ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 565, 2018-02-18 11:00

יואב קיש: בוקר טוב לכולם, יש לנו שני נושאים על סדר היום.

יואב קיש: נושא אחד ייקח לנו, מן הסתם, את רוב הזמן, יש בו הרבה עניין וחשיבות, זה מה שנקרא נושא כבד, ויש את הנושא היותר קל שאיתו נתחיל.

יואב קיש: הנושא הראשון של הפוטו וולטאג' ייקח לפחות חצי שעה, אז מי שבא לנושא של רישוי עסקים יכול לבוא עוד חצי שעה, אני לא מאמין שבחצי השעה הקרובה נספיק לסיים אותו.

יואב קיש: זה מבחינת סדר היום.

יואב קיש: אנחנו מתחילים בחוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), סעיף 113.

יואב קיש: זה שני עמודים.

יואב קיש: הצגה של האוצר, אחרי זה נקריא.

<אמיר רשף: אנחנו מביאים היום תיקון במסגרת התכנית הכלכלית, תיקון לחוק התכנון והבנייה של התוספת השלישית.

<אמיר רשף: הוא עוסק בפטור מהיטל השבחה למתקנים פוטו וולטאים שיותקנו על גגות של בניינים.

<אמיר רשף: אני אציג מצגת קצרה עם הרקע, רק אז נגיע למהות הצעת החוק.

<אמיר רשף: יש מספר החלטות ממשלה, גם מ-2009 וגם מ-2015, שהציבו יעדים לממשלת ישראל לייצור חשמל ואנרגיות מתחדשות.

<אמיר רשף: היעדים האלה, האבן דרך ראשונה שלהם זה כבר בשנת 2020 להגיע ל-10% ייצור חשמל באנרגיות מתחדשות.

<אמיר רשף: ייצור בפועל, לא תכנון, לראות כמה בפועל אנחנו צורכים חשמל מאנרגיות מתחדשות.

<אמיר רשף: לאחר מכן היעד עולה, כאשר ב-2030 הוא מגיע ל-17%.

<אמיר רשף: כיום אנחנו בתמונת מצב לא מזהירה, בוא נגיד את זה ככה.

<אמיר רשף: ב-2016 היינו על 2.6%, ב-2017 אנחנו כבר מתקרבים לכיוון ה3%.

<אמיר רשף: במצב עסקים רגיל, עם פרויקטים שיש בצנרת ומכרזים שהוצאו על ידי רשות החשמל ויזמים שכבר רצים, אנחנו כן נגיע ב-2020 ל-7% או ל-8%, תלוי בכל מיני משתנים שיקרו בשנים 2018,2019 ו-2020.

<אמיר רשף: אנחנו מבינים שבמצב של עסקים כרגיל אנחנו צריכים לעשות עוד דברים כדי להגיע ליעד של 10% בשנת 2020.

<אמיר רשף: כלי מרכזי שלנו כדי להגיע ליעד הזה זה הקמת מתקנים סולאריים על גגות.

<אמיר רשף: גגות יש בשפע במדינת ישראל, שמש יש בשפע, צריך רק לחבר בין שני הדברים, כדי שייצרו אנרגיה וייצרו חשמל, כדי שהדבר הזה, הגגות והשמש, יביאו אותנו ליעד של 10%.

<אמיר רשף: יש סל של צעדים שנעשו, בין אם זה מתן מכסות על ידי רשות החשמל לאנרגיה סולארית, הסטה של מכסות לגגות ממתקנים קרקעיים.

<אמיר רשף: מכיוון שאנחנו מבינים שזה מה שאנחנו צריכים בשנים הקרובות, אז יש שורה של הסדרות.

<אמיר רשף: יש הסדרה שנקראת "מונה נטו", יש הסדרה שנקראת "גגות קטנים" בה מובטח לך תעריף על מה שאתה מוכר ברשת, כאשר יש ודאות מאוד גדולה ליזמים באותה הסדרה.

<אמיר רשף: אנחנו חושבים שזה מביא לשימוש מאוד מאוד יעיל בקרקע, כי גם יש על הקרקע את המבנה, את המגורים או המסחר, כל מה שהמבנה משמש, וגם אנחנו עושים שימוש נוסף של ייצור החשמל.

<אמיר רשף: תת המגזר הזה של הגגות לא התפתח מספיק, בטח בהשוואה לדודי שמש לחימום מים, את זה אנחנו רואים שיש על הרבה מאוד גגות במדינה, בין היתר בעקבות חקיקה שנעשתה.

<אמיר רשף: מבחינת רשת החשמל, מכיוון שחלק מהחשמל נצרך באותו בניין או בסמיכות לבניין, אנחנו חוסכים שימוש במשאב הרשת, שגם הוא משאב במחסור רשת החשמל.

<אמיר רשף: בשנים האחרונות הובאו, בין אם בפני הכנסת ובין אם בפני גופים אחרים, שורה של צעדים שאמורים לייצר ודאות ואמורים לייצר הקלות לדיירים וליזמים פרטים שרוצים לקדם את הנושא הזה של אנרגיה סולארית.

<אמיר רשף: ניתן בחוק שהובא ב-2015 בפני ועדת כספים פטור מארנונה בקרקע או גג של יותר מ-200 מטר.

<אמיר רשף: ניתן פטור ממס הכנסה ומע"מ, זאת אומרת, למי שמקים מתקן סולארי על ביתו אין ממשק כמעט עם רשות המיסים.

<אמיר רשף: רשות מקרקעי ישראל אישרה שווי אחיד לקרקע.

<אמיר רשף: זה רלוונטי בעיקר למכרזים, למתקנים היותר גדולים, אבל זה מצמצם עוד איזו שהיא התעסקות שהייתה ליזמים עם שומות מול רשות מקרקעי ישראל.

<אמיר רשף: היום אנחנו בעולם שערכי הקרקע קבועים וידועים מראש.

<אמיר רשף: יש שני צעדים יותר חדשים.

<אמיר רשף: אחד, פטור מהיתר בנייה למתקנים סולאריים על גגות.

<אמיר רשף: זה אושר במועצה הארצית לתכנון ובנייה בינואר 2018.

יואב קיש: לכמה זמן נתנו את זה?

<אמיר רשף: הפטור מהיתר הוא בלי מגבלה.

<אמיר רשף: הוא לא הוראת שעה.

<אמיר רשף: זה טרם נחתם על ידי שר האוצר.

יואב קיש: לאיזה היקף?

יואב קיש: כמה גודל הגג?

<אמיר רשף: עד 700 קילוואט.

<אמיר רשף: אם אני מתרגם 700 קילוואט למטראז', זה כ-7,000 מטר.

<אמיר רשף: אני אומר כ.., כי הערכים האלה לא מוחלטים.

<אמיר רשף: תלוי ביעילות של המתקנים.

יואב קיש: פלוס מינוס כמה?

<אמיר רשף: פלוס מינוס מכפיל של 10, מ-700 הופך ל-7,000.

יואב קיש: אמרת כ-7,000.

יואב קיש: האם זה פלוס מינוס 500, פלוס מינוס 3,000?

יואב קיש: פלוס מינוס מה?

יואב קיש: מה הסטייה?

<אמיר רשף: 10%,20%.

יואב קיש: זאת אומרת, מ-6,300 ל-7,700, תלוי ביעילות של המתקן.

<אמיר רשף: כן, זה סדרי הגודל.

<אמיר רשף: דבר נוסף שרשות חשמל מפעילה כבר מלפני שנה זה מכרזים למתקנים יותר גדולים שיכולים להתחבר לרשת החלוקה ולרשת הולכת החשמל.

<אמיר רשף: הרעיון במכרזים האלה הוא שנשלם את הערך הכלכלי שמבטיח שאכן תיוצר חשמל באנרגיה מתחדשת, רק שהציבור לא יצטרך לשלם מעבר כי אנחנו לא ניתן לזה פרמיות מוגזמות.

<אמיר רשף: כבר היום יש פטור שנגמר בסוף 2018 לגגות של עד 200 מטר.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים להגדיל את הפטור.

יואב קיש: אתה מדבר על פטור מהיטל השבחה.

<אמיר רשף: כן, פטור מהיטל השבחה.

יואב קיש: עם היתר הבנייה אנחנו לא מתעסקים.

<אמיר רשף: נכון.

<אמיר רשף: היתר הבנייה זה בתקנות התכנון והבנייה.

<אמיר רשף: זה מתנהל בערוץ אחר.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים להאריך את הפטור לשנתיים, עד סוף 2020, ולהגדיל את המטראז' של גגות שעליהם יינתן פטור מהיטל השבחה ל-6,000 מטר.

<אמיר רשף: אני אדגיש ואומר שהנוסח הזה תואם והובא לוועדה אחרי שהשלטון המקומי הכיר אותו, עוד לפני שהממשלה הצביעה עליו.

<אמיר רשף: זה הנוסח שהוסכם בתוך משרדי הממשלה.

<אמיר רשף: אנחנו סבורים שהיתר הבנייה והפטור הזה שיוגדל נותן תמריץ מאוד מאוד משמעותי לעשות שימוש דואלי בבניינים, זאת אומרת, גם לגור בהם, גם לעשות בהם עסקים, אפילו על גגות של מפעלים, בתי חולים וכו', וגם לייצר בהם אנרגיה מתחדשת שכידוע מפחיתה את הזיהום בצורה משמעותית וכל הציבור נהנה מזה.

יואב קיש: אם הבנתי מדבריך, יש תכנית של הממשלה שמדינת ישראל תפיק כמה שיותר מאנרגיה חלופית, כדי לעודד את העמידה ביעדים, בוודאי עד 2020.

יואב קיש: אנחנו מדברים על שנתיים נוספות.

יואב קיש: הרעיון הוא שבשנתיים האלה כמה שיותר יזמים ייהנו מהפטורים האלה, כדי שיהיה מעבר יותר משמעותי לאנרגית שמש, לצורך העניין.

<אמיר רשף: כן.

יואב קיש: זאת האמירה.

<תומר רוזנר: מדובר בתיקון לחוק ההסדרים של שנת 2015-2016, שבו ניתן הפטור הזה לראשונה בהיקף מצומצם, כפי שאמר מר רשף, לגבי גגות של עד 200 מטרים.

<תומר רוזנר: כפי שאמר מר רשף, יש לנו כאן הצעה להאריך את הפטור בשנתיים, עד סוף 2020, ולקבוע שני מסלולים.

<תומר רוזנר: מסלול אחד, מה שמכונה בעגה העממית "מונה נטו", זאת אומרת שימוש עצמי במכירת עודפים לחברת החשמל ללא הגבלת שטח על גג.

<תומר רוזנר: מסלול שני, שהוא מסלול של הסדרה שנמצא בהכנה ברשות החשמל - היא תוסדר בזמן הקרוב לפי שנמסר לנו - הוא מסלול שמוגבל עד 6,000 מטרים, לפי הצעת הממשלה, ובהצעה, בעקבות הסיפור שהוצג כאן, עד 7,000 מטר לנושא של כל גג אחר שאינו מוקדש למטרות ייצור אנרגיה, קרי, אינו תחנת כוח או תחנת השנעה כזאת או אחרת.

<רוני טיסר: תיקון חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018.

<רוני טיסר: בחוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, בסעיף 18 – ברישה, במקום "שנתיים" יבוא "ארבע שנים";

יואב קיש: זה אומר סוף שנת 2020?

<תומר רוזנר: בדיוק.

<אפרת בלומה נחלון: בעיקרון זה ה-1 בינואר 2021.

<רוני טיסר: במקום פסקה (11) המובאת בו יבוא: "(11) השבחה במקרקעין בשל הקמת מיתקן פוטו-וולטאי שמתקיימים בה כל אלה: המיתקן הפוטו-וולטאי מותקן על גג בניין; מתקיים בו אחד מאלה: החשמל המיוצר במיתקן מיועד לשימושם העצמי של המשתמשים בבניין; לעניין זה יראו כשימוש עצמי גם הזרמת עודפים של כמות חשמל שלא נצרכה לרשת החשמל לפי התקשרות עם מי שעוסק כדין בחלוקה, הספקה או הולכה של חשמל בתמורה להפחתת מחירה של אותה כמות ממחיר כמות החשמל המסופקת לבניין בידי עוסק כאמור, והכל בהתאם לאמות המידה והתעריפים הנקבעים על ידי רשות החשמל לפי חוק רשת החשמל; הבניין עליו מותקן המיתקן הפוטו וולטאי אינו מיועד לייצור אנרגיה ואולם, אם שטח המתקן עולה על 7,000 מטרים רבועים ישולם היטל השבחה בשל השטח העולה על השטח האמור.

יואב קיש: תעצרי, אני אסביר רק את השינויים.

יואב קיש: ראשית, המספר שהממשלה הציגה זה 6,000, לא 7,000.

יואב קיש: הסיבה שבחרנו להעלות את זה ל-7000 היא כדי שזה יהיה אחיד עם הפטור מהיתר, שלא יהיה מצב שבגלל ההפרש הזה אנשים יעשו פחות.

יואב קיש: בסוף יש לנו אינטרס שיעשו כמה שיותר.

תמר זנדברג: למה הממשלה לא מסכימה?

יואב קיש: תיכף נראה.

יואב קיש: אני עוד לא יודע.

יעל כהן-פארן: אולי כדאי להסביר את זה בקילוואט.

יואב קיש: גם על זה דיברתי.

יואב קיש: הנקודות נכונות, אנחנו תיכף נתייחס.

יואב קיש: נקודה שנייה, הממשלה אמרה שאם זה מעל 6,000, אין לך פטור, אתה משלם גם על ה-6,000 הראשונים.

יואב קיש: נראה לנו יותר הגיוני שאת מה שאתה זכאי בפטור בכל מקרה תקבל, רק מעליו תשלם את ההפרש.

יואב קיש: תמשיכי עם ההקראה.

<רוני טיסר: בפסקה זו – "חוק משק החשמל" – חוק משק החשמל, התשנ"ו-1996; "רשת חשמל" – כהגדרתה בחוק משק החשמל.

<רוני טיסר: "; תחילתו של סעיף זה ביום פרסומו.

יואב קיש: האם מחקתם את השימוש בדרך של קיזוז כי זה קיים כבר בהגדרה בסעיף?

<תומר רוזנר: במילים אחרות, בנוסח יותר מדויק.

יואב קיש: האם אתם תומכים בשינויים שהוועדה מציעה?

<אפרת בלומה נחלון: לגבי הסיפור של 7,000 מול 6,000, הסיכום שלנו עם מרכז שלטון מקומי הוא לגבי 6,000, לא לגבי 7,000.

<אפרת בלומה נחלון: לגבי הסיפור של ראשונים או גודל מוחלט של מתקן, משרד הפנים יבוא וייתן את העמדה שלו.

יואב קיש: קודם נטפל בזה.

יואב קיש: אני מבין שזה נובע מה-700 קילוואט, משם התחלנו.

יואב קיש: למה אנחנו לא יכולים לכתוב 700 קילוואט כדי שנגיע לאחידות בעניין הזה?

<אפרת בלומה נחלון: אל"ף, אני לא בטוחה שהיינו מגיעים לאחידות, כי לא דיברנו על - -

יואב קיש: אחידות מול פטור מהיתר.

<אפרת בלומה נחלון: התקנות האלו עוד לא חתומות.

<אפרת בלומה נחלון: אפשר לשמוע מה עמדת משרד המשפטים לגביהן.

<אפרת בלומה נחלון: דבר נוסף, החוק היום מדבר על חלופה של מטרים, לא קילוואט.

<אפרת בלומה נחלון: זה משהו, להבנתנו, שיהיה יותר קל לוועדות המקומיות לבוא ולבדוק, את גודל המטראז' לעומת ההספק.

<אמיר רשף: רצינו להישאר עקביים עם הנוסח הקיים, עם ה-200 מטר מול 6,000 מטר.

יואב קיש: יש לך את ה-700 קילוואט שהרגע אמרת לי ש-7,000 זה המספר.

<אמיר רשף: זה סדר הגודל.

יואב קיש: שני דברים.

יואב קיש: קודם כל, אני חושב שהשלטון המקומי עשו יפה שהלכו ביחד עם הממשלה, עם כוונת הממשלה להוביל לאנרגיה חלופית.

יואב קיש: הם מוותרים על איזה שהוא משהו שיש להם זכות עליו, מתוך תפישה של המחויבות הארצית בעניין הזה.

יואב קיש: אני חושב שזה אינטרס משותף של כולם.

יואב קיש: אני לא רואה סיבה שאם יש לו פטור ל-700 קילוואט והוא צריך לעשות 7,000 מטר, אנחנו נעצור אותו ב-6,000 בעניין הזה.

<בני ביטון: אני אגיד את עמדת השלטון המקומי, כמו שאמר אותה משרד האוצר ומשרד הפנים.

<בני ביטון: הייתה פגישה, לחיים ולי, עם משרד האוצר.

<בני ביטון: אמרת נכון, אדוני יושב ראש הוועדה, שאנחנו רוצים להגדיל את ההכנסות שלנו בשלטון המקומי, אבל פה היינו לטובת האזרחים, היינו לטובת העיר הירוקה.

<בני ביטון: אם אני לוקח את דימונה כדוגמה, היא בין הערים הראשונות שבתוך 4,5 חודשים תהיה עם מיתקן פוטו-וולטאי, פרויקט אדיר.

<בני ביטון: אני חושב שזה מעודד יזמים ואנשים, זה פוטר אותם מאגרות.

<בני ביטון: שאלת למה זה 6,000 ולא 7,000.

<בני ביטון: ככה הרבה יותר קל בוועדות הפנימיות שלנו למדוד את הסוגיות האלו.

<בני ביטון: המהנדסים הם בדרך כלל מהנדסי בנייה, לא מהנדסי חשמל.

יואב קיש: אתה לא רוצה ללכת על 7,000 כדי שנמצה את ה-700 פטור בעניין הזה?

<בני ביטון: אני חושב שמה שסיכמנו מקובל.

<בני ביטון: זה הסיכום עם משרד האוצר.

<בני ביטון: בואו נעמוד בסיכום הזה.

<בני ביטון: זה הסיכום של השלטון המקומי יחד עם משרד האוצר, יחד עם משרד הפנים.

<בני ביטון: אני רוצה להיצמד למה שאנחנו קיבלנו.

יואב קיש: אני לא בטוח שאני רואה את ההיגיון.

יואב קיש: משרד המשפטים, עדיין לא אישרתם את התקנות לפטור מהיתר בנייה?

<נועה סוניה עמירב: התקנות נמצאות היום באישור משרד המשפטים.

<נועה סוניה עמירב: אני רק אגיד שאנחנו כרגע בתהליך בדיקה.

<נועה סוניה עמירב: כששמענו על פטור מהיתר ל-7,000 מטר, זה היה נשמע לנו יחסית מרחיק לכת לכל הפטורים שקבועים היום בתקנות.

<נועה סוניה עמירב: זה לא אומר שאנחנו נעצור את זה.

<נועה סוניה עמירב: אנחנו רק בודקים את זה, לכן התקנות טרם הובאו לאישור וחתימת השר.

יואב קיש: מתי יהיה הפטור מהיתר בנייה?

יואב קיש: אנחנו היום בפטור מהיטל השבחה עד סוף 2018.

יואב קיש: פטור מהיתר בנייה קיים היום?

<אמיר רשף: היום הוא קיים עד 50 קילוואט.

יואב קיש: שזה 500 מטר.

יואב קיש: חייבים שם שינוי זריז.

יואב קיש: יפה שאנחנו מאשרים את הפטור מהיטל השבחה, אבל בלי פטור מהיתר בנייה - -

<קריאה: שני הדברים חשובים.

<נועה סוניה עמירב: גם אם יהיה פטור מהיטל השבחה שיאושר כאן, זה לא ימנע מלהקים את המתקנים האלה בהיתר בנייה.

יואב קיש: למה אם מישהו עכשיו עושה 20,000 מטר הוא לא זכאי לשקל ראשון?

<יהודה זימרת: במקור באנו ואמרנו שאנחנו רוצים לתת לתחנות הקטנות.

<יהודה זימרת: אנחנו לא רוצים לקחת פה יזמים גדולים שעושים על 20,000.

<יהודה זימרת: זה עסק כשלעצמו.

<יהודה זימרת: המקור היה דוד שמש, המקור היה מתקנים קטנים, המקור היה לאנשים הפרטיים.

<יהודה זימרת: זה היה המקור בתחילת הדרך.

<יהודה זימרת: בשלב מסוים זה גדל.

<יהודה זימרת: בא השלטון המקומי ונתן את הסכמתו להגדיל את זה למישהו שעשה 15,000, שזה עם משמעות כלכלית הרבה יותר גדולה.

<יהודה זימרת: לא לכך הייתה הכוונה.

<יהודה זימרת: הוא יקבל גם מה-3,000 הראשונים שלו.

יעל כהן-פארן: אתה מסכים לזה או לא?

<יהודה זימרת: לא.

<יהודה זימרת: הסברנו למה.

<יהודה זימרת: באיזון שנעשה בין ההכנסות של הרשויות המקומיות והמצוקות התקציביות שלהן לבין הרצון לעודד משהו שהוא מעבר לנושא הזה זה נפתר בסופו של דבר ב-6,000.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: זה נובע מההתנגדות של השלטון המקומי מה שאתה אומר?

<יהודה זימרת: לא, זה נובע מהעובדה שמבחינת הפסד ההכנסות של הרשויות המקומיות - -

יואב קיש: מה אומר השלטון המקומי?

יואב קיש: בוא נשמע מהם.

יואב קיש: זה פשוט לא הגיוני לי.

יואב קיש: אתה יודע, יש היטל השבחה, בסדר?

יואב קיש: היטל השבחה לבתים.

יואב קיש: סליחה, אני אלך למקום אחר, למס רכישה.

יואב קיש: כשאתה קונה בית, יש לך, נדמה לי, עד מיליון 800 פטור, מעל מיליון 800 עוד איזו מדרגה, ואחרי זה עוד איזו מדרגה.

יואב קיש: גם אם מישהו קונה וילה ב-10 מיליון שקלים - -

<יהודה זימרת: זה לא מס הכנסה פה.

<יהודה זימרת: לכל אחד יש את שיטת המס שלו.

יואב קיש: בסדר, אבל אתה מעוות את החוק פה.

יואב קיש: מה אתה עושה לו?

יואב קיש: אתה אומר לו - -

<תומר רוזנר: תבנה בשלבים.

יואב קיש: לא בשלבים.

יואב קיש: אתה אומר לו: אתה רוצה 15,000 מטר?

יואב קיש: תעשה פעמיים 7,000, זה בחברה זו, זה בחברה זו.

יואב קיש: עזוב, אנחנו לא מכירים את זה?

<יהודה זימרת: את התכנון אפשר לעשות, אבל - -

יואב קיש: אתה מייצר את העיוות המובנה בזה שאתה אומר עד 7,000 או עד 6,000, לא משנה, כשמעל זה לא מקבלים.

<יהודה זימרת: למה הפטור מהיטל השבחה ניתן עד 700?

<יהודה זימרת: כי מישהו בא ואמר: זה מתקן שעומד בפני עצמו.

<יהודה זימרת: הוא לא מתקן ענק, הוא לא מתקן גדול.

יעל כהן-פארן: אתה יוצר מצב שה-6,000 יהיה הגבול, לא יבנו יותר גדול מזה.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: יש לכם גגות, תנצלו אותם.

