דל שפתיי, שיקרה משהו שאנחנו לא רוצים שיקרה ואז נתכנס פה ולא אמרנו והיה דיון וסתם היה דיון עקר?

יעקב מרגי: אז אני לא רוצה דיונים עקרים יותר ואני רוצה שתקיימו דיון על תפיסת הביטחון.

יעקב מרגי: תנו לנו את המסקנות של הדיון הזה.

יעקב מרגי: סוגיית חובת הדיווח, כפי שאמרתי, לקבוע נוהל חדש.

יעקב מרגי: אני מבקש שבנוהל הזה תיבחן חובת הדיווח.

יעקב מרגי: מורה שרוצה לשמור על הצניעות שלה ועל הפרטיות שלה, תמצאו את הדרך, אבל חובת דיווח כי זה חייב להיות מדווח.

יעקב מרגי: אין טאטאו מתחת לשולחן, כי ברגע שהייתה אלימות בבית הספר, זו כבר לא בעיה של המורה מול התלמיד, זו בעיה של בית הספר.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבל דוח מפורט של כל מקרי האלימות שהתרחשו בשנת תשע"ז, בחלוקה לפי מאפייני האלימות, רקע של התלמידים, רקע חברתי אם יש בעיה וצורת הטיפול במקרים האלה.

יעקב מרגי: אני רוצה לקיים דיון על המקרים שקרו בתשע"ז.

מאיר כהן: יש לכם מיפוי כזה?

יעקב מרגי: הם יעשו אותו.

יעקב מרגי: אין להם.

יעקב מרגי: התשובה היא, אין.

יעקב מרגי: תעשו אותו.

יעקב מרגי: תרכזו את הנתונים ותעשו אותו.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון מעקב על הנושא הזה.