<יהודה זימרת: מאותה סיבה גם באו ואמרו ששומות היטל השבחה על מתקנים קטנים לא שווה כלכלית.

יואב קיש: האם השלטון המקומי רוצים להתייחס?

<מירה סלומון: אנחנו מסכימים עם מה שנאמר על ידי משרד הפנים.

<מירה סלומון: ברגע שאנחנו מדברים על יכולת פיצול, אז יכולת הפיצול של מתקנים יכולה להיעשות בלאו הכי.

<מירה סלומון: זה יוצר ישראבלוף.

יעל כהן-פארן: אתם מייצרים את הישראבלוף.

<מירה סלומון: ישראבלוף נוצר ברגע שמדברים על משהו שפטור ככה ולא פטור אחרת.

<מירה סלומון: בכל דרך שהיא זה יכול לייצר ישראבלוף.

<מירה סלומון: כאשר אנחנו מדברים על קביעה של מקסימום מסוים, זה צריך להיות מתקן שבאמת מתאים למקסימום הזה, לא מתקנים מסחריים גדולים שבתוכם אפשר לקבוע פטור לסכום מסוים מתוכו או להספק מסוים מתוכו.

<איתן אטיה: כפי שהוצג פה מטעם שלטון מקומי, אנחנו מסכימים לזה שהגבול יהיה 7,000 מטר רבוע במקום 6,000, זה בסדר גמור.

<איתן אטיה: לגבי הסוגיה של היטל השבחה על הדלתא מעבר לזה, אני רוצה להציע לאפשר לנו התייעצות של כמה דקות בחוץ.

יואב קיש: אנחנו נאפשר לכם.

יואב קיש: לפני עוד שאלה אחת.

יואב קיש: מה עם דמי היתר של המינהל?

<אמיר רשף: של רשות מקרקעי ישראל?

יואב קיש: כן.

<אמיר רשף: אני לא מכיר את הסוגיה.

<איתן פרנס: רשות מקרקעי ישראל הסכימה לכל הגגות בהסכמה גורפת.

יואב קיש: אני כרגע מדבר עם משרדי הממשלה.

יואב קיש: מה עם רשות מקרקעי ישראל?

יואב קיש: אם יש דמי היתר, גם יש פטור?

יואב קיש: למה רק השלטון המקומי מוותר?

יואב קיש: המדינה לא מוכנה לוותר?

<אמיר רשף: אני לא יודע להגיד לך עכשיו.

יואב קיש: אז אני מתנהג עם זה אותו דבר.

יואב קיש: רוצים פטור?

יואב קיש: בקשה, גם מדמי היתר פטור.

יואב קיש: אין איפה ואיפה בעניין הזה.

יואב קיש: כמו שאנחנו מברכים את השלטון המקומי, כך נלך לברך גם את רמ"י בעניין הזה.

יואב קיש: בחצי השעה הקרובה אני רוצה תשובה.

יואב קיש: אם לא, לא יהיה חוק.

יואב קיש: או ביחד, או לא.

<איתן פרנס: חשוב לנו להגיד שההסכמה הגיעה לכאן אחרי הרבה מאוד דם, יזע ודמעות.

<איתן פרנס: אנחנו שנתיים, אם לא יותר, עוסקים בזה, לכן חשוב מאוד שאתם תאשרו - -

יואב קיש: יש לך תשובה לשאלה של דמי היתר?

<איתן פרנס: בשנת 2009 הוציא מנהל מינהל מקרקעי ישראל הנחיה לכל הוועדות המקומיות על כך שרשות מקרקעי ישראל מסכימה להפיכתם של כל הגגות לאנרגיה סולארית, שהיא רואה בזה כפטור מעסקה.

תמר זנדברג: פטור גם מהיטל השבחה?

<איתן פרנס: אין היטל השבחה.

<איתן פרנס: הדבר קיבל גם ביטוי בהחלטות מינהל מקרקעי ישראל.

יואב קיש: אתה לא נציג רשמי של רמ"י.

יואב קיש: תודה על דעתך, אנחנו נבחן את זה.

יואב קיש: יש לנו שני דברים.

יואב קיש: אתם רוצים שיחה קטנה ביניכם?

יואב קיש: אתם צריכים לתת לי תשובה על רמ"י.

יואב קיש: אנחנו עוברים לח"כים, בקשה.

דב חנין: אני רק, אדוני היושב-ראש, רוצה להביע תמיכה בגישה שלך בשני ההיבטים, גם באיחוד של המהלכים מול השלטון המקומי ורשויות המדינה כמו רמ"י, גם האחדה של ההליכים מבחינת המספר כך שאם זה מספר של היתר בנייה צריך להיות אותו מספר בהיטל ההשבחה, וגם המנגנון שאומר שהרצפה הזאת צריכה להיות פטורה גם אם מדובר במתקן יותר גדול.

דב חנין: האלטרנטיבה היא מערכת שיכולה להיות תכנוני מס בעייתיים ותכנונים לוגיסטיים בעייתיים.

דב חנין: במקום לייצר מתקן אחד שהוא יותר יעיל של 20,000, יבנו שני מתקנים פחות יעילים של 7,000 כדי לקבל פטור.

תמר זנדברג: אני רק מצטרפת לתמיכה.

תמר זנדברג: אנחנו מלווים את הנושא הזה לא מעט זמן.

תמר זנדברג: זה המקום לברך את האיגוד שאיתן פרנס מייצג ואת הגורמים האזרחיים שדוחפים לזה.

תמר זנדברג: אני חושבת שהגישה שלך היא בעיקרון נכונה גם בתחום הזה.

תמר זנדברג: אין סיבה, במסגרת הגזרות פה כל הזמן על השלטון המקומי, שהמדינה לא תיקח בזה חלק.

תמר זנדברג: אנחנו באווירה חגיגית ועומדים תוך חצי שעה לאשר את זה.

תמר זנדברג: כדי שחס וחלילה זה לא ייתקע פה באיזה אופן לא מתוכנן, תחזרו עם תשובה ואיכשהו נתכנס.

תמר זנדברג: אני מקווה שאין פה איזה וטו, שאין מקל בגלגלים ברגע האחרון, כי זה סך הכל כן דבר חשוב.

יעל כהן-פארן: כמובן שאני תומכת גם בגישתך.

יעל כהן-פארן: אני אפילו ארחיב אותה.

יעל כהן-פארן: תראו, הגגות זו הזדמנות של ישראל להפוך למדינה סולארית.

יעל כהן-פארן: ייקח הרבה יותר זמן לאשר תחנות קרקעיות, ייצור על הקרקע.

יעל כהן-פארן: יש לזה הרבה מורכבויות.

יעל כהן-פארן: מדינת ישראל קטנה וצפופה.

יעל כהן-פארן: הגג זה הפוטנציאל.

יעל כהן-פארן: במקום לבוא ולהקשות, בואו תקלו עוד.

יעל כהן-פארן: אני אומרת, אנחנו רוצים שבעלי העסקים הגדולים יבואו ויעשו את זה על גגות של 10,000 מטר, על גגות של 20,000 מטר.

יעל כהן-פארן: יש גגות ענקיים כאלה - שדה התעופה, אצטדיונים.

יעל כהן-פארן: תקשיבו, ללכת ולהכביד עליהם עם היטלים?

יעל כהן-פארן: מי משלם את זה בסוף?

יעל כהן-פארן: זה מהכיס שלנו, מצרכן החשמל.

יעל כהן-פארן: זה סכום אפס.

יעל כהן-פארן: המס מתורגם לתשלום על החשמל.

יעל כהן-פארן: יש מכרזים וכו'.

יעל כהן-פארן: היצרנים הפרטיים מתחרים ביניהם.

יעל כהן-פארן: בסוף אנחנו נשלם את זה.

יעל כהן-פארן: קודם כל, להגביל ל-6,000 מטר זאת תהיה טעות.

יעל כהן-פארן: אם יהיה רק עד 6,000 מטר, נפסיד את כל הגגות הגדולים יותר כי פשוט לא יעשו.

יעל כהן-פארן: זה ביצה ותרנגולת.

יעל כהן-פארן: בגלל היטלי השבחה לא יתגלגל גלגל השלג הזה של ייצור עוד ועוד חשמל בגגות סולאריים גדולים.

יעל כהן-פארן: יש שם פוטנציאל אדיר.

יעל כהן-פארן: פטור צריך להיות מכל היטל השבחה על כל גג.

יעל כהן-פארן: שייצרו, שייצרו, שייצרו, זאת צריכה להיות האמירה של המדינה ושל הכנסת.

יעל כהן-פארן: אם אתם כרגע מסכימים על 7,000, שזה יהיה - -

יואב קיש: הסכימו על 6,000.

יעל כהן-פארן: אז תסכימו על 7,000.

יעל כהן-פארן: אם יעשו 7,000 ומעלה, ישלמו רק על ומעלה.

יעל כהן-פארן: עד 7,000 זה יהיה פטור.

יעל כהן-פארן: אתם רוצים שינצלו את הגגות, זה המסר שלי.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים אנרגיה נקיה.

יעל כהן-פארן: היא היום הכי זולה.

יעל כהן-פארן: האנרגיה הסולארית היא הזולה ביותר היום מכל ייצור אנרגיה אחר, צריך להבין את זה.

יעל כהן-פארן: זה לא ייקר.

יעל כהן-פארן: אם אנחנו נטיל, פשוט לא יהיה.

<בני ביטון: אני חושב שהשלטון המקומי לקח על עצמו החלטה.

<בני ביטון: אני מסכים עם חברי הכנסת.

<בני ביטון: שימו לב איזה שיטת סלאמי אתם עושים לנו פה כרגע.

<בני ביטון: זה לא על העיקרון של 6,000 או 7,000.

<בני ביטון: ישבנו.

<בני ביטון: היו לנו דיונים עם משרד האוצר יחד עם משרד הפנים.

<בני ביטון: ישבנו עד השעות הקטנות של הלילה.

<בני ביטון: הייתה החלטה מנוגדת.

<בני ביטון: כממלא מקום יושב-ראש השלטון המקומי מאוד רציתי.

<בני ביטון: חיים ביבס, בניגוד אלי, לא רצה, אבל שכנענו אותו שזה חשוב מאוד.

<בני ביטון: הוא בהתחלה חשב שזה יכער את הבתים, שזה יכער את הגגות.

<בני ביטון: אמרנו לו שזה לא יכער את הבתים, שזה לא יכער את הגגות.

<בני ביטון: שימו לב, זה לא פייר מצידכם.

<בני ביטון: היושב-ראש אמר שאם השלטון המקומי מוותר, גם שמינהל מקרקעי ישראל ייוותר, ובואו נסגור את זה על 6,000.

יואב קיש: בני, אני שואל אותך בכנות.

יואב קיש: למה היתר בנייה ניתן עד 7,000 ואת ההשבחה אתה רוצה על 6,000?

יואב קיש: מה ההיגיון?

יואב קיש: הסכמתם בהיתר בנייה ל-7,000.

יואב קיש: זה לא שזה נולד סתם במועצה הארצית.

יואב קיש: אנחנו סך הכל רוצים לאחד ולפשט.

יואב קיש: אני מסכים עם מה שאמרת.

יואב קיש: התחלתי בדבריי שאני מברך את השלטון המקומי.

יואב קיש: בסוף יש פה משימה לאומית.

יואב קיש: אתה אמרת שאתה הולך לעשות מהפכה בדימונה בעניין הזה.

יואב קיש: אתם ממילא צריכים את ה-5 דקות להתייעצות ביניכם.

יואב קיש: את הכל אני עושה ברוח טובה, אני מבין מאיפה באתם.

יואב קיש: אם הוסכם במועצה הארצית ללכת על 7,000, נראה לי שזה לא הגיוני להגביל את זה פה.

יואב קיש: אני אומר בצורה ברורה למשרד האוצר, אני לא אעביר את זה רק על השלטון המקומי.

<אמיר רשף: פטור.

יואב קיש: אני רוצה לציין את זה בחוק.

יואב קיש: דמי ההיתר יהיו פטורים בחוק.

יואב קיש: זה לא היום פטור ומחר אתם משנים את הדעה.

<אמיר רשף: כל מדיניות המקרקעין נקבעת בהחלטות של מועצת מקרקעי ישראל.

<אמיר רשף: כל מדיניות דמי החכירה לא נקבעת בחקיקה ראשית.

יואב קיש: אני רוצה לדעת אם יש החלטת מועצה בעניין הזה, ואם כן, אני רוצה לקבוע את זה בחוק לשנתיים האלה.

יואב קיש: למה לא?

<אמיר רשף: לא, אבל - -

יואב קיש: מה לא?

יואב קיש: או שכן או שלא.

<אפרת בלומה נחלון: יש חוק שמסדיר איך רשות מקרקעי ישראל עובדת, איך ההחלטות מתקבלות במועצה.

<אפרת בלומה נחלון: עכשיו לבוא ולהכניס בחוק התכנון והבנייה משהו שמתייחס לרשות מקרקעי ישראל, זה משהו - -

יואב קיש: אני אתייעץ על זה עם היועץ המשפטי שלי.

יואב קיש: אני אבקש את החלטת המועצה.

יואב קיש: אני אתייעץ עם היועץ המשפטי שלי אם זה מתאים או לא מתאים לשלב את זה בחקיקה.

יואב קיש: לא תהיה איפה ואיפה בעניין הזה.

<חזקיה העצני: קודם כל, ברכות על התפקיד החדש.

<חזקיה העצני: ההצלחה שלך היא הצלחה של כולנו.

<חזקיה העצני: אני אחלק את דבריי לשני חלקים.

יואב קיש: אתם מתנגדים?

<חזקיה העצני: לא, בכלל לא.

<חזקיה העצני: להיפך, אני אישית, בלי קשר ללשכה, חולה אנרגיה ירוקה.

<חזקיה העצני: כגוף היציג של לשכת שמאי המקרקעין אנחנו רואים חשיבות ייחודית ומהותית בהגברת התהליכים והטמעה של אנרגיה ירוקה מכל סוג שהוא, לאו דווקא פוטו וולטאי, שתגבה את העצמאות האנרגטית של המשק ותשפר את איכות הסביבה והחיים של הציבור בישראל בכלל, כשמכאן גם שיפור הכלכלה.

<חזקיה העצני: אנחנו לא חושבים שהפתרון הוא רק פטור מהיטלי השבחה.

<חזקיה העצני: בנושא של היטל השבחה אנחנו רואים שיש התנגשות בין מוטיב ההתעשרות שנמצא בבסיסו של היטל ההשבחה לבין ההתייעלות של המשק, לבין המצב הכלכלי שלנו.

<חזקיה העצני: אנחנו נכנסים רק לכיס של הוועדה המקומית.

<חזקיה העצני: לנו אישית אין בעיה עם זה שתכנסו רק לכיס של הוועדה המקומית.

<חזקיה העצני: אמנם גג פוטו וולטאי לא צורך שירותים נוספים, אבל אנחנו חושבים שזה איזה שהוא מדרון חלקלק.

<חזקיה העצני: יש הרגשה - אולי אני טועה - שהצעת החוק הזאת מתכתבת עם עוד כמה הצעות חוק שיידונו אצלך והתחילו לדון בהן בוועדה הקודמת בנוגע לפטורים גורפים בהיטלי השבחה.

יואב קיש: כל דבר לגופו.

יואב קיש: אין פה השלכה על דברים אחרים או שלילה של דברים אחרים.

<חזקיה העצני: אני אמרתי מה הרגשתי.

יואב קיש: אני אומר לך מה הרגשתי.

<חזקיה העצני: בדקתי שומות וועדות ערר בנושא של היטל השבחה של פוטו וולטאי.

<חזקיה העצני: מדובר בכסף קטן.

<חזקיה העצני: אם משרד האוצר היה מכניס יד לכיס והיינו באים ואומרים שיש איזה שהוא איזון בין היטל השבחה למיסוי - - הפטור מהיטל השבחה הוא מאה אחוז.

<חזקיה העצני: בנושא של מיסוי, ההקלות הן זניחות יחסית.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: מה קורה עם מס הכנסה?

<חזקיה העצני: יש הקלות בנושא של מיסוי.

<חזקיה העצני: אני לא זוכר כמה ההקלות בנושא של פוטו וולטאי.

יואב קיש: האוצר, אתם יודעים כמה הקלות יש במס הכנסה?

<חזקיה העצני: יש פחת מואץ.

<אמיר רשף: לגגות האלה שנמצאים חלקם בשימוש עצמי וחלקם במכירה לרשת אין ממשק עם רשויות המס.

יואב קיש: הם פטורים ממס הכנסה?

<אמיר רשף: הם פטורים ממס הכנסה.

<חזקיה העצני: אם אין מכירה אין נושא של מיסוי.

<חזקיה העצני: ברגע שיש עניין של מכירה יש נושא של מיסוי.

יואב קיש: במסלול העסקי הם מסויים?

<אמיר רשף: הגגות הגדולים כן.

<חזקיה העצני: אנחנו מדברים על גגות גדולים.

<חזקיה העצני: גגות של 6,000 מטר זה כבר גגות עסקיים.

<חזקיה העצני: זה מקפצה מ-200 מטר פרטי ל-6,000 מטר.

<חזקיה העצני: אני חושב שזה איזה שהוא מדרון חלקלק.

<חזקיה העצני: דיברו פה קודם על קומבינות, שיעשו 6,500, 7,000 מטר גג, שיחלקו את זה בחברות שונות כדי לתכנן את הנושא של היטל ההשבחה.

<חזקיה העצני: כשדיברו על פיצולי דירות, דיברו בהתחלה על אפס בהיטלי השבחה, אבל אז מצאו איזו שהיא פשרה באמצע.

<חזקיה העצני: גם פה אולי היו מוצאים איזו שהיא פשרה, אפילו של 10% היטל השבחה, משהו, כדי שזה לא יביא מדרון חלקלק של פטורים גורפים, ושמשרד האוצר יכניס את היד לכיס וייתן איזו שהיא הקלה נוספת.

יואב קיש: סיכמנו את הדוברים.

יואב קיש: אנחנו מסכמים את הדיון עם המשרדים.

<אמיר רשף: לגבי שאלת דמי ההיתר, זה מעוגן בהחלטת מועצת מקרקעי ישראל 1507.

<אמיר רשף: סעיף 1.7 פוטר מכל תשלום על גגות של מבנים קיימים שנבנו כדין.

<אמיר רשף: אין הגבלה של מטר.

<תומר רוזנר: כל סוגי המבנים?

<אמיר רשף: בניינים קיימים שנבנו כדין.

<תומר רוזנר: כולל מבנה חקלאי?

<אמיר רשף: על קרקע לשימוש חקלאי יש הסדרים אחרים, אני חושב.

<תומר רוזנר: אני שואל על עכשיו, אם בן אדם רוצה להקים על הלול.

<איתן פרנס: כן, אפשר.

יואב קיש: אתה אומר שאפשר, אבל אתה לא בר-סמכא בעניין הזה.

<תומר רוזנר: מה שאתה מדבר עליו, לפי מיטב זכרוני, מתייחס לקרקע עירונית.

<אמיר רשף: אם היא מתייחסת לאנרגיה מתחדשת.

<תומר רוזנר: בסדר, אבל הפטור שאתה מדבר עליו מדמי היתר, לפי מיטב זכרוני - -

יואב קיש: מה התשובה לגבי מבני לול?

<אמיר רשף: אני צריך לבדוק את זה עם גורם מרשות מקרקעי ישראל.

יואב קיש: אז תבדוק, יש לנו זמן.

יואב קיש: בני, אנחנו רוצים ללכת לפי מה שהיה בהיתר בנייה, על ה-700.

יואב קיש: אתם אומרים שלא קל לכם להתעסק עם ה-700.

יואב קיש: הרגע אומר אמיר שזה 7,000.

יואב קיש: אני לא רוצה לעשות פה איפה ואיפה.

יואב קיש: גם הבנתי שאין התנגדות בעניין הזה.

יואב קיש: זה גם מה שאני מבין מאיתן.

<איתן אטיה: אין לנו בעיה להרחיב את זה ל-7,000.

יואב קיש: זה הכיוון.

יואב קיש: אני אחכה לתשובה שלהם, רק אז נעשה על זה הצבעה, בסדר?

יעל כהן-פארן: הפטור עד 7,000, כשמי שבונה מעל זה ימוסה רק מעל זה.

יואב קיש: כן, מעל זה.

<מירה סלומון: לא, אדוני.

יואב קיש: לזה אתם מתנגדים?

יואב קיש: אנחנו עושים הפסקה בדיון בנושא הזה, נחזור לנושא הזה עוד חצי שעה, ב-12:15.

יואב קיש: אנחנו מתחילים עכשיו את הדיון השני.

יואב קיש: תנסו להגיע להבנות.

יואב קיש: אני עובר לנושא השני על סדר היום.

יואב קיש: הנושא השני הוא גם בחוק התכנית הכלכלית, כאשר הפעם זה פרק י"ב: רישוי עסקים – סעיף 108(23) פרק ב1 לעניין רישוי עסקים בעלי חשיבות לאומית, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

<אריאל יוצר: הצעד שאנחנו הולכים להציג כאן הוא צעד בעולם של רישוי עסקים, כאשר אנחנו התמקדנו במפעלים שהגדרנו אותם כמפעלים בעלי חשיבות לאומית.

<אריאל יוצר: אנחנו מדברים היום על עולם של רישיון עסק למפעלים שהם תשתיות לאומיות.

<אריאל יוצר: המצב הקיים היום זה שהסמכות החוקית למתן רישיון עסק נתונה לשלטון המקומי, וזה לא משנה אם מדובר במפעל בעל חשיבות לאומית או מפעל בעל חשיבות מקומית.

<אריאל יוצר: הסמכות להוציא רישיון עסק נתונה באופן בלעדי, אחרי שהתהליך כולו עבר בין הגורמים המאשרים, לרשות המקומית.

<אריאל יוצר: נוצר מצב שבסיטואציות מסוימות עלולות רשויות מקומיות להימנע ממתן רישיון עסק לתשתיות לאומיות מטעמי NIMBI, זאת אומרת, למפעל כזה או אחר בעל חשיבות לאומית יש השפעה שלילית מסוימת על הרשות המקומית.

<אריאל יוצר: הגורם המאשר או זה שמוציא את רישיון העסק רואה את האינטרס המקומי בלבד, בלי ראייה לאומית של הנושא, ונוצר לנו מצב שתשתיות מהסוג הזה מתקשות או לא מקבלות רישיון עסק.

<אריאל יוצר: המשמעות או התוצאה של העניין הזה היא הרבה מאוד פעמים פגיעה בצמיחת המשק, ביכולת להגדיל את שוק התעסוקה, את שוק העבודה, וכמובן לא מעט פעמים פגיעה בתשתיות חיוניות.

<אריאל יוצר: את הסיטואציה הזאת אנחנו רוצים למנוע.

<אריאל יוצר: מה אנחנו מציעים?

<אריאל יוצר: אנחנו רוצים לתת סמכות למשרד הפנים להוציא רישיון עסק במקרה של עסק בעל חשיבות לאומית.

<אריאל יוצר: את הסיטואציה הזאת אנחנו מגדירים בצורה מאוד מאוד ספציפית ונקודתית בחוק.

<אריאל יוצר: רק לאחר שעסק מסוים ענה להגדרות - אנחנו נרחיב עליהן בהמשך הדיונים, כאשר אנחנו מקווים שאת חברי הוועדה נשכנע שאכן המקרה המדובר מדבר על אותן סיטואציות כמו שדיברתי - הסמכות להוצאת רישיון עסק תעבור מהרשות המקומית אל משרד הפנים.

<אריאל יוצר: תהליך העברת הסמכות תיעשה לאחר שצוות מנכ"לים בחן את הסיטואציה, נתן לרשות המקומית את ההזדמנות לטעון את טיעוניה, המליץ את ההמלצות שלו.

<אריאל יוצר: במידה והצוות ממליץ להעלות את הנושא להחלטת ממשלה, רק לאחר מכן, כשעברנו את כל המסננות האלו, הממשלה תוכל לקבל החלטה לפיה משרד הפנים, על ידי המוסדות הארציים שלו, ישאב את הסמכות למעלה ויוציא את רישיון העסק.

<אריאל יוצר: זה יהיה בהליך רגיל, לא מקוצר.

<אריאל יוצר: ההבדל היחיד הוא שהגורם המאשר או הגורם שחותם על רישיון העסק יהיה גורם ארצי, לא גורם מקומי או גורם מחוזי.

בצלאל סמוטריץ': זה פר עסק?

<אריאל יוצר: פר עסק, פר אירוע.

<אריאל יוצר: התהליך הזה יופעל ברמה הפרטנית, בשום אופן לא באופן רוחבי.

יואב בן צור: רק בנושא של רישוי עסקים?

<אריאל יוצר: כן.

יואב בן צור: לא בנושא של ארנונה ודברים כאלה.

<אריאל יוצר: לא, רק בנושא של רישיון העסק, ורק במקרה פרטני.

<אריאל יוצר: זאת אומרת, אין שום כוונה לשאוב קבוצה של עסקים.

<אריאל יוצר: מה היתרונות של המהלך הזה?

<אריאל יוצר: אחד, אנחנו מייצרים ודאות רגולטורית לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

<אריאל יוצר: כל בעל עסק - בוודאי בעלי העסקים שמייצרים מפעלים גדולים ומשמעותיים עם השקעות הון מאוד גדולות - מתמחר את חוסר הוודאות הרגולטורית הזאת.

<אריאל יוצר: התהליך הזה עוזר להגביר את הוודאות.

<אריאל יוצר: שניים, הסרת חסם שעלול לפגוע בתוצר המשקי או בשוק העבודה.

<אריאל יוצר: תהליך רישיון העסק הוא תהליך חשוב, אנחנו לא נוגעים בו, לא מקצרים אותו בשלב הזה, לא משנים אותו בכלל.

<אריאל יוצר: כל מה שאנחנו רוצים זה לנתק את אפקט ה-NIMBI במקרה שבו מדובר בתשתית לאומית.

<אריאל יוצר: שלוש, כדי שאף צד לא יעשה בתהליך הזה שימוש שלא לצורך, יצרנו פעם אחת - -

יואב קיש: מה זה "אף צד"?

יואב קיש: הצד היחידי שיכול לעשות בזה שימוש ללא צורך זה הממשלה.

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: אם אנחנו לא מתקנים, השלטון המקומי מן הסתם.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אם מתקנים, זה רק הממשלה.

יואב קיש: ברור שאם לא מתקנים, זו הטענה שתהיה כנגד.

יואב קיש: אם אנחנו מובילים ומתקנים, צריך לעשות מנגנון שיבטיח - -

<אריאל יוצר: אז אני אסביר למה התכוונתי.

<אריאל יוצר: התיקון הזה, לטעמנו לפחות, יוצר איזון עדין ונכון בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי.

תמר זנדברג: איפה האיזון בכלל?

<אריאל יוצר: גם איזון, גם עדין.

<אריאל יוצר: התהליך הרגיל הוא שזה נושא שנמצא בסמכות השלטון המקומי.

<אריאל יוצר: אנחנו לא כופרים בזה, לא נוגעים בזה, לא משנים את זה בכלל.

תמר זנדברג: רק במקרים שזה ממש מזיק.

<אריאל יוצר: לטעמנו, במקרים מסוימים, שאלה מקרים מאוד נקודתיים, כשמדובר בתשתית בעלת חשיבות לאומית שמוגדרת כך, אנחנו מייצרים תהליך שאנחנו חושבים שהוא מאוד מבוקר.

<אריאל יוצר: אנחנו נותנים לרשות המקומית את היכולת כן להביע את עמדתה.

<אריאל יוצר: אנחנו מייצרים פה תהליך בשני שלבים.

<אריאל יוצר: קודם כל, בחינה של דרג מקצועי.

<אריאל יוצר: אחרי שיש בחינה של דרג מקצועי, הוא מגיש את המסקנות שלו, מעביר אותן לממשלה, הממשלה דנה באירוע הזה.

<אריאל יוצר: אני מזכיר שבממשלה יושבים שרים שאמורים לייצג את האינטרסים של כל בעלי העניין בתהליך – משר הפנים שמייצג את האינטרס המקומי, דרך שר הכלכלה.

דב חנין: אמורים.

יואב בן צור: מה זה "אמורים"?

דב חנין: זה מה שהוא אמר, אמורים לייצג.

יואב בן צור: מייצגים, לא אמורים.

<אריאל יוצר: רק אז ההחלטה מתקבלת.

יואב קיש: אנחנו נעבור לשאלות הח"כים.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מילה אחת לפני זה.

יואב קיש: כמובן שזה יהיה דיון סוער, הרי לכולם ברור מאיפה זה הגיע.

יואב קיש: זה הגיע מההתנהלות של עיריית חיפה במה שנוגע לרישיון העסק.

יואב קיש: אני מודה שהאמירה של ראש עיריית חיפה מלפני יומיים על כך שהוא לא הולך לתת רישיון עסק לבתי הזיקוק, לא תרמה לתפיסה שלו בעניין הזה.

יואב קיש: זה מה ששמעתי בתקשורת.

בצלאל סמוטריץ': זה חוק פרסונאלי?

<קריאה: כן.

בצלאל סמוטריץ': אם זה חוק שנועד לבז"ן, אז הוא לא חוקתי.

<בני ביטון: זה לא רק בז"ן.

יואב קיש: סמוטריץ', זה לא רק בז"ן.

יואב קיש: נתתי לך דוגמה על מה החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר עוד דוגמה?

<בני ביטון: חיפה כימיקלים.

יואב קיש: יש עוד.

<בני ביטון: תעביר אותם לנגב.

יואב קיש: בצלאל, נתת דוגמה ספציפית למה שכן יענה על הקריטריון של החוק הזה.

יואב קיש: לא רק בשביל זה הוקם החוק.

יואב קיש: מאיפה זה הגיע לחוק ההסדרים?

יואב קיש: כי היו כל הבעיות סביב האירוע שהיה בחיפה, ואני לא שופט לכאן או לכאן.

יואב קיש: אני לא בא להחליט לפה או לפה, אבל החוק הזה נולד בעקבות האירועים שהתנהלו במשבר חיפה כימיקלים ובתי הזיקוק.

יואב קיש: פה, בצלאל, אני רוצה להגיד לך בנושא העיקרי, התפקיד שלנו הוא לאזן.

יואב קיש: לאזן מצד אחד בין מקום שבו יש בעיה, ותיאר את זה אריאל בפרוטרוט, לבין מקום של לא לפגוע יתר על המידה בזכויות של התושבים המקומיים שמיוצגים דרך השלטון המקומי.

יואב קיש: זו המטרה של החקיקה הזאת, זה התפקיד שלנו בחקיקה.

יואב קיש: טלב, רצית לשאול.

טלב אבו עראר: אני רוצה לשמוע את עמדת השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: כשאתם מגדירים תשתית לאומית, מי מקבל את ההחלטה שזו תשתית לאומית, רק הצוות של המנכ"לים?

<איתי טמקין: באישור הממשלה.

יעל כהן-פארן: הממשלה צריכה לאשר את זה?

<איתי טמקין: כן.

תמר זנדברג: מליאת הממשלה?

<איתי טמקין: כן.

יעל כהן-פארן: מה הקריטריונים של ההחלטה?

יואב קיש: על זה אנחנו נדבר ארוכות.

יואב קיש: זו מהות העניין, דרך אגב.

בצלאל סמוטריץ': כשמדובר על עסק שיש לו חשיבות לאומית, מה זה?

בצלאל סמוטריץ': זה ביטחוני, זה כלכלי?

יואב קיש: זו המהות, תיכף נדבר.

יואב קיש: השלטון המקומי, בקשה התייחסותכם.

<בני ביטון: שאל חבר הכנסת טלב שאלה טובה.

<בני ביטון: יגיד השלטון המקומי שאנחנו פראיירים שאנחנו מעבירים את הסמכות למדינת ישראל.

<בני ביטון: על פניו נכון מה שאתם אומרים.

<בני ביטון: קרה המקרה האחרון.

<בני ביטון: היה לנו ויכוח אדיר בשלטון המקומי.

<בני ביטון: רצינו להגיע.

<בני ביטון: אני פה מפרגן לידידי ראש עיריית חיפה, אני אומר שהוא עשה דבר יפה שהוא סגר את המכל.

<בני ביטון: מצאנו איזו שהיא עמדת פשרה בנושא הזה.

<בני ביטון: חצי ממשלה הייתה מעורבת בסוגיה הזאת.

<בני ביטון: לא היה פשוט, אני אומר לכם.

<בני ביטון: שאלו את עמדת השלטון המקומי.

<בני ביטון: היה לנו ויכוח סוער לגבי עמדת השלטון המקומי.

<בני ביטון: יונה יהב חשב ככה, חיים חשב ככה, ראש עיריית אשדוד חשב ככה, אני חשבתי אחרת לגמרי.

<בני ביטון: הגענו להסכמה.

<בני ביטון: אני אומר לכם, זאת עמדת השלטון המקומי לאחר שישבנו עם משרד האוצר, ישבנו עם לשכת ראש הממשלה.

<בני ביטון: לא היה פשוט לקחת.

<בני ביטון: אתם יודעים שכראשי רשויות אנחנו רוצים שהסמכות תישאר אצלנו.

<בני ביטון: זה חשוב מאוד.

<בני ביטון: אני חושב שאנחנו הכי הרבה יודעים מה טוב לאזרחים שלנו.

<בני ביטון: זה נכון מה שאומרים חברי הכנסת, אבל קרה פה איזה שהוא מקרה.

<בני ביטון: אחרי שישבו בוועדות, ישבו בלשכת ראש המשלה, ישבו - -

דב חנין: אז החוק מיועד לפתור את המקרה הזה?

<בני ביטון: לא.

דב חנין: מה העמדה שלכם?

<בני ביטון: העמדה שלנו, כמו שאמר האוצר, היא לגבי מפעלים ספציפיים.

<בני ביטון: לא באנו לקחת את הסמכויות לראשי רשויות.

<בני ביטון: העמדה היא נקודתית לגבי מפעלים אסטרטגיים.

<בני ביטון: ניקח את הדוגמה של חיפה כימיקלים.

<בני ביטון: חיפה כימיקלים דרום המשיך לעבוד.

<בני ביטון: למה?

<בני ביטון: וזה בניגוד לעמדת המשרד לאיכות הסביבה שמוביל איזוטנקים.

<בני ביטון: אם חס וחלילה איזוטנק כזה קורס ונשפך פה בדרך - - אדון ראש עיריית חיפה לא רצה לתת רישיון.

תמר זנדברג: אתה מייצג את עמדת כל השלטון המקומי?

<בני ביטון: כן.

<בני ביטון: זו עמדה של כל השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: בניגוד לעמדת רשויות המפרץ?

יעל כהן-פארן: למה ראשי רשויות בחיפה סבורים שהשלטון המקומי לא חושב כך?

<בני ביטון: אני סגן יושב-ראש השלטון המקומי.

<בני ביטון: הייתה שיחה.

תמר זנדברג: העברתם את זה בהצבעה?

<בני ביטון: זה לא פשוט, חברתי חברת הכנסת, להוריד סמכויות.

<בני ביטון: אני אומר, אני מוריד מעצמי סמכויות.

<בני ביטון: אתם יודעים הרי שראשי רשויות אוהבים את הסמכויות, אוהבים לאשר את הדברים האלה.

<בני ביטון: אני אומר, לולא לא היה המקרה הספציפי, ואנחנו שומעים על עוד מקרה, זה לא היה מגיע להחלטה, היו משאירים את הדברים האלה, היו משאירים את זה לשיקולו של כל ראש רשות.

<בני ביטון: אני חושב שראשי הרשויות צריכים לקבוע בקטע הזה, אבל כשקורים מקרים כאלה ספציפיים אנחנו רואים שזה נזק למדינה שלנו.

<בני ביטון: אני רואה את זה.

<בני ביטון: אני מסכים עם הגברת מקרית מוצקין.

<בני ביטון: אני בעד איכות סביבה, אני חושב שמצוין שסגרו את המכל.

<בני ביטון: ישב המשרד לאיכות הסביבה, ישבו משרד המשפטים.

דב חנין: על זה אנחנו מתווכחים, או על חוק?

טלב אבו עראר: הוא בעד החוק?

<בני ביטון: אני בעד החוק.

יואב קיש: הוא אמר לך שהוא מייצג את השלטון המקומי, שהוא בעד החוק.

תמר זנדברג: אפשר לשמוע גם את פורום ה-15?

יואב קיש: אפשר.

יואב קיש: עוד רגע.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לומר לך ולומר לחברי הוועדה, אנחנו מדברים בחוק מסוכן, לא פחות מזה.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק מסוכן.

דב חנין: הוא מסוכן בכמה מישורים, לא רק במישור אחד.

דב חנין: בואו נתחיל קודם בעובדות ובעולם המציאות.

דב חנין: אפשר לחשוב שרשויות מקומיות ועיריות לא רוצות עסקים, אפשר לחשוב שרשויות מקומיות ועיריות לא רוצות מפעלים.

דב חנין: האמת היא הפוכה.

דב חנין: רשויות מקומיות מאוד רוצות עסקים, רשויות מקומיות מאוד רוצות מפעלים.

דב חנין: זה מביא להן הכנסות, זה מביא להן ארנונה.

דב חנין: רשויות מקומיות הן בעד עסקים, וטוב שכך.

דב חנין: לפעמים ישנה מציאות שבה הרשות המקומית לא מוכנה לתת רישיון עסק.

דב חנין: אלה המצבים יוצאי הדופן כשמדובר במפעלים.

דב חנין: כאשר המפעל הזה הוא בעייתי, כאשר המפעל הזה מסוכן, כאשר המפעל הזה מזהם את הסביבה, כאשר המפעל הזה הורג אנשים, זכותה ואפילו חובתה של הרשות המקומית לקום ולהגיד: "אנחנו לא מוכנים".

דב חנין: הצעת החוק הזאת לוקחת את הכוח הזה מידי הרשות המקומית ומעבירה אותו לידי הממשלה.

דב חנין: יש פה מנגנון של הקלה שמיועד, וצריך להיות פה מאוד מאוד ברור, למפעלים המסוכנים.

דב חנין: זה אישור לתת למפעלים מסוכנים לפעול בניגוד לעמדתו של השלטון המקומי, בניגוד לעמדת העירייה, בניגוד לעמדת התושבים שבוחרים את העירייה הזאת.

<איתן אטיה: אפילו בניגוד לחוק.

דב חנין: ואפילו בניגוד לחוק במצבים מסוימים.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך מאוד מאוד בעייתי.

דב חנין: הרשות המקומית הרלוונטית היא זו שמייצגת את תושבי האזור, היא זו שמחויבת להגן על האינטרסים שלהם, לכן היא גם זו שצריכה לקבל את הסמכויות.

דב חנין: אם אין לרשות המקומית סמכות להגן על התושבים באזור, אפשר לבטל אותה.

דב חנין: אני אומר לך, מכובדי ראש עיריית דימונה שאני מאוד מכבד ואנחנו גם בהרבה נושאים מסכימים, שהעמדה שלכם, של השלטון המקומי, היא פתיחה של מדרון חלקלק שיוביל לזה שבכלל לא יהיה צורך בעיריות.

דב חנין: אם בנושאים הכבדים, הקונטרוברסאליים אין לעירייה סמכות, אז מה שנשאר לכם זה לנהל רק את הביוב.

דב חנין: בשביל לנהל את הביוב לא צריך את כל הכסף הזה, לא צריך את המנגנון, לא צריך את הבחירות.

דב חנין: כדי לנהל את הביוב צריך פקיד ממונה מטעם משרד הפנים או מטעם משרד האוצר.

דב חנין: יבוא הפקיד ויקבל את ההחלטה.

דב חנין: אני רוצה לומר על המקרה הספציפי הזה של חיפה כימיקלים.

דב חנין: זה מפעל שעצוב לי על מה שקרה בו.

דב חנין: אני מאוד דואג לעובדים שלו, אני חושב שניתן היה לפתור את העניין הזה, אבל להגיד שזה מפעל בעל חשיבות לאומית?

דב חנין: זה מפעל בעל חשיבות, חשיבות של העובדים שם.

דב חנין: 95% מהייצור של המפעל הזה מיועד לייצוא.

דב חנין: הדוגמה הזאת דווקא מלמדת אותי שאנחנו לא באמת מתעסקים במפעלים שיש להם חשיבות לאומית.

דב חנין: זה שאין קריטריונים לקביעה מה הוא מפעל שיכול ליהנות מההטבה המפליגה הזאת, זה עוד סימן שאנחנו עוסקים פה בחוק פרוץ לחלוטין ובעייתי לחלוטין.

דב חנין: אני רוצה לומר ברמה העקרונית 3 נקודות חשובות.

דב חנין: בנושא של חומרים מסוכנים, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, מה שאנחנו צריכים במדינת ישראל זה לא הקלה אלא החמרה.

דב חנין: מדינת ישראל היא לא מדינה ככל המדינות בעולם.

דב חנין: יש לנו תמונה מסוימת של סיכונים.

דב חנין: מדיניות החומרים המסוכנים במדינת ישראל היא מדיניות מקלה מידי.

דב חנין: אנחנו צריכים החמרה במדיניות החומרים המסוכנים, כי יכולות להיות כאן רעידות אדמה, עלולות להיות כאן מלחמות.

דב חנין: אני לא אומר רק דברים מופרכים, אני אומר דברים ששייכים לעולם המציאות.

דב חנין: הסטנדרטים במדינת ישראל צריכים להיות חמורים יותר.

דב חנין: מה שקורה במפרץ חיפה זה תולדה של הפקרות בטיחותית, סביבתית, ביטחונית ממדרגה ראשונה.

דב חנין: הממשלה במקום להתמודד עם ההפקרות הזאת, רוצה עכשיו לייצר ערוץ שיהפוך אותה להפקרות חוקית.

דב חנין: נקודה נוספת, תפקידה וחובתה של הרשות המקומית לדאוג לאינטרס של התושבים.

דב חנין: כאשר אנחנו לוקחים את הסמכות הזאת מהרשות המקומית, אנחנו פוגעים ברשות המקומית ופוגעים גם בדמוקרטיה.

דב חנין: בשביל מה בוחרים ראש עיר, בשביל מה בוחרים רשות מקומית?

דב חנין: עוד בעיה אחת מאוד גדולה זה שהחוק הזה, החוק המהותי הזה, מקודם בחוק ההסדרים.

יואב קיש: על כל חוק ההסדרים אפשר להגיד דבר כזה.

דב חנין: לא על כל דבר.

דב חנין: אני אפתיע אותך.

דב חנין: דווקא בדבר הראשון שהבאת, שהוא גם היה חלק מחוק ההסדרים, אמרתי שאפשר, שזה מסוג הדברים הקטנים, הטכניים, התקציביים במהותם.

דב חנין: את הדבר שמונח כאן עכשיו אסור לקדם בחוק הסדרים, צריך לקדם אותו בהליך רציני ומהותי.

דב חנין: מאחורי החוק הזה עומדים אינטרסים פרטיים.

דב חנין: הדבר הזה עוד ייחקר, כל הפרשה הזאת עוד תיחקר.

דב חנין: אני קורא לכל הגורמים לחקור את זה, לא רק למבקר המדינה להיכנס כאן.

דב חנין: יש כאן גורמים נוספים שצריכים לחקור את כל ההתנהלות לגבי המפעלים המסוכנים והמפעלים המסוכנים במפרץ חיפה.

דב חנין: אני מבקש ממך, וזה נוכח המיוחדות של העניין הזה, לא לסיים את הדיון הזה היום, לאפשר לנו להביא לפה עוד מומחים ואנשים בלתי תלויים שיביעו את עמדתם.

יואב קיש: חברים, אנחנו היום מסיימים את הדיון.

יואב קיש: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: זאת לא בדיחה, זאת סכנה אמיתית לחיים של תושבי מפרץ חיפה והאזור.

תמר זנדברג: בזה אנחנו עוסקים.

תמר זנדברג: זה חיי אדם.

יואב קיש: כל מדינת ישראל, לצורך העניין.

יואב קיש: זה תקף לכל מדינת ישראל.

תמר זנדברג: כל מדינת ישראל, אבל בפרט תושבי חיפה, המפרץ, מה שנקרא עוטף המפרץ.

תמר זנדברג: ככה אנחנו צריכים להתייחס לזה.

תמר זנדברג: אנחנו כאן עוסקים בחיי אדם.

תמר זנדברג: צריך להבין, ההחלטה הזאת, מלבד העיוותים והבעיות הקשות שאני תיכף אפרט, קודם כל באה לאפשר ואפילו להוסיף זיהום פטרוכימי מסוכן לחיים ולבריאות של תושבי חיפה והאזור.

תמר זנדברג: תבינו מה אתם עושים.

תמר זנדברג: רק שכולנו נהיה ברורים לגמרי מה נמצא פה על הכתפיים שלנו.

תמר זנדברג: פשוט לתת צ'ק פתוח, מסלול ירוק לזיהום, אחרי שהרבה מאוד מהתושבים שיושבים פה מסביב נאבקו, היו צריכים להוכיח שיש להם אחות, שבכלל יש תעשיה פטרוכימית מזהמת, שיש תחלואה עודפת וסכנה בריאותית, בטיחותית, ביטחונית במפרץ חיפה.

תמר זנדברג: הגענו למצב שבו זה מוסכם , שזה ברור, אז עכשיו אנחנו, מתוך מודעות, באים לתת לזה מה שנקרא מסלול ירוק.

תמר זנדברג: עכשיו יותר מזה.

תמר זנדברג: יש כאן עיוות מסוכן.

תמר זנדברג: אל"ף, הוא המשך של הרבה מאוד עיוותים שראינו בשנים האחרונות של מערכת התכנון, ובי"ת, של מערכת היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

תמר זנדברג: פעם זה בשם משבר הדיור ולכן בונים ותמ"ל, עכשיו בשם האינטרסים הלאומיים מבקשים לפגוע בחוק רישוי עסקים.

תמר זנדברג: שתי הסמכויות המרכזיות של השלטון המקומי זה תכנון ורישוי עסקים.

תמר זנדברג: זה האופן שבו שלטון מקומי משפיע על חיי האזרחים.

תמר זנדברג: עכשיו אני רוצה לשאול, מה קרה?

תמר זנדברג: במשך כל השנים שראש עיריית חיפה העלים עין מהזיהום ונתן דלת פתוחה לתעשייה במפרץ חיפה לא הייתה בעיה בחוק רישוי עסקים.

תמר זנדברג: עד שכבר ראש עיריית חיפה מקשיב למאבק האזרחי והציבורי המאוד מאד מרשים שמסתובב בסביבה שלו, פתאום הוא לא בסדר?

תמר זנדברג: כלומר, לתת רישוי עסקים למפעלים האלה הוא יכול, אבל להפעיל את אותה סמכות ולא לתת, לא, לא, לא, זה צריך כבר ללכת ולגייס את החברים מהשלטון המקומי, שמחר זה יגיע אליהם.

תמר זנדברג: שימו לב מה עושים פה, יוצרים כאן סמכות חדשה יש מאין לשר הפנים.

תמר זנדברג: פתאום השר הוא זה שמעניק רישיון עסק.

יואב בן צור: זה לא שר הפנים, זו הממשלה.

תמר זנדברג: לא, זה שר הפנים.

תמר זנדברג: אם זו הממשלה, זה עוד יותר גרוע.

תמר זנדברג: הממשלה מעניקה רישיון עסק?

יואב בן צור: היא מאשרת להפוך את המפעל הזה לבעל חשיבות לאומית.

יואב בן צור: אם הממשלה לא תהפוך אותו, שר הפנים לא יכול לתת לו רישיון.

תמר זנדברג: אם הממשלה תהפוך מפעל לבעל חשיבות לאומית, אולי גם בית הדפוס של "ישראל היום" יהפוך למפעל בעל חשיבות לאומית.

תמר זנדברג: באמת, הרי אין לזה סוף.

תמר זנדברג: זה לא מפעל בעל חשיבות לאומית, אין פה קשר לחשיבות לאומית, זה פשוט לעקוף את ראש עיריית חיפה שסוף סוף אחרי 20 שנה של כהונה ואני לא יודעת כמה שנים של מאבק, החליט להקשיב לתושבים שלו ולפעול נגד התעשייה אצלו במפרץ.

תמר זנדברג: זה מה שיש פה, הא ותו לא.

תמר זנדברג: אני שמחה מאוד שלמדתם מילה חדשה.

תמר זנדברג: שמעתי שיש פה חברי כנסת ששאלו מה זו המילה הזו.

תמר זנדברג: זה יפה מאוד שלמדנו את המילה "NIMBI".

תמר זנדברג: זו באמת מילה שהתנועה הסביבתית משתמשת בה במשך הרבה מאוד שנים כדי לתאר ניסיון להרחיק מפגעים ודברים שתושבים לא רוצים שיהיו בחצר האחורית שלהם, רק שבמקרה הזה זה בדיוק הפוך.

תמר זנדברג: אתם עושים שימוש בדיוק הפוך במושג המקורי.

תמר זנדברג: פה יש מאבק לא על להזיז ממקום למקום ובאיזה חצר אחורית.

תמר זנדברג: שמענו כאן את מוצקין.

תמר זנדברג: יש כאן את טבעון, כמובן את חיפה, את כל אזור המפרץ.

תמר זנדברג: גם הדרום, לדעתי, רשויות הדרום צריכות להיות, כי גם אצלן יש תעשייה בדיוק מאותו סוג.

תמר זנדברג: אנחנו לא בעידן שהירוקים הם נגד העובדים וכו'.

תמר זנדברג: גם עובדים רוצים לעבוד במקום שלא מסוכן לבריאות, לבטיחות או לביטחון שלהם, כך שההפרד ומשול המיושן הזה שייך לעבר.

תמר זנדברג: אין שום בעיה של NIMBI, בדיוק להיפך.

תמר זנדברג: יש כאן אזור שלם שמאוחד נגד תעשייה מזהמת ומסוכנת באזור שלנו.

תמר זנדברג: כמדינת ישראל אנחנו לא יכולים להתעלם מהזעקה של מאות אלפי תושבים שמאוחדים נגד התופעה הזאת.

יואב קיש: את המושג NIMBI אני מכיר ממקום אחר, דווקא כשהעירייה רוצה להשתמש בו.

יואב קיש: אם עירייה רוצה להקים גן או מסגרת לאנשים עם צרכים מיוחדים באיזה שהוא מקום, אז השכונה או התושבים אומרים: "אנחנו בעד, אבל לא אצלנו בשכונה".

תמר זנדברג: בדיוק לזה זה מיועד.

יואב קיש: זה דומה מאוד.

תמר זנדברג: זה בכלל לא דומה.

יואב קיש: השאלה המהותית זה אם העסקים האלה נחוצים או לא.

יואב קיש: אם הם לא נחוצים, שלא יהיו, אבל אם הם נחוצים, הם צריכים להיות איפה שהוא.

יואב קיש: חברת הכנסת פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני קודם רוצה להתחיל במחאה על כך שאת הנוסח העדכני להצעת החוק גיליתי כאן בוועדה.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שיש פה לחץ.

יעל כהן-פארן: ביום חמישי היה נוסח אחר.

יעל כהן-פארן: אולי הוא הופץ שתי דקות לפני, ב-10:00 או משהו כזה.

יעל כהן-פארן: אני לא ראיתי אותו.

יעל כהן-פארן: אני מבולבלת קצת.

יעל כהן-פארן: יש שם כמה שינויים.

יעל כהן-פארן: היחידה לרישוי מפעלים ביטחוניים הופכת להיות היחידה לרישוי בעלי חשיבות לאומית?

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: בנוסח הקודם זה כן היה.

יואב קיש: זה פורסם ביום חמישי.

יעל כהן-פארן: אני לא קיבלתי את זה ביום חמישי.

יעל כהן-פארן: בכל מקרה, ההסתייגויות שהכנתי - -

יואב קיש: אחרי שנקריא את החוק יהיו ההסתייגויות.

יעל כהן-פארן: חבל לי מאוד שנציג השלטון המקומי, ראש עיריית דימונה יצא כרגע.

יואב קיש: אני ביקשתי ממנו לסגור משהו.

יעל כהן-פארן: אני בקשר רציף מיום שישי עד הבוקר עם ראשי רשויות באזור מפרץ חיפה, כולל יונה יהב, כולל אלי דוקורסקי ונוספים.

יעל כהן-פארן: לא היה להם מושג שזאת העמדה שהשלטון המקומי מציג כאן בוועדה.

יעל כהן-פארן: ההיפך, למיטב ידיעתם מחיים ביבס ואחרים, מרכז השלטון המקומי מתנגד לחוק הזה.

<איתן אטיה: זו עמדתנו.

יעל כהן-פארן: בני ביטון שישב כאן קודם, אני לא יודעת על סמך איזו החלטה - -

יואב קיש: איתן, אתה פורום ה-15, אתה לא שלטון מקומי.

<איתן אטיה: לא, יש מכתב משותף מטעם מרכז השלטון המקומי.

יואב קיש: אנחנו נבחן את דעת השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: עמדת השלטון המקומי שהוצגה כאן על ידי בני ביטון היא עמדה שאני חושבת שלא מייצגת אותם, כי אחרת איך התקבלה החלטה שהתהפכה מיום שישי.

יואב קיש: נרשם.

יעל כהן-פארן: תראו, כחברת כנסת שמייצגת את הנושאים הירוקים, נציגת התנועה הירוקה בכנסת, אני בשוק מההתנהלות כאן ומהצעת החוק הזאת.

יעל כהן-פארן: פשוט צריך לשים את זה על השולחן.

יעל כהן-פארן: זאת הצעת חוק פרסונאלית.

יעל כהן-פארן: הכותרת שלה צריכה להיות טראמפ, ג'ולס טראמפ, בעלי חיפה כימיקלים.

יעל כהן-פארן: כמו שאמר יושב-ראש הוועדה הקודם, כל החוק הזה נולד בחטא, כפתרון לחיפה כימיקלים, נקודה.

יעל כהן-פארן: זה לא הגז.

יעל כהן-פארן: נכון, יש לנו בעיות להעביר את התשתית של הגז, אבל זה לא מה שהוליד את החוק הזה.

יעל כהן-פארן: הלוואי וזה היה מוליד את החוק הזה.

יעל כהן-פארן: 10 שנים מתעסקים עם זה.

יעל כהן-פארן: זה לא הוליד את החוק הזה.

יעל כהן-פארן: מה שהוליד את החוק השערורייתי והמושחת הזה זה חיפה כימיקלים, והנה יושב כאן גם מנהל מכל האמוניה לשעבר מחיפה כימיקלים.

יעל כהן-פארן: תשמעו, הפתרון האמיתי והנכון היחיד להבאת אמוניה היא מה שמוסכם גם על עיריית חיפה.

יעל כהן-פארן: שום פתרון אחר לא יכול להיות טוב לחיפה, לסביבה ולבריאות התושבים.

יעל כהן-פארן: הניסיון כאן לעקוף את עיריית חיפה - -

יואב קיש: תתעסקי במהות של החוק.

יואב קיש: זה לא המקרה הפרטי.

יעל כהן-פארן: המהות היא לעקוף את עיריית חיפה, המהות היא להכניס לתושבים אצבע בעין עם מכל אמוניה חלופי וצף, מסוכן לא פחות והרבה יותר מאיזוטנקים שהם הפתרון.

יעל כהן-פארן: זה הפתרון האמיתי שיכול להיות מקובל על חיפה כימיקלים, אבל משום מה הם מתנגדים לו כי הוא קצת יותר יקר להם, קצת פחות רווחי לג'ולס טראמפ.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על מפעל רווחי ביותר.

יעל כהן-פארן: אין לו שום חשיבות לאומית, למעט רווחתו של טראמפ.

יעל כהן-פארן: העובדים, כבודתם במקומם מונח, אני מאוד מכבדת אותם, אבל לא יכול להיות שמפרץ שלם יהיה בסכנה, בסכנה קיומית, בסכנה אמיתית, ביטחונית, בטיחותית בגלל כמה מאות עובדים ורווחים של טייקון אחד.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא ייתכן.

יואב בן צור: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יואב בן צור: לפי ההצעה שהצעתם תהיה בירוקרטיה שלמה עד שיצליחו להפוך מפעל אחד לבעל חשיבות לאומית.

יואב בן צור: עד שוועדת המנכ"לים תתכנס, עד שהם יחליטו, עד שהם יעבירו את זה לממשלה, עד שהממשלה תשב ותחליט, הו הו.

יואב בן צור: יכול להיות שיש פתרון אחר, לעשות מועצה תעשייתית במפרץ חיפה, זה יפתור את כל הבעיות.

יואב בן צור: אנחנו תמיד שומעים ומתחשבים בדעת השלטון המקומי, אבל כשהם אומרים איזה משהו שהוא לא כל כך פופולארי בעיני כמה חברי כנסת, פתאום זה לא שלטון מקומי, אסור לתת להם את זה.

יואב בן צור: או שיש מייצג, או שאין מייצג.

יואב בן צור: אם יש מייצג, ושמענו את סגן יושב-ראש השלטון המקומי אומר את דעתו בעד החוק, אנחנו צריכים לקבל את מה שהוא אומר שהוא מייצג.

יואב בן צור: אם יש מחלוקת בתוכם, אנחנו הם אלה שצריכים להיכנס לתוך הקרביים של השלטון המקומי, של מה שהם אומרים?

יעל כהן-פארן: הם משקרים לראשי הרשויות במפרץ.

יואב בן צור: את אומרת דבר חמור.

יואב בן צור: אני אומר דבר מאוד פשוט.

יואב בן צור: אין ספק שצריכים לשמור על בריאותם של האנשים שגרים בסביבה ושכל המפעלים יעבדו לפי התקנים.

יואב בן צור: גם לי הייתה הזכות לגור 20 שנה בסמיכות לבתי זיקוק.

יואב בן צור: גרנו ממש קרוב.

יואב בן צור: אני חושב שהיינו אולי התושבים שהיו צריכים הכי הרבה להיפגע בנושא הזה, אבל בכל זאת עברנו שם 20 שנה עם המשפחה ועם הילדים.

יואב בן צור: הכל בסדר, ברוך השם, שימשיך כך אצל כל התושבים.

יואב בן צור: אני לא יודע אם מישהו הצליח להוכיח איזה שהוא נזק שנגרם לתושבים בסביבה, אבל אני אומר שוב, בוודאי שצריכים לאכוף את כל התקנים, לא לעשות הנחות בשום מקרה לאף מפעל באף נקודה, שיעמוד בכל התקנים המחמירים.

יואב בן צור: יש את המשרד להגנת הסביבה בשביל הדברים האלה, יש פקחים ומפקחים שעושים שם יומם ולילה.

יואב בן צור: הם מוציאים את המיץ לכל אנשי המפעל.

יואב בן צור: אני גם שמעתי וראיתי את זה.

יואב בן צור: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק נכון.

יואב בן צור: אדוני, סגן יושב ראש המרכז לשלטון המקומי, הגנתי עליך פה, אמרו עליך כל מיני דברים שאני לא רוצה שתשמע אותם אפילו.

יואב בן צור: אני אמרתי שבמקרה הזה אנחנו עם מרכז השלטון המקומי.

יואב בן צור: נראה בפעם הבאה מה יקרה.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: חבר הכנסת טלב, בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה רבה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: אני מוחה על העמדה ששמעתי מחברי, מהשכן שלי בדימונה, ראש העיר.

טלב אבו עראר: נדמה לי שהעמדה בלתי אחראית.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: אני רואה כאן שהאינטרס המפלגתי גובר על האינטרס הציבורי.

טלב אבו עראר: הרי גם ראש עיר או ראש רשות נבחר על ידי הציבור.

טלב אבו עראר: אני לא רואה בזה עניין שמעבירים סמכויות, אני רואה בזה עניין של גזילת סמכויות.

טלב אבו עראר: בסוף יישאר רק ראש רשות, רק ראש עיר שינהל ישיבה עם פרוטוקול.

טלב אבו עראר: אני לא רואה שיש אינטרס בעל חשיבות לאומית כמו האינטרס של הציבור .

טלב אבו עראר: גם התושבים המקומיים הם חלק מהציבור הכללי במדינה הזאת.

טלב אבו עראר: אני אביא לדוגמה את מחנה בריר בשטח ערד, שטח שמאוכלס בעשרות אלפי בדואים.

טלב אבו עראר: אם נגיע למצב שראש העיר ערד לא יכול להתנגד כשהממשלה כופה עליו פרויקטים ומפעלים, אנחנו בבעיה.

טלב אבו עראר: אתם באים לחוקק חוקים שהציבור בסוף לא יכבד אותם.

טלב אבו עראר: אנחנו לא רוצים להגיע לשם, ולכן, מכובדי, אנחנו מתנגדים.

טלב אבו עראר: אני בטוח שרוב השלטון המקומי מתנגד, אבל כנראה שיש שם אנשי ליכוד שיש להם אינטרס לרמות או לשקר, חס וחלילה, את שאר ראשי הערים וראשי הרשויות כדי להביא אותם לעמדה שאנחנו לא מסכימים לה.

טלב אבו עראר: ממש בושה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב הראש, חבריי חברי הכנסת, מצד אחד יש בחוק היגיון.

בצלאל סמוטריץ': יש בהחלט היגיון שבסוגיות מסוימות תהיה איזו שהיא נקודת מבט כללית, ארצית, לאומית.

בצלאל סמוטריץ': הים נמצא ליד חיפה, הוא לא שייך לעיריית חיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שבני היה מאוד שמח להעביר את הים לידו, נכון?

בצלאל סמוטריץ': הוא היה מרוויח עוד כמה דברים על הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אז בגדול, עצם הרעיון שבו אומרים שבסוגיות מסוימות נותנים לממשלה להחליט, זה לא דבר שצריך ליפול מהכיסא כששומעים אותו, הוא לא לא דמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בסוף מצביעים לא רק לרשות המקומית, אנחנו מצביעים גם לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל, וזה אבל מאוד גדול, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהחוק הזה בשום פנים ואופן לא יכול לעבור כפי שהוא מונח כרגע לפנינו.

בצלאל סמוטריץ': בראש וראשונה הוא לא קשור לחוק ההסדרים.

בצלאל סמוטריץ': היו דיונים על זה שבשל לוחות הזמנים המאוד מאוד קצרים שעומדים היום לרשותה של הכנסת – פה רוצים תוך פחות מחודש לסיים תקציב וחוק הסדרים – יביאו רק מה שבאמת - -

יואב קיש: זה נכון, יש עומס גדול גם על הוועדה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': כן, כל מה שקשור באופן אינהרנטי לתקציב.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רואה פה שום השלכה על התקציב.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לך לפצל את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': נדון בו בנחת.

בצלאל סמוטריץ': אתה מאוד לחוץ.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את סדר היום של הוועדה, יודע כמה סוגיות חשובות אנחנו רוצים להוביל ולא מספיקים.

בצלאל סמוטריץ': תפצל את זה, תוציא את זה מחוק ההסדרים.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכן לדון בזה גם בפגרה.

בצלאל סמוטריץ': נעשה את זה מיד אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': אני מגיע עכשיו מסקירת מקרו של שר האוצר בוועדת כספים.

בצלאל סמוטריץ': לא ראיתי שכתוב באיזה שקף שהתקציב, שהנחות היסוד שעל בסיסן נקבע התקציב קשורות גם לזה שבז"ן וחיפה כימיקלים ימשיכו לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': לתקציב לשנים 2018-2019 לא יקרה שום דבר אם זה יחכה אחרי חוק ההסדרים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה לומר יותר מזה, חבריי במשרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': למה שאלתי קודם כאילו בהתפרצות אם זו חקיקה פרסונאלית?

בצלאל סמוטריץ': זה הרי לא יעמוד במבחן בג"ץ באופן הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני אתן לכם דוגמה.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי קודם איך קובעים על איזה סוג של חשיבות מדובר.

בצלאל סמוטריץ': זה חשיבות כלכלית, זה חשיבות ביטחונית?

בצלאל סמוטריץ': הרי לגבי חיפה כימיקלים קיבלנו חוות דעת של המל"ל על חשיבות ביטחונית-אסטרטגית.

בצלאל סמוטריץ': אם זו חשיבות ביטחונית- אסטרטגית, למה בצוות המייעץ לא יושב מנכ"ל משרד הביטחון?

בצלאל סמוטריץ': אם אתם רוצים להעביר חוק כזה שלא סוגר לכם איזו שהיא פינה בחיפה כימיקלים אלא הוא באמת אמיתי, תקבעו שהרכב ועדת המנכ"לים ישתנה בהתאם.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי קודם אם ההחלטה תהיה ספציפית או כללית.

בצלאל סמוטריץ': אתם רוצים עכשיו להתניע תהליך ביחס למפעל ספציפי?

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו מה החשיבות הלאומית שעומדת בבסיסו, תבנו את הרכב ועדת המנכ"לים לאותו עניין.

בצלאל סמוטריץ': אם מדובר על חיפה כימיקלים כי החשיבות היא חשיבות אסטרטגית, אז אנחנו רוצים שם את משרד הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אם מה שמונח על כף המאזנים זו דילמה סביבתית, אז תשימו בצוות המייעץ את מנכ"ל משרד הביטחון, את מנכ"ל משרד האוצר ואת מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, ואז יש פה צוות מנכ"לים שנדמה לי שכולנו נישן יותר טוב שההמלצה שלו היא המלצה הרבה יותר הגיונית.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אתם קובעים קטגורית את מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, סוגיות מסוימות מעניינות אותו.

בצלאל סמוטריץ': משרד הפנים, מה רלוונטי?

בצלאל סמוטריץ': חוץ מזה שאולי השלטון המקומי פה ביקש בתמורה לחצי גמגום שלו בעד החוק הזה שמשרד הפנים יהיה.

בצלאל סמוטריץ': מה הקשר עכשיו בין בז"ן או בין חיפה כימיקלים למשרד הפנים?

בצלאל סמוטריץ': מה הם רלוונטיים לעניין?

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, בהנחה שהבסיס לכל החוק הזה, שהרציונל שלו זה שיש כאן איזו שהיא חשיבות לאומית.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שהתהליך הוא תהליך ספציפי, נא לקבוע בתהליך הספציפי הזה מה האינטרס הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': תבנו לי ועדת מנכ"לים שהיא רלוונטית לאינטרס הלאומי הזה ואת השיקולים נגד.

בצלאל סמוטריץ': תכניסו לשם את המשרד להגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': מזה שאתם לא עושים את זה מאוד ברור שאתם רוצים כאן משהו מאוד מאוד ספציפי, ולכן החוק הזה הוא לא חוקתי, הוא פשוט לא יכול לעמוד במבחן בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': העלה פה מקודם חבר הכנסת בן צור שאלה קריטית.

בצלאל סמוטריץ': אתם מדברים פה על מפעל שיש בפעילותו חשיבות לאומית.

בצלאל סמוטריץ': מה היחס בין זה לבין ההגדרה בסעיף 9(ב) לחוק שעות עבודה ומנוחה?

בצלאל סמוטריץ': האם זה אומר שמפעל כזה מקבל אוטומטית גם היתר עבודה בשבת?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת את זה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מדברים עכשיו על מפעל ספציפי.

בצלאל סמוטריץ': הרי מחר אפשר יהיה לעשות על כל מפעל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לוודא - ובעיני דת ומדינה קשור גם להסכם הקואליציוני - שאף אחד לא ישתמש בהגדרה מהחוק הזה ויטען אוטומטית שלשר הפנים אין סמכות למנוע ממנו היתר עבודה כי יש פה החלטת ממשלה על כך שיש פה חשיבות לאומית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הלשון היא אותה לשון, נדמה לי.

בצלאל סמוטריץ': תומר, תתקן אותי אם אני טועה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שהלשון בחוק, או לפחות בפסיקה של פרוקצ'ה, מאוד מאוד דומה ללשון בסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': הנושא הזה חייב להיות מוגדר מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול עוד שאלה.

בצלאל סמוטריץ': האם יש תקדים, חבריי ממשרד המשפטים, ממשרד האוצר ומי שנמצא פה, לכך שתוחמים את חובת ההיוועצות בזמן?

בצלאל סמוטריץ': יש תקדימים?

<תומר רוזנר: הרבה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז תמחק את ההערה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שיהיה ברור בתוך החוק הזה, כדי לוודא שזה לא איזה מסלול עוקף עמידה בדרישות מינימאליות, שדרישות שנדרשו מאותו העסק בתקופת הרישיון הקודמת, או דרישות שבגינן נשלל ממנו הרישיון, יידרשו ממנו גם כשהרשות הלאומית תיתן לו את הרישיון.

בצלאל סמוטריץ': אין מצב שיש כאן מסלול עוקף לדרישות מהותיות שהעסק צריך לעמוד בהן.

בצלאל סמוטריץ': אם דרשו מחיפה כימיקלים או מבז"ן דרישות סביבתיות מסוימות שהם צריכים לעמוד בהן, אז שגם אותה רשות לאומית תהיה חייבת לדרוש לעמוד בדרישות האלו, כי אחרת זה מסלול עוקף, הוא פשוט לא יעמוד במבחן בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה עם תחולתו של החוק הזה על יהודה ושומרון?

בצלאל סמוטריץ': מה, ביהודה ושומרון אין מפעלים בעלי חשיבות לאומית?

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להחיל את זה גם שם?

בצלאל סמוטריץ': אני לא אתן לזה לעבור אם לא יהיה ברור שאין הפליה.

<תומר רוזנר: אין שם - -

בצלאל סמוטריץ': ואם יהיה?

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, זה חוק פרסונאלי?

בצלאל סמוטריץ': תומר, מה אתה אומר שאין שם?

בצלאל סמוטריץ': אם זה חוק פרסונאלי על חיפה, הוא ייפסל בבג"ץ, שיהיה ברור.

<תומר רוזנר: אין רישוי עסקים.

בצלאל סמוטריץ': ואם הוא לא פרסונאלי, אני חושב שצריך להחיל אותו בכל רחבי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן סעיף שהוא בעיני מאוד בעייתי, סעיף של תוקף הרישיון.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה קובע שיש כאן משהו חריג וייחודי, איך אתה יכול לקבוע שכשבוטלה החלטת הממשלה ונקבע שעכשיו מדובר במפעל שהוא כבר לא בעל חשיבות לאומית ההיתר ימשיך לעמוד בתוקפו?

יואב קיש: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

יואב קיש: אנחנו עושים רגע הפסקה בדיון הזה, וחוזרים לדיון הקודם בנושא פוטו וולטאג'.

יואב קיש: אנחנו נקריא את הנוסח של הפסקה שמשתנה.

יואב קיש: על שלושה דברים דיברנו בדיון הקודם.

יואב קיש: שלושתם הוסדרו.

יואב קיש: משרד האוצר, הבנתי מהדין ודברים שגם לגבי דמי ההיתר של רמ"י יש פטור מלא לגגות של חקלאי.

יואב קיש: כל הדברים האלה מוסדרים, אנחנו לא עושים פה הפליה בין רמ"י לשלטון מקומי, האם זה נכון?

<אמיר רשף: נכון, זה עובד כבר כמה שנים.

יואב קיש: יפה לשמוע.

יואב קיש: אני מאשר להמשיך עם זה.

יואב קיש: הבנתי שלא צריך את זה בחוק.

<תומר רוזנר: סוג של חקיקת משנה.

יואב קיש: אנחנו לא נכניס את זה לחקיקה הזאת.

יואב קיש: שניים, אנחנו נעלה ל-7,000 מטר, כדי שה-700 יסתדר.

יואב קיש: מצד שני, בהמשך למה ששמענו פה, באמת יש משמעות בלתת את הפטור מ-7,000 ומעלה.

יואב קיש: זה לא יהיה.

יואב קיש: מי שעושה עכשיו 20,000 ו-50,000 לא ייהנה מהפטור.

יואב קיש: זה כבר הולך לפרויקטים אחרים שהם מסחריים.

יואב קיש: לא זו הייתה הכוונה.

יואב קיש: הכוונה הייתה שמי שיש לו את הגג שלו ישתמש בו ויעשה אותו – עד 7,000 לפי הגודל שנקבע - לא שמי שיש לו גג מאוד גדול ייהנה.

יואב קיש: זה הרעיון.

יואב קיש: בעניין הזה אני לא הולך לסובב את ההסכמים שהיו בין השלטון המקומי לרשות.

יואב קיש: אלה שלושת השינויים.

יואב קיש: תקריאו בבקשה את הפסקה.

<תומר רוזנר: אנחנו נקרא רק את פסקה (2).

יעל כהן-פארן: זה יגרום לזה שיהיו גגות שיבצעו 7,000, וכולנו נפסיד - -

<רוני טיסר: הבניין עליו מותקן המיתקן הפוטו וולטאי אינו מיועד לייצור אנרגיה, ושטח המתקן אינו עולה על 7,000 מטרים רבועים.

יואב קיש: אנחנו מצביעים על כל החוק.

<תומר רוזנר: רק שיהיה ברור, החוק יתחיל ביום פרסומו.

יואב קיש: מי בעד הצעת החוק, שירים את ידו?

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: נמנעים – אין

יואב קיש: ההצעה התקבלה, אנחנו חוזרים לדיון הקודם.

יואב קיש: חבר הכנסת אשר, אתה רוצה להתייחס לגבי רישוי עסקים ברמה הלאומית?

אדוני היושב-ראש, אני בטוח שכולם כמוני הופצצו בסוף השבוע האחרון מכמות המיילים בנושא הזה.

אני רוצה לומר כמה מילים בעניין הזה.

אני בא מרשות מקומית, אני יודע מה הכוח של רשות.

היינו כאן בישיבה לפני כשנתיים, אולי קודם, אני כבר לא זוכר, שעסקה בזיהום האוויר בחיפה, במפרץ חיפה.

אמרתי אז לראש העיר שאם ראש עיר לא רוצה שיהיה אצלו זיהום, שאם הוא לא רוצה שמפעל מסוים יהיה אצלו, הוא יודע לעשות את זה.

היום מובא חוק במסגרת חוק ההסדרים, כאשר במקביל אליו יש חוק של חבר הכנסת הרב גפני שהוגש כהצעה פרטית וצריך להיות ממוזג - -

יואב קיש: אז רק לגבי זה.

יואב קיש: אנחנו נסיים היום את הדיון, חוץ מהנושא של המיזוג.

יואב קיש: את ההצבעה נעשה מחר עם המיזוג.

יואב קיש: הדיון יסתיים היום.

יואב קיש: זה אומר שההסתייגויות צריכות להינתן היום.

אני רוצה לדבר על המקרו של החוק הזה.

דווקא ההסתייגויות פה חשובות, תלוי מאיזו נקודת מבט.

אני לא יודע אם ידידי סמוטריץ' תומך בהצעה או לא.

הבנתי מקודם שלא.

אני חושב שדווקא ההסתייגויות יכולות להוסיף ולתת טעם נכון לרוח החקיקה עצמה.

הטענה המרכזית באה ואומרת שראש העיר הוא האיש שיודע הכי טוב מה טוב לעיר שלו, מה לא טוב לעיר שלו, הוא זה שיעמוד בפרץ וימנע את כל הזיהומים האפשריים שיכולים להגיע ממפעלים גדולים בעלי חשיבות לאומית וכו'.

אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהמציאות הוכיחה בדיוק הפוך.

אולי לאחרונה, אולי לקראת בחירות ראש העיר פתאום נזכר לעשות את זה.

ניקח את חיפה שאנחנו די מכירים את הדברים.

אני רוצה לתת לך סדר דברים שקרו בחיפה עצמה.

ביולי 2004 היו המלצות של הוועדה לאיכות הסביבה ליישם דרישות של b.o.t.

הוא לא העלה את זה, בגלל שהוא אמר שהדבר הזה יפגע במפעלים.

בפברואר 2008 ועדת איכות הסביבה מתכנסת, מוצגים נתוני חריגות זיהום אוויר של המשרד, יוצא פרוטוקול עם המלצות לעיריית חיפה לטיפול בנושא, אבל ראש העיר לא מעלה את הנושא הזה.

בחודש אוגוסט מוגשת הצעה דחופה לסדר היום - אם יש כאן חברי מועצה מחיפה, הם ודאי יחזקו אותי בעניין הזה – על זיהום אוויר ואחוזי תחלואה חריגים.

שוב ההצעה הזאת יורדת, אדוני היושב-ראש, מסדר היום.

בחודש נובמבר 2008 מועלית הצעה לסדר לאמץ את סיכום ועדת איכות הסביבה עקב ממצאים חמורים.

שוב מורידים את זה מסדר היום ללא דיון.

יואב קיש: באיזו ועדה?

במועצת העיר חיפה, איפה שראש העיר, זה שהיה אמור לעצור את זה, לא עצר את זה.

עוד ב-2008 יהב מחליט למנות את עצמו ליושב-ראש איגוד ערים להגנת הסביבה, בלי נציגים של ירוקים, בלי נציגים של אנשי מקצוע בעניין הזה.

באפריל 2010 יש הצעה לסדר לפעולות מעשיות נגד זיהום אוויר בחיפה, וזה בעקבות מחקר של משרד הבריאות.

שוב ההצעה מוסרת מסדר היום.

ב-2010 ראש העיר מאמץ תכנית להקמת הפצחן המימני.

בספטמבר 2012 יש הצעה לסדר לקיים דיון במועצת העיר על ההחלטה להגדיל את שטח בתי הזיקוק בפי 3.

זה ירד מסדר היום.

עיריית חיפה איחרה באופן משמעותי בהתנגדות שלה לבז"ן.

רק מה?

לפני כשנה, שנה ומשהו, פתאום העירייה הבינה שהתושבים והאנשים שמתעסקים בעניין הזה הצליחו להעלות את הנושא יותר חד, יותר בצורה ברורה על סדר היום, לכן הם פתאום הפכו צד.

אני לא רוצה לדבר רק על עיריית חיפה.

אתה יודע שאני בא מהשלטון המקומי.

לראש עיר יש הרבה מאוד שיקולים.

יש לו שיקולי ארנונה, יש לו שיקולים כאלה ואחרים.

בחירות זה לפעמים טוב, אבל השיקול הזה מתחיל כמה חודשים או שנה לפני הבחירות, כשאז זה יותר מידי מאוחר.

מי כמוכם מכירים את זה.

אני חושב שיש הצדקה להעלות את הנושא הזה להחלטה של דרג ממשלתי, דרג שיהיו בו אנשי מקצוע.

בהסתייגויות צריך להכניס דברים נכונים שיהיו.

ודאי שתהיה זכות לראש עיר לבוא ולנמק.

אני חושב שהזכות לראש עיר לבוא ולנמק צריכה להיות למה לא, לא למה כן.

למה כן אני יכול לנמק במקום כל ראש עיר אחר.

אני יכול לנמק למה חשוב שיהיה מפעל שיש בו חשש כזה או אחר – ארנונה, או דברים אחרים שאני לא רוצה להעלות אותם עכשיו.

אני חושב שההחלטה להכניס תיקונים נכונים לחוק הזה שנמצא כאן על השולחן, לתת לו את השלייקס הנכונים כדי שזה יעבור את כל המסננת הציבורית, כולל אולי אישור בוועדת הפנים ואיכות הסביבה בראשותך אם יהיו החלטות משמעותיות לעיר מסוימת, זאת ההחלטה הנכונה.

עם כל הכבוד, מקרה חיפה ומקרה ראש העיר חיפה רק מחזק אותנו בהחלטה הזאת.

תודה רבה.

יואב קיש: אני רוצה לעבור להקראת החוק.

<תומר רוזנר: מספר הערות מקדימות ברשות היושב-ראש.

<תומר רוזנר: ראשית, לגבי הנושא של הכללת ההסדר בחוק ההסדרים.

<תומר רוזנר: אנחנו מסכימים עם חברי הכנסת שהנושא הזה אינו קשור לתקציב, אינו ראוי להיכלל בחוק ההסדרים באופן עקרוני והיה ראוי שהוא לא ייכלל בו מלכתחילה.

<תומר רוזנר: אם לא יסתיים בו הדיון, יש מקום לפצל אותו.

<תומר רוזנר: זו הערה עקרונית.

<תומר רוזנר: היא מתייחסת כמעט לכל הדברים האחרים שנכללים בהצעת חוק ההסדרים, כפי שהובאה אלינו לוועדה הזאת.

<תומר רוזנר: שנית, לגבי ההצעה עצמה.

<תומר רוזנר: יש בחוק רישוי עסקים הסדר לגבי רישוי עסקים בכלל.

<תומר רוזנר: הוא קובע שהרשות המקומית היא רשות הרישוי של העסק, כשניתנים לעסק הזה אישורים של גורמים ממשלתיים - עד שישה גורמים – שזה המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, משרד החקלאות, משטרה, כבאות ומשרד הכלכלה בנושאים מסוימים.

<תומר רוזנר: ההסדר שמוצע כאן הוא הסדר ששואב את ההשראה מהסדר קיים.

<תומר רוזנר: יש כיום בחוק רישוי עסקים הסדר הנוגע למפעלים ביטחוניים, למפעלים העוסקים בייצור, במכירה או באחסנה של חומרים וציוד שקשור למערכת הביטחון.

<תומר רוזנר: לגביו קיים הסדר שמסדיר את הרישוי שלו באמצעות גורם מרכזי במשרד הפנים.

<תומר רוזנר: ההסדר שמוצע כאן דומה במידת מה להסדר שמוצע לגבי המפעלים הביטחוניים.

<תומר רוזנר: נקודה נוספת חשובה היא שההסדר הזה, כפי שהוא מוצע, לא מתייחס למקרה מסוים, הוא הסדר כללי.

<תומר רוזנר: הוא יכול בהחלט לחול על עסקים מסוגים שונים ועל מקרים אחרים.

<תומר רוזנר: אפשר לחשוב על תחנות כוח לייצור חשמל, אפשר לחשוב על מפעלים לטיהור שפכים, על אתרים לסילוק פסולת, על אתרים, כמו שאמר סגן הממונה על התקציבים, שרשויות מקומיות לא ששות שיהיו בתחומן במקרים מסוימים, או אתרים שיש להם חשיבות ברמה הארצית שלא רוצים, לא ראוי או לא נכון שיהיו בידי השלטון המקומי.

<תומר רוזנר: יכול להיות מקרה של תחנת כוח, למשל, שראש עיר מסוים מחליט לסגור אותה כך שכל מדינת ישראל לא תקבל חשמל.

<תומר רוזנר: אלה מקרים שבהחלט יכולים לבוא בגדרו של החוק הזה, לא מקרה מסוים שאתם מדברים עליו וכנראה הוא המניע שעמד מאחורי הצעת החוק.

יעל כהן-פארן: האם לפי הקריטריונים שיש בחוק, שהם לא ברורים, אותו מפעל לא יכול לעבור להיות מפעל בעל חשיבות לאומית?

<תומר רוזנר: אני לא יכול להתייחס למקרה ספציפי.

יעל כהן-פארן: מה הקריטריונים?

<תומר רוזנר: הממשלה לא הציעה קריטריונים כלשהם.

יעל כהן-פארן: אתם הצעתם?

<תומר רוזנר: בהצעה שמונחת בפניכם יש הצעה לקריטריונים מסוימים.

<תומר רוזנר: אתם תחליטו אם אתם רוצים לקבל אותם.

<תומר רוזנר: נקודה נוספת שחשוב לומר בהקשר הזה – את התהליך שמוצע כאן אני אתאר בקצרה, היא שעסק שרוצים להכריז עליו כעסק בעל חשיבות לאומית מובא בפני ועדת מנכ"לים.

<תומר רוזנר: מדובר על מנכ"ל משרד ראש הממשלה, פנים ואוצר.

<תומר רוזנר: ראש הרשות המקומית רשאי גם להופיע פיזית בפני אותה ועדה ולהציג את דברו וגם להציג את טיעוניו בכתב.

המשרד לאיכות הסביבה גם בוועדה הזאת?

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: אנחנו צריכים לשמוע את עמדתו, את עמדתם של כל נותני האישור שעשויים להיות מעורבים בתהליך של רישוי אותו עסק.

<תומר רוזנר: צריך להדגיש שלא משתנה מעמדם.

<תומר רוזנר: גם כאשר העסק הזה יוכרז כעסק בעל חשיבות לאומית, אותם נותני אישור יהיו צריכים לתת את אותם אישורים, זאת אומרת, אי אפשר לתת רישיון בלי אישור של המשרד להגנת הסביבה, של משרד הבריאות וכו'.

<ימית קליין: והיתרי בנייה?

יואב קיש: היתרי בנייה לא קשור, אנחנו רק ברישוי עסקים.

<תומר רוזנר: זה לא החוק הזה.

<תומר רוזנר: מעמדם של הגורמים המאשרים או נותני האישור, וזה כפי שהם מכונים בחוק רישוי עסקים, נותר כשהיה.

<תומר רוזנר: זאת אומרת, אותו נותן אישור שנותן את אישור משרד הבריאות במחוז חיפה יכול להיות זה שימשיך לתת אישור לגבי עסק שמורשה על ידי הרשות המקומית.

<תומר רוזנר: התהליך, כפי שאמרתי, זה שוועדת המנכ"לים הזאת צריכה להשתכנע שמתקיימים שני תנאים: עסק בעל חשיבות לאומית, והצדקה לכך שלא הרשות המקומית תיתן את רישוי העסק.

<תומר רוזנר: אנחנו נציע בפניכם, על דעת יושב-ראש הוועדה, איזה שהם קריטריונים כדי לתחום את אותו שיקול הדעת של אותה ועדת מנכ"לים.

<תומר רוזנר: לאחר שוועדת המנכ"לים הזאת משוכנעת, הנושא מובא להכרעת הממשלה.

<תומר רוזנר: צריך לזכור, להבדיל מתהליך רישוי עסקים אחר, החלטת הממשלה והחלטת צוות המנכ"לים ניתנת לתקיפה בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק.

<תומר רוזנר: להבדיל מרישוי עסקים אחר שנדון בבתי משפט מקומיים, כאן הנושא הזה יכול לבוא לבחינה משפטית בערכאה הגבוהה ביותר כי מדובר בהחלטת ממשלה.

<תומר רוזנר: החלטת הממשלה זה לא סוף פסוק.

יעל כהן-פארן: רק החלטה שזה מפעל בעל חשיבות לאומית.

<תומר רוזנר: נכון.

<תומר רוזנר: מתן הרישיון נעשה על ידי גורם במשרד הפנים, שזה היום גם ראש היחידה למתקנים ביטחוניים.

<תומר רוזנר: הוא גם יהיה ראש היחידה למפעלים בעלי חשיבות לאומית.

<תומר רוזנר: זה פקיד במשרד הפנים.

<תומר רוזנר: הוא ייתן את הרישיון למפעלים האלה.

<תומר רוזנר: שוב, במקרה הזה הוא חייב לקבל את אישורם של כל נותני האישור שאותו עסק טעון את אישורם, בדיוק כמו שראש רשות מקומית חייב לקבל את אישורם.

<תומר רוזנר: הוא חייב לשמוע את הרשות המקומית, לתת לרשות המקומית הנוגעת בדבר הזדמנות להישמע בפניו.

תמר זנדברג: זאת פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל שרישיון עסק, הסמכות הזאת נתונה - -

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: אמרתי קודם שיש היום פרק בחוק רישוי עסקים שמתייחס למפעלים ביטחוניים.

תמר זנדברג: בסדר, סבבה.

<תומר רוזנר: חוץ ממפעלים ביטחוניים.

תמר זנדברג: אנחנו משווים את זה לסמכות שנתונה במפעלים ביטחוניים?

<תומר רוזנר: ההסדר מאוד דומה אך גם שונה.

<תומר רוזנר: פה הוא יותר שקוף, יותר פומבי, יותר שיתוף של הרשות המקומית, יותר שיתוף של הגורמים המאשרים שנוגעים בדבר.

<תומר רוזנר: ראש היחידה הזה הוא זה שנותן את רישיון העסק לעסק.

<תומר רוזנר: שאר ההסדרים נשארים כפי שהיו בחוק רישוי עסקים.

<תומר רוזנר: אני מציע שנעבור להקראה.

<לירון אדלר מינקה: חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח-2018.

<לירון אדלר מינקה: פרק י"ב: רישוי עסקים 108.

<לירון אדלר מינקה: בחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968 (23) אחרי סעיף 29יא יבוא: "פרק ב'1: רישוי עסקים בעלי חשיבות לאומית 29יב(א) החלטה על עסק בעל חשיבות לאומית.

<לירון אדלר מינקה: הממשלה רשאית להחליט כי עסק טעון רישוי שיש בפעילותו חשיבות לאומית ושיש הצדקה לכך שרישויו לא ייעשה בידי רשות הרישוי כמשמעותה בסעיף 5 – הוא עסק בעל חשיבות לאומית (בחוק זה – עסק בעל חשיבות לאומית).

<לירון אדלר מינקה: אנחנו נוסיף כאן שההחלטה תהיה על עסק מסוים, לא על סוגי עסקים.

יואב קיש: ברור, זה חייב להיות.

<תומר רוזנר: זה בעקבות הנקודות העליתם.

יואב קיש: כל עסק חייב להיות.

יואב קיש: אין פה החלטה גורפת על ענף או על תחום, כל עסק בפני עצמו.

<לירון אדלר מינקה: (ב)

<לירון אדלר מינקה: החלטה כאמור בסעיף קטן (א) תינתן לאחר קבלת עמדתו של הצוות המייעץ כמשמעותו בסעיף קטן (ג), לאחר ששוכנע שהתקיימו התנאים למתן החלטה כאמור; לעניין זה, ישקול הצוות בין היתר, שיקולים הנוגעים לשאלה אם העסק עוסק או מסייע לפיתוח ייצור, אספקה, הולכה או אחסנה של מוצר חיוני למשק או במתן שירות חיוני לציבור.

יואב קיש: זה, דרך אגב, המהות, אם אני מבין נכון.

<תומר רוזנר: זה העניין המהותי.

יואב קיש: זה העניין המהותי שעליו אנחנו נאריך בהמשך.

<לירון אדלר מינקה: לשם מתן המלצה כאמור בסעיף קטן (ב) יוקם צוות מייעץ (בסעיף זה – הצוות המייעץ), שחבריו הם: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, והוא יהיה היושב-ראש; המנהל הכללי של משרד הפנים; המנהל הכללי של משרד האוצר.

<לירון אדלר מינקה: לצורך גיבוש המלצתו לעניין החלטה כאמור בסעיף קטן (א), יפנה הצוות המייעץ למנהל הכללי של כל משרד שתחום פעילות העסק היא באחריותו, לדעת הצוות, וכן למנהל הכללי של כל משרד נותן אישור שקביעת העסק כטעון רישוי נעשתה בהתייעצות עמו, לשם קבלת עמדתם; לא התקבלה עמדתו של מנהל כללי כאמור בתוך 21 ימים ממועד הפנייה אליו, יראו בכך כקיום חובת ההתייעצות עמו לפי סעיף קטן זה.

<לירון אדלר מינקה: הצוות המייעץ לא יעביר את המלצתו לממשלה אלא אם כן ניתנה לראש הרשות המקומית שבתחומה נמצא העסק, או לנציגו, הזדמנות להופיע ולהשמיע את עמדתו לפני הצוות, בתוך 21 ימים ממועד הפנייה אליו; לא הופיע ראש הרשות המקומית או נציגו בפני הצוות המייעץ בתקופה האמורה, על אף שהוזמן, יראו בכך ויתור על זכותו להישמע; ראש הרשות המקומית רשאי לבחור להעביר לצוות המייעץ את עמדתו בכתב ובלבד שיעשה זאת בתוך אותה תקופה.

<לירון אדלר מינקה: (ה1) החלטה כאמור בסעיף קטן (א) תפורסם ברשומות ובאתר האינטרנט של משרד ראש הממשלה; הודעה עליה תימסר לבעל העסק או למנהלו, לרשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית, לנותני האישור ולראש הרשות המקומית שבתחומה נמצא העסק, כולו או מקצתו, על ידי משרד ראש הממשלה.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו נתקן את זה כך שמי שיצטרך למסור את ההודעה זה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

יואב קיש: שהוא יושב-ראש הוועדה?

<תומר רוזנר: בדיוק.

<לירון אדלר מינקה: הוראות סעיף 29א(ג) ו-(ד) יחולו לעניין החלטה לפי סעיף קטן (א), בשינויים המחויבים.

<לירון אדלר מינקה: 29יג.

<לירון אדלר מינקה: רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

<לירון אדלר מינקה: על אף האמור בסעיף 5, מנהל היחידה לרישוי מפעלים ביטחוניים שהוקמה לפי סעיף 29ב הוא רשות הרישוי לעסקים בעל חשיבות לאומית (בפרק זה – רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית).

<לירון אדלר מינקה: 29יד.

<לירון אדלר מינקה: הבעת עמדתו של ראש הרשות המקומית שבתחומו עסק בעל חשיבות לאומי.

<לירון אדלר מינקה: לא יינתן רישיון או היתר זמני לעסק בעל חשיבות לאומית, אלא אם כן ניתנה לראש הרשות המקומית שבתחומה נמצא העסק, כולו או מקצתו, או לנציגו, הזדמנות להביע את עמדתו לפני רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית, בתוך תקופה שתורה.

<לירון אדלר מינקה: 29טו.

<לירון אדלר מינקה: תוקף רישיון (א) רישיון שניתן לעסק שניתנה לגביו החלטה כאמור בסעיף 29יב(א), אשר היה בתוקף ערב כניסתה לתוקף של ההחלטה, יעמוד בתוקפו ויראוהו כאילו ניתן בידי רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

<לירון אדלר מינקה: (ב) ביטלה הממשל ההחלטה כאמור בסעיף 29יב(א), ימשיך לעמוד בתוקפו רישיון שניתן לעסק שלגביו בוטלה ההחלטה כאמור ערב כניסתו לתוקף של ביטול ההחלטה, ויראוהו כאילו ניתן בידי רשות רישוי כמשמעותה בסעיף 5.

<לירון אדלר מינקה: 29טז.

<לירון אדלר מינקה: תחולת הוראות בשינויים.

<לירון אדלר מינקה: סעיפים 6,14,20,28 ו-31 יחולו לגבי עסק בעל חשיבות לאומית בשינויים אלה: (א1) בסעיף 6(א), הסיפה החל במילים "לעניין סעיף זה" – תימחק; בסעיף 14(א), בסיפה, במקום "רשות הרישוי המקומית" יקראו "רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית"; בסעיף 20 – במקום "לראש הרשות המקומית" יקראו "לרשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית"; הוצאת צו הפסקה מינהלי לפי הוראות הסעיף האמור, בידי מי מהמנויים להלן טעונה אישור של גורם מוסמך ארצי כמפורט לצדו: ממונה על איכות הסביבה, רופא מחוזי – גורם מוסמך ארצי כאמור בפסקה (2) להגדרה "גורם מוסמך ארצי", לפי העניין; מפקד כבאות מחוזי – גורם מוסמך ארצי כאמור בפסקה (3) להגדרה "גורם מוסמך ארצי"; מפקד משטרת המחוז – גורם מוסמך ארצי כאמור בפסקה (4) להגדרה "גורם מוסמך ארצי"; בסעיף 28(א), במקום פסקה (3) יקראו: "(3) רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית או עובד המדינה שהיא הסמיכה לעניין זה;" בסעיף 31(א) אחרי "מנהל היחידה למפעלים ביטחוניים" יבוא "או רשות הרישוי למפעלים בעלי חשיבות לאומית".

<לירון אדלר מינקה: (23א) תחילתו של פרק ב'1 לחוק רישוי עסקים כנוסחו בחוק זה, ביום פרסומו של חוק זה.

<לירון אדלר מינקה: זאת אומרת, התוקף יתחיל עם תחילת כל חוק התכנית הכלכלית.

יואב קיש: אני רוצה למקד את הדיון בנושא המהותי, סעיף 29יב(ב), שמגדיר את החלטת הצוות המייעץ.

יואב קיש: זה התנאים למתן ההחלטה.

יואב קיש: זה מה שאמור לקבוע אם עסק כזה או אחר מהווה עסק בעל חשיבות לאומית.

יואב קיש: זו המהות.

יואב קיש: אני חושב שהמנגנון הוא מנגנון ראוי.

יואב קיש: לי אין הערות למנגנון עצמו.

יואב קיש: אני מאוד אשמח לקבל הערות למנגנון, אבל אני חושב שעיקר הדיון צריך להיות המהות, פחות על המנגנון שהוא מנגנון מאזן ומגבש את כל הדברים.

יואב קיש: אני מבין שזה מגיע בסוף להחלטת ממשלה.

<תומר רוזנר: נכון.

<איתן אטיה: קודם כל, אומרים שאם רואים משהו שהולך כמו ברווז, נראה כמו ברווז ונשמע כמו ברווז, כנראה הוא ברווז.

<איתן אטיה: אם נאמר כאן כל כך הרבה פעמים יונה יהב, יונה יהב, מפרץ חיפה וחיפה, וגם כעסו עליו כל כך הרבה, כנראה שזה חוק ספציפי ממוקד לחיפה וליונה יהב.

<איתן אטיה: בואו נאמר את הדברים כמו שהם.

<איתן אטיה: כל היתר זה פשוט תוספות שהן סוג של עלה תאנה של משרד האוצר ומשרד המשפטים.

<איתן אטיה: זה חוק יונה יהב וחוק חיפה, בואו לפחות נאמר את האמת לאמיתה מתחילתה ועד סופה.

יואב קיש: ברור לכם שזו עמדתו בלבד, הוא לא מייצג אף אחד חוץ מעמדתו.

יואב קיש: "אמת לאמיתה" זו אמירה יחסית.

יואב קיש: הוא אומר את דעתו.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת "דעתו"?

תמר זנדברג: הוא עומד בראש גוף.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: דעתו ואת הגוף שהוא מייצג, אבל זו כמובן לא האמת האבסולוטית.

<איתן אטיה: זו אמת שלנו.

יואב קיש: האוצר התחיל לדאוג כאילו זו האמת האבסולוטית.

תמר זנדברג: גם האמת של האוצר היא לא האמת האבסולוטית.

יעל כהן-פארן: זאת האמת הפוליטית.

<איתן אטיה: זו הערה ראשונה.

<איתן אטיה: הערה שנייה, לגבי העמדה שנשמעה פה.

<איתן אטיה: אולי הייתה איזו תקלה מסוימת או איזה שהוא בלבול מסוים, אבל כל חברי הוועדה, וזה גם נמצא באתר הוועדה, קיבלו מכתב.

יואב קיש: איזו ועדה?

<איתן אטיה: ועדת הפנים.

<איתן אטיה: קיבלתם מכתב שחתומים עליו גם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, חיים ביבס, וגם יושב-ראש פורום ה-15, רון חולדאי.

יואב קיש: יש לך העתק?

יואב קיש: אני לא ראיתי.

יואב קיש: תשלחו לנו, לא קיבלנו.

<איתן אטיה: נשלח את זה שוב, אין בעיה.

<איתן אטיה: חתומים על המכתב מה שאנחנו קוראים להם בז'רגון של השלטון המקומי שלנו "שלושת הטנורים", שזה חיים ביבס, רון חולדאי ועמיר ריטוב, ראש מרכז המועצות האזוריות.

<איתן אטיה: המכתב אומר במפורש שאנחנו מתנגדים לפרק הזה בחוק ההסדרים.

תמר זנדברג: יכול להיות שבני ביטון ייצג את עצמו פה בלבד?

<קריאה: בדיוק.

<איתן אטיה: יכול להיות שהיה בלבול מסוים.

יואב קיש: אולי תביאו את ביבס לפה כדי שיגיד מה שהוא רוצה להגיד.

תמר זנדברג: הנה, הוא חתום על מכתב.

<איתן אטיה: הוא ייפה את כוחנו לומר את זה.

<איתן אטיה: חברים, יש פה מכתב מאוד מסודר, חתום.

יעל כהן-פארן: זו לא עמדתך האישית, זו עמדת השלטון המקומי?

<איתן אטיה: בוודאי.

<איתן אטיה: מה שאני אומר כרגע זו עמדת השלטון המקומי.

<איתן אטיה: הערה שלישית.

<איתן אטיה: במשך 70 שנים הסמכות הבלעדית בנושא הזה הייתה של השלטון המקומי.

<איתן אטיה: וראה זה פלא, פתאום אחרי 70 שנות תקומה יש איזה מן מצב מוזר.

<איתן אטיה: הרי בדרך כלל מה קורה במצבים כאלה?

יעל כהן-פארן: בגלל שחיפה הייתה אקסטריטוריאלית עד 2003.

<איתן אטיה: מה קורה פתאום?

<איתן אטיה: איך קוראים דברים כאלה?

<איתן אטיה: גם על פי דיני תכנון ובנייה עירייה שבודקת רישיון עסק, בודקת גם את ההתאמה שלו לתכניות הבנייה העירוניות, לתב"עות ולתכניות המתאר.

<איתן אטיה: אגב, אותן תב"עות ותכניות מתאר מאושרות גם בוועדה המחוזית ולפעמים גם במועצה הארצית.

<קריאה: זה לא ברישיון עסק.

<איתן אטיה: תהליך רישיון עסק בודק גם התאמה לתב"ע החלה באותו אזור.

<איתן אטיה: אגב, מי יבדוק את זה לשיטתכם?

<איתן אטיה: מנכ"ל משרד הפנים יבדוק אם זה מתאים לתב"ע?

<איתן אטיה: מנכ"ל משרד האוצר יבדוק?

יואב קיש: אנחנו לא עוסקים בהיתר בנייה, אנחנו עוסקים ברישוי עסקים.

<איתן אטיה: חלק מתהליך הרישוי - -

היחיד שיכול ליזום בתב"ע כזאת זה ראש עיר.

<איתן אטיה: חלק מתהליך הרישוי זה בדיקת התאמה לתב"ע התקפה באותו אזור, חשוב לזכור את זה.

<איתן אטיה: עכשיו, איך זה נעשה עד היום?

<איתן אטיה: אם הייתה איזו אי התאמה, או אם מפעל מסוים נטה לזהם באופן מיוחד, לא על פי התקן, כך שמגיעים למסקנה שהוא חייב להתקין מערכות מסוימות – מסננים, מערכות לבטיחות כאלו ואחרות - -

יואב קיש: כל מה שאתה מתאר יכול לקרות באותו מנגנון.

<איתן אטיה: מה עושים בדרך כלל?

<איתן אטיה: איך זה נעשה במשך 70 שנה?

<איתן אטיה: יושבים יחד עם נציגי הממשלה.

<איתן אטיה: אם הם מגיעים למסקנה שלאותו מפעל בעל חשיבות לאומית מיוחדת עלות התקנת כל המערכות האלו היא עלות מאוד גדולה, הממשלה מוצאת את הדרכים להכניס יד לכיס, לסייע, או להעניק איזה מענק מסוים, כדי שמצד אחד הוא יעמוד בתקינה הסביבתית, הבריאותית, הבטיחותית, ומצד שני, יהיה אפשר להמשיך לקיים את העסק.

<איתן אטיה: מה אתם עושים עם החוק הזה?

<איתן אטיה: מה קורה במקרה הזה?

<איתן אטיה: מגיע מפעל, שבמקרה לבעליו יש קשרים טובים במקומות גבוהים מאוד - -

או אם הוא ראש עיר.

<איתן אטיה: מנסים למצוא איזו דרך עוקפת.

<איתן אטיה: מדברים פה על חשיבות לאומית?

<איתן אטיה: החוק הזה יגרום נזק לאין ערוך יותר גדול לנושאים בעלי חשיבות לאומית.

<איתן אטיה: מדוע?

<איתן אטיה: כי אם היום לא הייתה ברירה למנהל אותו מפעל או לבעלים של אותו מפעל להתקין את כל מערכות הבטיחות האלו שהוא צריך להתקין, גם אם זה עולה הרבה כסף, ולהתקין את כל המסננים האלה שישמרו על איכות האוויר, אז עכשיו קלי קלות, הוא לא יצטרך להתאמץ.

<איתן אטיה: הוא יפנה לחבריו במשרד הזה, לשר ההוא, יעבירו את זה במסלול העוקף הזה.

<איתן אטיה: זה מה שיגרום נזק.

יואב קיש: איתן, שני דברים.

יואב קיש: לגבי המכתב שלך, הוא לא הופנה לחברי הוועדה, הוא לא הופנה לוועדה, לכן הוא לא הגיע אלינו, לא ראינו אותו.

יואב קיש: בי"ת, הוא מ-25 לינואר, אם זה המכתב שעליו מדובר.

יואב קיש: אני הבנתי שיש עמדה אחרת מאז, אבל תבדקו ותחזרו אלי.

יואב קיש: אולי זה מכתב אחר.

יואב קיש: אני לא ראיתי את זה.

<איתן אטיה: מכתב מה-8 לפברואר מופנה אליך.

<תומר רוזנר: זה לא הגיע לאף אחד.

יואב קיש: זה לא המכתב שאתה הבאת לי.

יואב קיש: זה לא רלוונטי.

<איתן אטיה: אנחנו נעביר.

<מירה סלומון: אדוני, אצלך במייל.

<מירה סלומון: עכשיו העברתי שוב את כל המסמכים ווידאתי שוב שאין שינוי בעמדת השלטון המקומי.

יואב קיש: בסדר, אני אבדוק את זה.

יואב קיש: מה אם יש איזו שהיא בעיה וצריך לסדר, בין אם זה חריגות בנייה, בין אם זה הגנת סביבה, בין אם זה מסננים וכל הדברים האלה?

יואב קיש: האם אנחנו מאבדים את זה בגלל המנגנון שייצרנו פה?

<איתי טמקין: שני דברים.

<איתי טמקין: פעם ראשונה, התהליך של רישוי עסקים לא משתנה.

<איתי טמקין: כלומר, ראש רשות הרישוי הוא ראש העיר, כאשר נותן האישור, מי שקובע את התקן בהגנת הסביבה זה המשרד להגנת הסביבה.

<איתי טמקין: מי שקובע את התקן הבריאותי זה משרד הבריאות.

<איתי טמקין: מי שקובע את התקן בכיבוי אש זה המשרד לביטחון פנים.

<איתי טמקין: הדבר הזה לא משתנה.

<איתי טמקין: גם אחרי שהחוק הזה יעבור, מי שימשיך לקבוע את התקן בהגנת הסביבה ויקבע איזה מסנן צריך לשים במפעל זה או אחר יהיה המשרד להגנת הסביבה.

<איתי טמקין: אותו גוף בהגנת הסביבה יצטרך לקבוע את הדבר הזה.

<איתי טמקין: אין הבדל מבחינת הרגולציה שתחול על מפעל בהיבט של שמירה על ציבור מסוים כזה או אחר.

<איתי טמקין: זה פעם אחת.

<איתי טמקין: פעם שנייה, וגם את זה קודם היועץ המשפטי של הוועדה הזכיר, התהליך שנוצר כאן הוא תהליך מאוד דומה לתהליך של מפעלים ביטחוניים.

<איתי טמקין: יש כ-80 מפעלים ביחידה למפעלים ביטחוניים.

<איתי טמקין: היחידה הזאת דנה בכל הפרקטיקות של כן תב"עות, לא תב"עות, היא יודעת איך לסנכרן את זה מול הרשות.

<איתי טמקין: הטענות כאילו החוק לא יכול להסתדר מבחינת פרקטיקה הן טענות שלא עומדות במבחן המציאות בהקשר הזה.

<איתן אטיה: שאלה קטנה למשרד האוצר.

<איתן אטיה: החוק הזה הוא חוק ההסדרים לשנת 2019.

<איתן אטיה: הוא אמור לטפל בקידום התכנית הכלכלית לשנת 2019.

<איתן אטיה: 70 שנים מערכת היחסים בין השלטון המקומי למרכזי בתחום הזה עבדה בצורה מסוימת.

<איתן אטיה: אתם חייבים בשנת 2019 לעשות את השינוי הזה כי בלי זה המערכת הכלכלית, תקציב המדינה לשנת 2019 פשוט קורס?

<איתי טמקין: בחוק ההסדרים השנה נכללים פחות או יותר 30 נושאים.

<איתי טמקין: כמעט על כל נושא אפשר לטעון את הטענה ש-70 שנה המדינה התקיימה בלעדיו והיא גם יכולה להמשיך להתקיים בלעדיו.

<איתי טמקין: לגבי השאלה של איך נבנה חוק ההסדרים.

<איתי טמקין: זה לא שקם פקיד כזה או אחר בבוקר ואמר: זה הנושא שאני רוצה לצרף לחוק ההסדרים.

<איתי טמקין: לא.

<איתי טמקין: ברגע שהוחלט שהתקציב יהיה בלוח הזמנים הזה, משרד האוצר פנה לכל משרדי הממשלה בדבר תכניות שנמצאות בשלות שאפשר לקדם במסגרת חוק ההסדרים והן יכולות לתרום לצמיחה או לשוק העבודה הישראלי.

<איתי טמקין: התכנית הזאת נמצאה ככזאת.

<איתי טמקין: זאת תכנית בשלה שמשפיעה או על הצמיחה, או על שוק העבודה, או על שניהם.

יואב קיש: זכות הדיבור לחבר הכנסת גפני.

יואב קיש: לחבר הכנסת גפני יש הצעת חוק פרטית שנמצאת כרגע בוועדת הכנסת ואמורה מחר להגיע לוועדת הפנים.

יואב קיש: מה שהודעתי, חבר הכנסת גפני, זה שהיום נסיים את הדיון בהצעת החוק הזאת, כולל ההסתייגויות, ומחר נצביע עליה עם הנושא של המיזוג של הצעת החוק שלך.

יואב קיש: מה שאני צריך זה את הסכמתך לעניין הזה, להתיישר לממשלתי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני הגשתי הצעת חוק פרטית לאחר שראיתי את מה שהתרחש בחיפה.

משה גפני: אנחנו נקלענו למצב בלתי נסבל מבחינת איכות הסביבה בכל מה שנעשה במפרץ, בכל מה שנעשה בבתי הזיקוק.

משה גפני: אמרתי שלא יכול להיות שרק הרשות המקומית תהיה מוסמכת בדברים לאומיים - התוצאה היא תוצאה עגומה - ולכן הגשתי את הצעת החוק.

תמר זנדברג: אמרת שהמצב בלתי נסבל מבחינת הזיהום.

תמר זנדברג: אתה עכשיו עושה הפוך.

משה גפני: ביקשתי להעביר בקריאה טרומית ולמזג את זה כשיגיע החוק הממשלתי.

משה גפני: אני עומד בהתחייבותי.

משה גפני: אני מבקש למזג את זה יחד עם הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: אני חושב שבסופו של דבר זה יהיה לתועלת תושבי הרשויות המקומיות.

משה גפני: ראש הרשות יהיה רשאי ויאמר את דעתו על פרויקטים מאוד מאוד מוגדרים.

משה גפני: הלוואי והחוק הזה היה קיים לפני שהרחיבו את בז"ן, לפני שהרחיבו את הזיהום במפרץ חיפה, אבל הוא לא היה קיים, העירייה עשתה מה שהיא רצתה.

יעל כהן-פארן: חבר הכנסת גפני, אתה חושב שהחוק הזה ישפר את המצב?

משה גפני: אני חושב שהמצב רע.

יעל כהן-פארן: אני מסכימה איתך שהמצב רע.

יעל כהן-פארן: חבר הכנסת גפני, אולי תישאר להקשיב לתושבים, הם לא חושבים כמוך.

משה גפני: אני אומר לתושבים.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הגשתי הסתייגויות בכתב.

תמר זנדברג: אני מצטרפת גם להסתייגויות של "המחנה הציוני" בשם סיעת "מרצ".

יואב קיש: אין בעיה, מאה אחוז.

יואב קיש: ימית קליין, היועצת המשפטית של עיריית חיפה, בבקשה.

<ימית קליין: אני אשמח שחבר הכנסת גפני ישמע את עיריית חיפה, כי יש עכשיו עוד הרחבה של בז"ן שעומדת על הפרק, אם זה מאוד מטריד אותך.

<ימית קליין: אנחנו רוצים להתייחס לעמדה של עיריית חיפה.

<ימית קליין: עיריית חיפה עתרה נגד ההרחבה של בז"ן.

<ימית קליין: אני הגשתי את העתירה.

<ימית קליין: אני רוצה להביא את עמדת עיריית חיפה במלואה, לא כפי שהוצגה פה בחלקים ולצערי גם בצורה מעוותת.

<ימית קליין: אני רוצה להציג את הדברים בשם ראש עיריית חיפה, להעמיד אותם על דיוקם, גם לידיעת היועץ המשפטי של הוועדה.

<ימית קליין: בתור מי שניהלה את העניינים נגד חיפה כימיקלים, את כל ההליכים המשפטים, אני עומדת וטוענת פה בפני כולכם בצורה ברורה וחד משמעית, החוק הזה הוא לא חוק הסדרים, הוא חוק חיפה כימיקלים.

<ימית קליין: אם רוצים לקיים היום דיון ענייני ואמיתי בחוק ובהיבטים שלו, צריך שכולם ידעו את האמת, ידעו להצביע נכוחה או להגיש הסתייגות בהתאם, וזה מעבר לעובדה שאנחנו אומרים שמדובר פה בחקיקה פרסונאלית שהיא, כמובן, אסורה.

<ימית קליין: גם בג"ץ פסל אותה באומרו כי הכנסת לא יכולה לחוקק חקיקה פרסונאלית.

<ימית קליין: אני מבינה את היועץ המשפטי שהיה צריך לבוא ולהגיד שמדובר בהחלטה כללית, כדי לא לפסול את העלאת ההצעה הזאת במסגרת חוק ההסדרים.

<ימית קליין: אני רוצה לסבר את אוזנו ואת אוזני מי שיושבים פה בוועדה למה שאומר בית המשפט העליון: "גם כאשר על פניה היא נחזת להיות החלטה כללית, אין היא נוקבת בשם של עסק כזה או אחר ולשונה היא לשון נורמטיבית כללית, בכל זאת", וזה החשוב לצטט פה לידיעת כולם, "ביודענו באלו נסיבות ומאיזה מועד החליטה ועדת הכנסת החלטה שהחליטה, קשה להשתחרר מההתרשמות כי ההחלטה קרובה מאוד להיות החלטה אינדיבידואלית להבדילה מהחלטה נורמטיבית".

<ימית קליין: זאת אומרת, אם מישהו פה סבור וחושב שאנחנו לא מבינים מה עומד ברקע הדברים, ודווקא היטיב להגיד את זה מי שמונה כרגע כיושב-ראש זמני של הוועדה והוציא הרבה מאוד קצף על ראש עיריית חיפה.

<ימית קליין: אם כבר החליטו לפעול - -

ממתי את מייצגת את ראש העיר?

את ייצגת אותו גם כשהוא תמך בהרחבת בז"ן?

<ימית קליין: אז אני אומרת, מינואר 2017 - -

כאשר הוא הוריד את הדברים מסדר היום במליאה כדי לא לדבר עליהם.

<ימית קליין: מינואר 2017, מאז שאני יועצת משפטית של עיריית חיפה, אנחנו מותקפים.

שנת בחירות.

<ימית קליין: אני אשמח מאוד שאתה גם תוביל באופן אישי את המתקפה הזאת, תיקח את הספינה – אפרופו עניין האמוניה - ותשבור ימינה סוף כל סוף.

<ימית קליין: אנחנו מותקפים מינואר 2017 על זה שאנחנו מגלים אחריות ציבורית-בטיחותית, דואגים לשלום הציבור.

<ימית קליין: גם אם הקראת דברים שהיו ב-2014 או ב-2010, ואני לא אחראית ולא יודעת, אני יכולה להגיד לך שאני באופן אישי, בניגוד לכל מי שנמצא כאן בחדר - -

אני יודע מה עלה בגורלו של זה שהיה אחראי קודם.

<ימית קליין: אני הופעתי בפני כל הערכאות השיפוטיות שאישרו את סגירת מכל האמוניה.

<ימית קליין: הן קבעו באופן מפורש – מי שמבין פה בגמרא - שיש לקבל עם קב של חומטין את תקינות חזקת השלטון המינהלי שלא דק פורטא בשמירה על אינטרס הציבור, על ביטחונו ועל בטיחותו.

<ימית קליין: אומר השופט מלצר באופן ברור וחד משמעי, שאין מקום, ולא ראוי - - אמר בית המשפט העליון שאין רישיון לפעילות המערערת.

<ימית קליין: הוא אומר שיש סיכון בטיחותי, בטחוני בכל מערך האמוניה באנייה, במכל ומפעל.

<ימית קליין: הניסיון היום לעקוף את פסק דינו של בית המשפט העליון, שזה מה שהוועדה עושה, הוא ניסיון נפסד שאין להכיר בו ואין לקבל אותו.

<ימית קליין: אתם מדברים פה על ביטחון לאומי, על אינטרס לאומי?

<ימית קליין: בא ראש הרשות, אומר קביעות ברורות, מסרב לתת רישיון.

<ימית קליין: כמו שאמר פה יפה מאוד סמוטריץ' ואחרים, האינטרס של ראש הרשות זה לקדם את העסקים, את המפעלים בשטחו.

<ימית קליין: כשבא ראש הרשות, כשהוא הראשון שפועל על האינטרס הציבורי, ובית המשפט המקומי, המחוזי והעליון באים ומאשרים את דבריו, אומרים - - בצורה מפורשת אומר כבוד השופט מלצר שצר לו שרשויות השלטון, בין היתר המשרד להגנת הסביבה שהזכירו אותו פה מקודם כרגולטור שאמון לעשות את עבודתו, שיתפו פעולה עם המפעל.

<ימית קליין: אומר את זה בית המשפט העליון, לא אני.

<ימית קליין: אני רק נתלית באילנות גבוהים בעניין הזה.

<ימית קליין: הוא בא ואומר שאף על פי שקבעו בתי המשפט את מסוכנותו של מערך האמוניה עדיין רשויות המדינה לא הסכימו לפעול.

<ימית קליין: זה בעניין של מכל האמוניה.

אני רוצה להבין - אם היית נותנת לנו סקירה קצרה, לא בתקופתך כמובן, אבל את יודעת, יש רציפות שלטונית, למדנו את זה בפקודת העיריות ובדברים אחרים - כמה דוחות, כמה דברים נעשו על ידי העירייה נגד מכל האמוניה ב-20 השנים האחרונות.

בוא ניקח את זה כשזה היה יציב, במקום מסוים, לא בהצעות כאלו ואחרות שלא בטוח שאני מסכים איתן.

אין ספק שאנחנו נדרוש שיהיה דיון נכון על כל דבר ודבר.

זה לא אומר שאם מאשרים את החוק הזה, מישהו הולך לאשר מקום מסוים, לפחות ממה שאני יודע.

כשאת מדברת, ואני אומר את זה כדי להתווכח באמת, לא סתם, על כך שהשופט מלצר אמר שאי אפשר להטיל דופי באנשים שיש להם משרה וכו', אז גם אי אפשר לתת לאטיה, ידידי מפורום ה-15, להטיל דופי במקבלי החלטות במדינת ישראל ולהגיד שאליהם יכולים להגיע טייקונים ולראשי הרשויות לא, ואני מדבר על מפרץ חיפה.

אני חושב שצריך לתת את השלייקס הנכונים בחוק הזה, את הבדיקות הנכונות, לתת את האפשרות למי שצריך להעיר את הערות שלו, ולהשאיר את האפשרות לראש עיר להתנגד בתוקף, כדי לייצג באמת - -

<איתן אטיה: למה זה חשוב דווקא באמוניה?

איפה כתוב בחוק הזה אמוניה?

<ימית קליין: חבר הכנסת גפני דיבר בהצעת החוק שלו על אמוניה.

<איתן אטיה: למה לא להשקיע את המאמצים של הוועדה, של הכנסת ושל חברנו החרוצים מאוד במשרד המשפטים והאוצר בללכת למפעל האמוניה, ללכת לאותם מפעלים וללחוץ עליהם לדאוג שהם יבצעו את מה שהם אמורים לבצע כדי שהמתקנים שלהם יהיו בטיחותיים, יהיו בריאים?

<איתן אטיה: למה לא להשקיע את המאמצים האלה במקום לאפשר למפעלים האלה להתחמק?

טלב אבו עראר: אני רוצה להודיע לפרוטוקול שכל "הרשימה המשותפת" מצטרפת להסתייגויות של "מרצ".

אחמד טיבי: אני רוצה שייכתב שחבר הכנסת טלב אבו עראר ושאר חברי "הרשימה המשותפת", 13 חברי כנסת.

טלב אבו עראר: אנחנו מצטרפים גם להסתייגויות של "המחנה הציוני".

<ימית קליין: אנחנו חוזרים על עיקרי ההסתייגות שלנו שהועלו והוצגו - גם באתר של הכנסת - לשרת המשפטים ולשר האוצר.

<ימית קליין: חזרנו ואמרנו שזה לא ראוי בחוק הסדרים.

<ימית קליין: אני רוצה לגבי בז"ן להגיד דבר אחד אחרון, בז"ן שמאוד דואגים לו פה.

<ימית קליין: אחד, החלטתו של ראש רשות הרישוי ניתנת לתקיפה בבית משפט נמוך יותר לעניינים מינהליים, לכן בעל העסק ראוי ורצוי לו שירצה להישאר דווקא תחת חסותו של ראש הרשות המקומית.

<ימית קליין: הוא לא שריף, כמו שהגדרתם אותו.

<ימית קליין: גם הוא כפוף לשלטון החוק ולביקורת.

<ימית קליין: דבר אחרון, אי אפשר גם לראות כל מתחם כמתחם נפרד.

<ימית קליין: בז"ן פרוס ברחבי עיריית חיפה עם כל צינורות השינוע שלו ועם כל ההובלה שלו, ולכן ראש הרשות הוא זה שצריך להיות אחראי על הרישוי שלו.

במשך השנים הם רק התרבו.

<ימית קליין: אנחנו הגשנו עתירה עכשיו נגד - -

ליהי שחר ברמן מ"מגמה ירוקה", בקשה.

<ליהי שחר ברמן: קודם כל, אני תושבת חיפה, אני מגדלת ילדים בחיפה.

<ליהי שחר ברמן: מה שאתם דנים פה היום זו המציאות שאני, משפחתי וכל קרוביי חווים אותה.

<ליהי שחר ברמן: אנחנו מדברים כאן מדם ליבנו.

<ליהי שחר ברמן: אני רוצה לספר לך שבמשך 10 שנים אני זאת שעמדה מול יונה יהב בכל הפגנה.

<ליהי שחר ברמן: כל פעם כשהוא יצא מהבית אני עמדתי שם עם שלט.

<ליהי שחר ברמן: ומתי החוק הזה מקודם?

<ליהי שחר ברמן: בשנה וחצי שהוא סוף סוף עומד לצד התושבים, רואה את האינטרס של בריאות התושבים לנגד עיניו, יוצא מול המפעלים הכי חזקים והכי מזהמים במשק.

<ליהי שחר ברמן: אז אתם בוחרים להעביר את החוק הזה.

<ליהי שחר ברמן: ברור לגמרי את מי החוק הזה משרת.

אם זה היה תלוי בנו, כבר לפני 5 שנים היינו עושים את זה.

הממשלה קיבלה החלטה.

<ליהי שחר ברמן: נאמר כאן לתת להם ודאות רגולטורית.

<ליהי שחר ברמן: לתת להם ודאות רגולטורית זה להרוג אותנו בשקט.

<ליהי שחר ברמן: מה זו ודאות רגולטורית למפעל המזהם בישראל?

<ליהי שחר ברמן: לא משנה איך תכבסו את החוק הזה, בתי הזיקוק, חיפה כימיקלים וכל שאר מפעלי מפרץ חיפה ייכנסו להגדרה הזאת, כי הם חיוניים למשק, כי בז"ן חיוני למשק.

<ליהי שחר ברמן: זה לא אומר שהוא לא צריך את המבוגר האחראי שיגיד לו מה מותר ומה אסור.

<ליהי שחר ברמן: הם יום יום עוברים על החוק, ואני לא רואה פה דיונים על מה לעזאזל עושים עם המפעל שיום יום הורג פה תושבים.

<ליהי שחר ברמן: למה על זה ועדת הפנים והסביבה לא דנה?

<נתנאל היימן: כי זה לא נכון.

<ליהי שחר ברמן: על איך להחמיר את הרגולציה.

<ליהי שחר ברמן: הם יום יום עוברים על החוק.

היא דנה.

את השתתפת בדיונים כאלה.

<ליהי שחר ברמן: אני מוכנה להסתכן בתביעת דיבה.

<איתן אטיה: אם זה לא נכון, למה אתם מתעקשים לתת למפעל האמוניה את הפטור הזה?

<נתנאל היימן: אין שם אמוניה.

<נתנאל היימן: אם תחזרו על זה גם 4 פעמים זה לא יהפוך את זה לנכון.

<נתנאל היימן: אין שם אמוניה, הזזנו את המכל.

<ימית קליין: זה פשוט שקר מה שנאמר פה.

<איתן אטיה: תגידו את האמת, למה אתם מקדמים את החוק?

איתן, אמרתי לך את האמת.

אם תרצה שמישהו מהפקידים - -

<קריאה: אומרים שזה לא מזהם.

<קריאה: זה מזהם אותנו, מסרטן אותנו.

<ליהי שחר ברמן: האינטרס הלאומי של ממשלת ישראל זה לשמור על ביטחונם ובריאותם של התושבים.

<ליהי שחר ברמן: אנחנו צריכים חומת מגן מסביב לבז"ן בשביל לשמור עלינו.

<ליהי שחר ברמן: אנחנו צריכים אתכם שתסתכלו לנו בלבן של העיניים, שתגידו לנו שהחוק הזה ישמור על הבריאות שלי.

<ליהי שחר ברמן: החוק הזה ברור מאוד את מי הוא משרת.

<ליהי שחר ברמן: זה המקום להוציא אותו מהמחטף הזה של חוק ההסדרים, לדון בו בצורה רצינית, מכובדת, ולוודא שמי שייקח אחריות על המפעל המזהם בישראל ועל הבריאות שלי ושל הילדים שלי זה לא אחר ממי שהאינטרס הציבורי לנגד עיניו.

<ליהי שחר ברמן: לא מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אלא המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, ובראש וראשונה השלטון המקומי, כי השלטון המקומי זאת זכות הצעקה של הציבור.

<ליהי שחר ברמן: אני מצביעה בבחירות לעיריית חיפה, אני לא מצביעה לאף אחד שיושב בוועדה במשרד הפנים.

<ליהי שחר ברמן: לקחת לנו את זכות הצעקה זה לגזור את דיננו.

<ליהי שחר ברמן: אני מבקשת מכם, אני מתחננת בפניכם, תעשו את הדבר הנכון.

<ליהי שחר ברמן: לא עושים עסקנות פוליטית מהסוג הנחות ביותר מול יונה יהב על חשבון בריאות של ילדים.

את מדברת אלי?

אני עושה עסקנות פוליטית?

<ליהי שחר ברמן: אני מדברת על כל חבר כנסת שיעלה את השם של יונה יהב שרק בשנתיים האחרונות עמד לצד - -

למה את חושבת שאם מעלים את הנושא הזה לרמה לאומית, כשהיום הכל פתוח, כשהיום אנחנו יודעים איך מתקבלים החלטות, כשהיום אנחנו יודעים לתת את הביקורת על ההחלטות, כשאנחנו יודעים לנהל ישיבות בוועדות השונות עם שרים - -?

למה על שרים את סומכת פחות מעל ראש עיר, שהיום הוא מאן דהוא, מחר הוא מישהו אחר?

אני אתן דווקא את הדוגמה של חיפה, כי אין דוגמאות רבות אחרות.

אני זוכר שכשהוא היה בהתעקשותו נגדכם הוא כינס ישיבה שאליה הוא הביא את שרי איכות הסביבה.

<ימית קליין: מה זה שייך עכשיו?

הוא ניסה, בכוח כזה או אחר, לקבל גיבוי.

דווקא האחריות הזאת תיפול מהתהליך הזה עכשיו – שוב, תלוי איך הוא ייכתב - על המשרד לאיכות הסביבה ועל משרד הבריאות.

הם לא יוכלו לבוא ולהגיד: טוב, ראש העיר החליט, הוא יודע יותר טוב מה טוב לעיר.

זאת תהיה האחריות שלהם, כי הם יהיו גורמי המקצוע המייעצים.

צריך יהיה לעבור את הסף שלהם באישורים מסוימים.

חייבים יהיו לעבור את הסף שלהם.

<ליהי שחר ברמן: אני אענה לך.

<ליהי שחר ברמן: בהצעת החוק כתוב – קראתי אותה, תאמין לי, 100 פעם - מפעלים שלהם אינטרס חיוני למדינת ישראל שגובר על האינטרס המקומי.

<ליהי שחר ברמן: כאן אתה מוחק אותי.

<ליהי שחר ברמן: לא תוכל לשכנע אותי שבתוך הצעת החוק הזאת האינטרס המקומי - -

למה?

בריאות ואיכות סביבה זה מקומי?

<ליהי שחר ברמן: זה מה שכתוב בהצעת החוק – מפעלים חיוניים שלהם אינטרס לאומי.

<ליהי שחר ברמן: לא תעשה כאן מכבסת מילים, לא תעשה כאן הצגה שבה החוק הזה בא לשמור על איכות הסביבה.

<ימית קליין: זו הצגה שנועדה לסתום לעיריית חיפה את הפה.

<ימית קליין: זה לשכוח שגם אחרים הם גורם רישוי.

<ליהי שחר ברמן: "גובר על האינטרס המקומי", תזכרו את המילים האלה.

<קריאה: לא רק לחיפה, לכל המדינה.

<איתי טמקין: אני חוזר על מה שנאמר קודם.

<איתי טמקין: אם בחרו פה להתעסק בדוגמאות של הגנת סביבה, אני אדבק בדוגמה של הגנת סביבה, למרות שחוק רישוי עסקים מתייחס לרכיבים אחרים ולמשרדי ממשלה אחרים.

<איתי טמקין: גם היום המשרד שהסמכות שלו לקבוע איזה תקן וכמה מותר למפעל כזה או אחר במפרץ חיפה, בנמל אשדוד או בכל מקום אחר בארץ לזהם, לפקח על רמת הזיהום ולהחליט אם המפעל צריך להיסגר - -

או לא להיפתח.

<איתי טמקין: או לא להיפתח כי הוא לא עומד בתקנים כאלה ואחרים, זה המשרד להגנת הסביבה.

<איתי טמקין: זה המצב היום.

<איתי טמקין: בכל מה שקשור להגנת הסביבה - -

<ימית קליין: הוא ממליץ.

<ימית קליין: אם הוא כל כך חשוב, למה הוא לא נמצא פה בפנים?

<ימית קליין: למה המשרד להגנת הסביבה לא בפנים?

<תומר רוזנר: הוא בפנים לחלוטין.

בנושאים כאלה הוא בפנים לחלוטין.

<ימית קליין: איפה כתוב את שמו?

נגיע לסעיפים האלה.

<איתי טמקין: אולי לא ניסחנו את החוק בצורה בהירה מספיק, אז עכשיו בעל פה אני אנסה להסביר את זה.

<איתי טמקין: שואלים למה מנכ"לים כאלה או אחרים לא בצוות, אז אני אסביר.

<איתי טמקין: למשרד להגנת הסביבה שלפני החוק יש מעמד של בודק ונותן אישור.

<איתי טמקין: בלי אישור שלו אי אפשר לפתוח מפעלים כמו הסוג של המפעלים שדובר עליהם פה בדיון.

<ימית קליין: אי אפשר לפתוח אותם.

<איתי טמקין: אי אפשר לפתוח אותם בלי אישור שלו.

<איתי טמקין: המצב הזה לא עתיד להשתנות בשום צורה ביום שאחרי החוק.

<איתי טמקין: יש פה גם נציגים של המשרד להגנת הסביבה.

<איתי טמקין: תאמינו לי שהם לא היו נותנים לנו להקל כהוא זה בדרישות של הגנת הסביבה.

<איתי טמקין: זה פעם אחת.

<איתי טמקין: עכשיו לגבי צוות המנכ"לים.

<איתי טמקין: צוות מנכ"לים לא מחליף את הגנת הסביבה.

<איתי טמקין: מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנכ"ל משרד הפנים ומנכ"ל משרד האוצר, התפקיד שלהם בחוק הוא לא להחליף נותן אישור כזה או אחר - לא את משרד הבריאות, לא את המשרד להגנת הסביבה, לא שום דבר כזה או אחר.

<איתי טמקין: התפקיד היחידי שיש להם זה להמליץ בפני הממשלה לגבי עסק ספציפי, וחידדו את זה פה קודם מהלשכה המשפטית של הוועדה שאין שום קשר לנותני האישור.

<איתי טמקין: נותני האישור נשארים אותם נותני אישור.

<איתי טמקין: רשות הרישוי תעבור מהשלטון המקומי ליחידה במשרד הפנים.

<ימית קליין: ומי ייתן אישור תכנוני?

<ימית קליין: אישור של תכנון ובנייה רק הרשות המקומית יכולה לתת.

יעל כהן-פארן: יעבירו את זה גם עוד מעט לות"ל כי זו תשתית לאומית.

אני מבקש מהיועץ המשפטי של הוועדה להתייחס בהמשך גם לנושא הזה, כי יש פה כמה שדות.

יש את השדה התכנוני, יש את השדה הרישויי.

קודם כל, המדינה צריכה להחליט מה הוא דבר או מפעל שהוא בעל חשיבות לאומית שבגללו מוציאים אותו.

זה לא כל מפעל.

זה בדיוק הפוך.

<ימית קליין: אבל בסוף אתה רוצה לתת לו רישיון.

יעל כהן-פארן: קודם כל, אני רוצה להגיד כל הכבוד לליהי שחר, נציגת "מגמה ירוקה", על הדברים מהלב.

אמרתי.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שמי שגר בחיפה נשם לרווחה כשסגרו את מכל האמוניה, ובצדק.

יעל כהן-פארן: מה שעומד עכשיו לפתחם זה מכל אמוניה חדש, קצת יותר קטן.

יעל כהן-פארן: מדובר במכל אמוניה צף, קבוע בנמל, שזה משהו מסוכן.

יעל כהן-פארן: הובא לכאן, ואני לא יודעת, ימית, את לא הספקת להציג - -

<ימית קליין: סתמו לי את הפה.

סליחה.

אני מבקש שתתנצלי.

<ימית קליין: סליחה.

קיבלת זמן הרבה מעבר למה שח"כים מקבלים.

סליחה, זו לא התבטאות, אני נורא מצטער.

יעל כהן-פארן: העבודה שעשתה עיריית חיפה עם חברה בינלאומית מלונדון על ניתוח של החלופות השונות שמוצעות היום לאמוניה, על הסיכון שיש בהן לסביבה, לאנשים שחיים בסמוך לנמל, בסמוך למפרץ, אלה דברים שממשלת ישראל לא עשתה בצורה איכותית.

יעל כהן-פארן: אני יודעת מה היה שם בוועדות.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שיש ביקורת על יהב.

יעל כהן-פארן: תאמין לי שאני שותפה לה עד לפני שנתיים, אבל בשנה וחצי-שנתיים האחרונות הוא מקשיב לציבור, וזו המטרה.

יעל כהן-פארן: ראש עיר צריך להאזין לציבור שלו, להגן עליו.

יעל כהן-פארן: הוא הראשון שמגן עליו.

יעל כהן-פארן: זה לא עניין של יהב או לא יהב.

מה יקרה בעיר אחרת שייקח לראש רשות 15 שנה להגן על הציבור?

יעל כהן-פארן: כל ראש עיר היום מקשיב לציבור ומגן עליו יותר ממה שנעשה בעבר.

יעל כהן-פארן: אולי זו התוצאה של המחאה חברתית, הרשתות החברתיות.

גם הממשלה.

יעל כהן-פארן: הציבור יותר משמיע את קולו.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לך, היתרי פליטות שמקבלים המפעלים זה ביזיון.

יעל כהן-פארן: זה ביזיון איך שהממשלה מתנהלת.

יעל כהן-פארן: הם מקשיבים למפעלים, לא לציבור.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לך, מגישים הערות.

יעל כהן-פארן: אתה יודע כמה הערות הם קיבלו על בז"ן?

יעל כהן-פארן: שום דבר לא השתפר בהיתרי הפליטה של בז"ן.

יעל כהן-פארן: שום דבר לא השתנה במה שהם קיבלו לפני שנה וחצי לעומת מה שהיה להם ב-2009.

יעל כהן-פארן: זאת רק דוגמה.

יעל כהן-פארן: מכל האמוניה החדש זה מה שעומד בבסיס של החוק.

יעל כהן-פארן: הוועדה שהייתה בנוכחות נציגי עיריית חיפה קיבלה אקדח על השולחן, אמרו לה: אם לא תסכימו לפשרה שאנחנו מציעים, נפיל את החוק הזה, והנה הוא הגיע.

יעל כהן-פארן: ההצעה שלי היא כזאת: אחד, להוציא את זה מחוק ההסדרים.

את זה אמרת בתחילת הדיון.

יעל כהן-פארן: שניים, להחריג מפעלים עם חומרים מסוכנים מההחלטה הזאת.

יעל כהן-פארן: עסק בעל חשיבות לאומית לא יכול לכלול מפעלים מסוכנים.

במקום להחריג, תוסיפי עליהם קצת שלייקס ויהיה טוב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת והאורחים, שמענו את הדברים הנרגשים של הגברת מחיפה.

אחמד טיבי: פנו אלי גם תושבים, חלקם עם ילדים עם מחלות שכנראה יש קשר סיבתי לנוכחות של המפעלים האלה בישובים שלהם, לרבות במפרץ חיפה.

אחמד טיבי: יש טריאדה של שלטון מקומי, רשות מקומית וציבור.

אחמד טיבי: הטריאדה הזאת היא הממשק החשוב ביותר לאינטרס של האזרח הפשוט.

אחמד טיבי: כל 3 הצלעות מסכימים להתנגד להצעה הזאת של הלאמה של מפעלים וביטול התפקיד של השלטון המקומי שנמצא בקשר ישיר - -

יואב קיש: מהשלטון המקומי שמענו דעות שונות, אני רק מעדכן אותך.

אחמד טיבי: ביטון כאן?

יואב קיש: היה.

אחמד טיבי: שמעתי אותו לפני שהוא הגיע לכאן.

יעל כהן-פארן: הוא ייצג רק את עצמו.

אחמד טיבי: אני מכבד אותו.

אחמד טיבי: הוא אמר לי שדעתו היא בניגוד לדעת השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: פה הוא הציג כאילו הם קיבלו החלטה שונה ממה שאנחנו רואים במכתב הזה.

אחמד טיבי: יש כאן מסמך ברור של השלטון המקומי.

יואב קיש: אמרתם שביבס חתום, השלישייה חתומה.

<מירה סלומון: המכתב מה-28 בינואר חתום, המכתב מה-8 בפברואר - -

יואב קיש: אתם יכולים להגיד לביבס שהוא מוזמן לפה.

<מירה סלומון: אדוני, התכתבתי איתו תוך כדי הדיון.

<מירה סלומון: העמדה שהצגנו ושהנחנו בפני אדוני היא עמדת השלטון המקומי.

יואב קיש: אי הבהירות הזאת בעמדת השלטון המקומי צריכה להיות מוסדרת.

אחמד טיבי: אל"ף, צריך להחריג את זה, כמו שחבריי אמרו, מחוק ההסדרים.

אחמד טיבי: אי אפשר סתם ככה להעביר את זה במהירות, בלי לדון באופן מעמיק, יסודי, לשמוע את כל הצדדים פעם אחר פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: דינה של הצעת החוק הזאת להיות נדחית על ידי רוב חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אני מקווה שגם אתה, למרות שאתה חבר בקואליציה.

<נעמה שריג: תראה, העניין שהועלה פה שזה יהיה יותר טוב לתושבים להעלות את זה למעלה כי תהיה יותר רגולציה, לדעתי זה שגוי.

<נעמה שריג: את זה אני אומרת בשם עצמי ובשם נציגות הארגונים הסביבתיים בעיריית קריית מוצקין.

<נעמה שריג: יש לי המון חילוקי דעות עם המועצה המקומית שלנו, אבל דווקא בעניין הזה אני חושבת - -

יואב קיש: רגע, לא הבנתי, חשבתי שאת נציגת עיריית קריית מוצקין.

<נעמה שריג: נכון, אני מייצגת את ראש העיר וסגנו, חיים צורי ויוסי מרקוביץ.

יואב קיש: את נציגה שלהם?

<נעמה שריג: אני יושבת בוועדה לאיכות הסביבה בעיריית קריית מוצקין.

יואב קיש: את אופוזיציה בעיקרון?

יואב קיש: אני פשוט רוצה לדעת עם מי אני מדבר, זה הכל.

<נעמה שריג: אפשר להגיד.

<נעמה שריג: כן, אפשר להגיד.

<נעמה שריג: יש לנו חילוקי דעות מסוימים.

יואב קיש: השאלה אם יש לך ייפוי כוח לייצג את העירייה.

<נעמה שריג: יש לי.

<נעמה שריג: דיברתי איתם גם היום בבוקר בדרך לכאן.

יואב קיש: זאת אומרת, ראש עיריית קריית מוצקין, צורי, אישר לך לייצג.

<נעמה שריג: דיברתי עם יוסי מרקוביץ', סגן ראש העיר.

<נעמה שריג: ביקשתי ממנו את המילים המדויקות שלו כדי לצטט.

יואב קיש: כדי שלא ישתמע אחרת, אנחנו שומעים את דעתך בלבד כרגע.

<נעמה שריג: קודם כל, אני אצטט אותו.

יואב קיש: לא צריך לצטט.

יואב קיש: הוא לא פה.

יואב קיש: הוא היה יכול להגיע.

יואב קיש: את חברת מועצה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: את נציגת הארגונים הסביבתיים?

<נעמה שריג: נציגת הארגונים הסביבתיים, אבל כרגע, בגלל שנבצר מהם להגיע - -

יואב קיש: עם כל הכבוד, אם אין לך מסמך כתוב שאומר שאת מייצגת מישהו, את מייצגת רק את עצמך.

<נעמה שריג: אין שום בעיה.

<נעמה שריג: אני אשלח לך.

<נעמה שריג: היום יישלח לך בכל מקרה.

יואב קיש: בוא נתחיל עם דעתך.

<נעמה שריג: תראה, דעתי האישית היא שהמועצה המקומית היא זו שמתמודדת עם האנשים יום יום, היא חווה את אותם הקשיים, היא נמצאת באותו מקום, האנשים שעובדים בה אפילו גרים באותה עיר.

<נעמה שריג: הם מייצגים באופן המיטבי את התושבים ואת טובת הציבור, מה שלא תמיד קורה ברמות הגבוהות יותר.

<נעמה שריג: מעבר לזה, מבחינת עיריית קריית מוצקין, המסר שביקשו ממני להעביר לכאן זה שכל העניין הוא טריק שנועד לעקוף את ההתנגדויות.

<נעמה שריג: זה משהו שיפגע בציבור, יגרום להרבה קשיים מבחינה בריאותית, מבחינה סביבתית, לכן הם מתנגדים לזה.

<נעמה שריג: את זה אני יכולה גם להעביר לך חתום, אין שום בעיה.

<יובל ארבל: אני מדבר גם כנציג עמותת "צלול" שכבר 8 שנים נאבקת נגד מכל האמוניה.

יואב קיש: מה זה "גם"?

<יובל ארבל: וגם כאב לשני ילדים בחיפה, גר בחיפה.

<יובל ארבל: צריך להבין, החוק הזה הוא חוק שמסכן אותנו, כי הוא יחזיר את אניית האמוניה.

<יובל ארבל: הוא פתרון שמסכן את הביטחון שלנו.

<יובל ארבל: מציעים פה שוועדה של שלושה מנכ"לים, שאין בה נציג למשרד להגנת הסביבה, אין בה נציג למשרד הבריאות, תקבע איזה מפעל בעל חשיבות לאומית.

<יובל ארבל: צריך להבין, המנכ"לים האלה לא חיים את היום, הם לא מכירים את המציאות שלנו ואת הסכנות שלנו.

יואב קיש: אני שנייה עוצר אותך, כי זה פשוט לא מדויק.

יואב קיש: זה נכון שהוועדה שתחליט, הוועדה שממליצה היא שלושה מנכ"לים, אבל הם אמורים לזמן כל מנכ"ל משרד רלוונטי.

יואב קיש: ברגע שזה מפעל מזהם, כמובן שהמשרד להגנת הסביבה חייב לבוא ולהציג את דעתו.

יואב קיש: לא רק זה, אלא הוועדה רק ממליצה לממשלה.

יואב קיש: זאת אומרת, בסוף זו החלטת ממשלה.

יואב קיש: לא נכון להיתפס רק לאירוע של הוועדה עצמה.

<איתי טמקין: זה לא שהיא ממליצה לממשלה אם לתת לעסק רישיון עסק.

<איתי טמקין: כל מה שהיא ממליצה לממשלה זה להכריז על המפעל כמפעל בעל חשיבות לאומית.

יואב קיש: ואז איך הליך הרישיון מתנהל?

<תומר רוזנר: הליך רגיל במשרד הפנים.

<יובל ארבל: אין בהחלטה של הוועדה הזאת נציגות לרשות המקומית.

<יובל ארבל: גם אחר כך, כשמקשיבים לנציגי הממשלה שיתנו את העמדות שלהם לבי ההיתרים ברישיון העסק עצמו, אין נציגות גבוהה לרשות המקומית.

<יובל ארבל: הם רק יכולים להביע את עמדתם.

<יובל ארבל: צריך שתהיה להם נציגות בוועדה הזאת.

<יובל ארבל: אם ניקח לדוגמה את ועדת החלופות שהוקמה בהסכמה, ועדה לבחינת חלופות למכל האמוניה, בסופו של דבר זו הייתה ועדה ממשלתית שהחליפו את הנציג שלה כל הזמן.

<יובל ארבל: נציג משרד הפנים בוועדה הזאת שקמה לא היה אותו בן אדם.

<יובל ארבל: היו איזה 5 ישיבות, כל פעם היה בן אדם אחר.

<יובל ארבל: הוא בכלל לא ידע על מה מדברים, אבל הרים את היד בעד איזו שהיא הצעה של מנכ"ל.

<יובל ארבל: ככה מחליטה ממשלה, בלי להכיר, בלי להבין את הפרטים של ההחלטה.

<יובל ארבל: הם לא חיים את המציאות הזאת, זאת לא הבעיה הפרטית שלהם.

<יובל ארבל: הנציג שלנו, נציג הרשות המקומית, צריך להיות בוועדה הזאת.

<יובל ארבל: החוק הזה, כמו שנאמר מקודם, כתוב בצורה מרושלת, לא מוכן.

<יובל ארבל: גם נציג משרד האוצר פה אמר: "נכון, לא הבהרנו את עצמנו, זה לא מוכן".

<יובל ארבל: הדברים הם עדיין לא מוכנים, לא בשלים להצבעה.

<יובל ארבל: אני לא מאמין שעד מחר אתם תצליחו - -

<איתי טמקין: רק שיובהר שאמרתי את זה בחוש הומור.

<יובל ארבל: צריך להוסיף סעיף בחוק הזה, אם הוא יעבור, שבמידה ומפעל ייחשב כמפעל בעל חשיבות לאומית תהיה זכות ערר - כמובן שתהיה זכות עתירה - לראש הרשות המקומית.

<יובל ארבל: הוא יכול להציג את זה.

<יובל ארבל: עד שהעתירה בעניינו לא תתבהר, לא תיסגר - - אי אפשר יהיה לתת היתר במסגרת הממשלתית שלא לוקחת בחשבון את העמדה של הרשות המקומית.

<יובל ארבל: זאת אומרת, אם הוא מתנגד, צריכים קודם שההליך המשפטי יסתיים, רק אז לתת את רישיון העסק.

יואב קיש: יש פה נושא שאפשר להתייחס אליו, משרדי הממשלה.

יואב קיש: בהנחה והצוות המייעץ נותן המלצה לממשלה, איך התהליך ממשיך מהממשלה בסיטואציה הזאת?

<תומר רוזנר: הממשלה, אחרי שהיא מקבלת את ההמלצה, מחליטה אם היא מכריזה על העסק המסוים הזה.

יואב קיש: ואיפה הציבור יכול להתערב בסיטואציה הזאת?

<תומר רוזנר: הציבור מיוצג על ידי הרשות המקומית.

<תומר רוזנר: ראש הרשות המקומית יכול להביע את עמדתו, אבל אפשר אולי להוסיף הוראה שאומרת שההמלצות המנומקות של הצוות המייעץ יפורסמו לציבור.

<תומר רוזנר: זה ייתן איזו שהיא שקיפות.

<יובל ארבל: למה שהוא לא יהיה חלק מהוועדה?

יואב קיש: חלק מהוועדה לא.

יואב קיש: זו ועדה ממשלתית שתפקידה להביא המלצות לממשלה.

יואב קיש: אני עושה רגע סדר.

יואב קיש: אני אומר לכם את כוונתי.

יואב קיש: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק נכון בבסיסו, במהותו.

יואב קיש: אין מה לעשות, צריך לקדם אותו, והוא יתקדם.

יואב קיש: אני כן פה בשביל לשמוע.

<ליהי שחר ברמן: לא היית פה בשביל לשמוע אותנו.

יואב קיש: הייתי פה.

יואב קיש: יצאתי ל-20 דקות הפסקה.

<ימית קליין: אתה לא שמעת את עמדת עיריית חיפה.

<ימית קליין: ניסיתי להשלים את הדברים, אבל לא נתנו לי.

10 דקות היא דיברה.

יואב קיש: מה שהתחלתי להגיד בעניין הזה זה שאני כן מוכן למצוא את האיזונים - מלכתחילה אמרתי את זה – כשאחד האיזונים זה להתייחס אל זה כמו אל תזכיר.

יואב קיש: זה לא פוגע, לתפיסתי, במהות עצמה.

יואב קיש: זה נותן לציבור להגיב כך שכשזה בא לדיון בממשלה יראו כבר גם נושאים נוספים.

יואב קיש: אני חושב שזו תוספת ראויה, תוסיפו את זה.

אם יקדישו את הזמן עכשיו למצוא את השלייקס הנכונים, האמיתיים, זה יהיה הרבה יותר טוב ממה שהיה עד היום.

יואב קיש: זה נכון.

יואב קיש: הדיון צריך להיות על מה שאתה עכשיו העלית, יובל.

יואב קיש: אני אומר לך שהשינוי הזה ייכנס.

יואב קיש: אני חושב שזה יוסיף להחלטת הממשלה אם יראו את הדברים האלה.

יואב קיש: אני חושב שכן צריך לדון ספציפית בסעיפים ולראות.

יואב קיש: זה כן חוק שנכון וצריך להעביר אותו, כמובן בכפוף לאיזונים הנדרשים.

יואב קיש: אני חושב שראוי שנדבר על האיזונים, לא שנתחיל להגיד שהחוק הזה לא יהיה, שצריך לפצל, כי לשם אני לא הולך.

<יובל ארבל: לגבי הזכות להשמיע, אני חושב שצריך לתת לציבור זכות להשמיע התנגדויות, להציג התנגדויות, לא רק שקיפות.

יואב קיש: זה לא רק שקיפות.

יואב קיש: זה תזכיר הערות לציבור.

יואב קיש: זה כמו הצעת חוק.

יואב קיש: זה מגיע, הציבור מתייחס, כאשר הדברים עולים בממשלה.

<יובל ארבל: התחלת את הישיבה ואמרת שההגדרה של מפעל בעל חשיבות לאומית מאוד עמומה.

<יובל ארבל: בוא נדבר על חיפה כימיקלים שאמרו לנו במשך שנים שהוא מפעל חיוני למשק בשעת חירום.

<יובל ארבל: למה הוא היה חיוני למשק בשעת חירום?

<יובל ארבל: כי הדרך היחידה לרוקן את מכל האמוניה היה שהמפעל הזה יעבוד ויצרוך את האמוניה הזאת.

<יובל ארבל: את המכל הזה עם עשרת אלפים טון האמוניה שהטילים של החיזבאללה נחתו קרוב אליו, בשטח בז"ן, סיכנו את החיים שלנו, סיכנו את החיים של מאות אלפי תושבי חיפה והסביבה, הדרך היחידה לרוקן הייתה חיפה כימיקלים, לכן הוא היה מפעל בעל חשיבות לאומית.

<יובל ארבל: אם המפעל הזה יחזור, ואני מקווה שהוא יחזור לעבוד, הוא יהיה מפעל בעל חשיבות לאומית רק בגלל שהוא מכניס דולרים למדינה.

<יובל ארבל: אפשר להפעיל אותו עם איזוטנקים.

יעל כהן-פארן: לבעלים שלו.

<יובל ארבל: הוא עובד.

<יובל ארבל: חיפה כימיקלים דרום עובד עם איזוטנקים שעוברים דרך חיפה.

<יובל ארבל: זה הפתרון המועדף, זה אפשרי.

<יובל ארבל: המשרד להגנת הסביבה לא אסר אותו, הוא אומר שזה אפשרי.

<יובל ארבל: אם החשיבות הלאומית זה שהוא מכניס דולרים, אז זה יהיה כל מפעל שמכניס דולרים למדינה.

יעל כהן-פארן: הוא נחשב למפעל בעל חשיבות לאומית כי הוא סיפק את האמוניה למשק.

יעל כהן-פארן: גם בלי שהיה לו אמוניה המשק הסתדר.

יעל כהן-פארן: המשק לא צריך כל כך הרבה.

יעל כהן-פארן: כולם קנו איזוטנקים, הסתדרו.

יעל כהן-פארן: אין לו שום חשיבות.

יואב קיש: על זה בדיוק הממשלה תצטרך להחליט.

<איתן אטיה: אפשר להציע הצעה?

יואב קיש: כן.

<איתן אטיה: תראו, כיוון שכל חוק הזה נולד בגלל בעיה אחת, וזה מפעל האמוניה - -

יואב קיש: היום כבר לא.

יואב קיש: היום זו לא בעיה אחת.

יואב קיש: בתי הזיקוק הם גם בעיה.

יואב קיש: מחר ראש עיריית חדרה יסגור את תחנת חדרה.

<איתן אטיה: עובדה שעד היום לא היו בעיות כאלו.

<איתן אטיה: זו בעיה שהתעוררה בשנה- שנה וחצי האחרונות.

יואב קיש: היו.

יואב קיש: לא נתנו רישיונות.

<איתן אטיה: אמורים לחוקק פה חוק על סמך איזה ניסיון עבר.

<איתן אטיה: יש לכם סטטיסטיקה על עוד בעיות כאלו שקרו במפעלים?

<איתן אטיה: באשדוד הייתה בעיה כזאת עם הפטרוכימיים?

<איתן אטיה: במקומות אחרים היו?

<איתן אטיה: על סמך מה מנסים לשנות את המצב?

<איתן אטיה: עכשיו אני אומר, אם רוצים לבדוק האם זה באמת נכון לא רק לחיפה, גם למקומות אחרים, ולא לעשות חוק ספציפי לחיפה - - ויותר מזה, הרי למה רוצים לעשות חוק ספציפי לחיפה?

<איתן אטיה: לבוא ולהגדיר אותו כבעל חשיבות לאומית זה לבוא ולהגיד: הוא בכל זאת יעבוד, למרות שהוא פוגע ומסכן את הבריאות ואת איכות הסביבה.

<איתן אטיה: ברור שחשיבות לאומית לא תהיה.

<איתן אטיה: מכיוון שזה לא ימוטט את תקציב 2019 אם זה לא יהיה, אני חושב שזה סוג הדברים שצריך לפצל אותם לחוק רגיל.

יואב קיש: אנחנו לא נפצל, אני אומר לך כבר.

יעל כהן-פארן: למה?

יואב קיש: ככה.

יואב קיש: אני רוצה לתת לימית לדבר שתי דקות.

יואב קיש: אני אעצור אותך אחרי שתי דקות.

<ימית קליין: תודה רבה לך.

<ימית קליין: אני מתנצלת אם אמרתי שסתמו לי את הפה, אבל לא נתנו לי להשלים את הדברים.

<ימית קליין: ניהלו איתי ויכוח על מכל האמוניה, על למה לא עשו כלום מ-2008.

יואב קיש: לעניין, בלי מה היה או לא היה.

יואב קיש: יש לך שתי דקות, בואי תתייחסי.

<ימית קליין: אני רק רוצה שתנוח דעתך על מה בזבזתי את 10 הדקות היקרות שניתנו לי.

יואב קיש: זה לא משנה.

יואב קיש: לעניין.

<ימית קליין: לעניין שלושה דברים.

<ימית קליין: קודם כל, רציתי לדעת שנמצאת בפניכם ההתנגדות שהגשנו לשרת המשפטים ולשר האוצר.

<ימית קליין: האם זה נמצא בפניכם?

<תומר רוזנר: אם היא הגישה אותה לוועדה - -

יואב קיש: אם שלחת לוועדה - -

<ימית קליין: שלחנו את זה.

<ימית קליין: אני אציג את זה שוב בפניכם.

יואב קיש: למי שלחת את זה?

<ימית קליין: שלחנו את זה באתר של משרד המשפטים.

<תומר רוזנר: אנחנו לא משרד המשפטים.

יואב קיש: זאת ועדת הפנים של כנסת ישראל, היא לא סניף של משרד המשפטים.

<ימית קליין: אני יודעת, אבל כתבו שם שפרסמו את הצעת החוק.

<ימית קליין: אני מציגה את זה לכם עכשיו.

<ימית קליין: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים.

<ימית קליין: אנחנו מתנגדים לחוק מכל הטעמים שאמרנו.

<ימית קליין: אנחנו חושבים שהוא פרסונאלי.

<ימית קליין: אמרתי פה שגם אם יכתירו אותו פה באמירה כללית, אנחנו לא ניתן להסתתר מאחורי זה, אנחנו נגיש בג"ץ בעניין הזה.

<ימית קליין: אנחנו סבורים, על כל הכבוד, שמטרתו של חוק רישוי עסקים זה פיקוח מקומי, לא פיקוח ממשלתי.

<ימית קליין: בעניין הזה הצעת החוק הפרטית של גפני באה ואומרת את האמת, וזה שהוא עושה את זה בגלל מפעל האמוניה.

<ימית קליין: מי שיסתכל בדברי ההסבר של ההצעה הפרטית שלו יראה שהיא חושפת.

<ימית קליין: באיכות של הדברים, לדעתי אתם יוצאים חסרים.

<ימית קליין: גם אם זה יעבור ויומלץ, איך יתנו את הרישיון?

<ימית קליין: בסופו של יום, כדי לתת רישיון עסק צריך לקבל היום אישור מכל הגורמים, בין היתר ממשרד הבריאות, מכל גורם שהוא רלוונטי, לרבות אישור תכנון ובנייה.

יואב קיש: מה הנושא השלישי?

<ימית קליין: הנושא השלישי הוא לגבי בז"ן.

<ימית קליין: מדובר במתחם שקשור וכרוך בהרבה מאוד שלוחות, מתקנים, פרוזדורים שעוברים וחוצים את העיר לאורכה ולרוחבה, ולכן בלתת אישור למפעל כזה או אחר אין יכולת להבין, לשכלל ולתכלל את כל השלכות הרוחב.

<ימית קליין: גם במכל האמוניה הצינור שמוביל מהאנייה עד למפעל עובר ליד חוצות המפרץ, עובר ליד בתים של אזרחים.

<ימית קליין: זאת אומרת, צריך להעמיק אותו, צריך לעשות כל מיני היבטים שהמשרד להגנת הסביבה הפנים לתוך היתרי הרעלים והיתרי הפליטות שלו.

<ימית קליין: צריך להבין שכל מפעל וכל מתחם לא עומד בפני עצמו.

יואב קיש: לגבי ההצעה הפרטית של גפני, אני אפילו לא ראיתי מה הוא כתב שם בדברי ההסבר.

יואב קיש: זה לא משנה, זה לא כל כך רלוונטי, כי אנחנו עוסקים בהצעת החוק הממשלתית.

יואב קיש: הוא הסכים למזג את הצעת החוק שלו לפה.

יואב קיש: לגבי ההערה שלך שזו הצעת חוק פרסונאלית לחיפה כימיקלים, אז הרגע דיברנו על בז"ן.

יואב קיש: גם על זה יש עניין.

יואב קיש: אולי זו הצעת חוק פרסונאלית לעיריית חיפה.

יואב קיש: לא למפעל אחד, זה ודאי.

<ימית קליין: לעיריית חיפה.

יואב קיש: מכיוון שאנחנו עוסקים במפעלים ולא בעיריות, זה גם לא פרסונאלי לעיריית חיפה.

יואב קיש: מדובר בהצעת חוק שנוגעת למפעלים נקודתיים באשר הם במדינת ישראל.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: שניים, איך יתנו את הרישיון?

יואב קיש: הכל יישאר כדברו.

יואב קיש: היועץ המשפטי, תיתן לה תשובה.

<תומר רוזנר: התשובה היא פשוטה.

<תומר רוזנר: נותני האישור ימשיכו לעשות את עבודתם כנותני האישור.

<תומר רוזנר: לגבי ההתאמה לדיני התכנון והבנייה, יעשה את העבודה נציג משרד הפנים או רשות הרישוי.

<תומר רוזנר: הוא יכול להיוועץ עם הרשות המקומית אם הוא רוצה, הוא לא חייב.

<קריאה: לוקחים את זה מהרשות המקומית.

<ימית קליין: תסביר לי.

<ימית קליין: אם אני צריכה לתת אישור - -

<תומר רוזנר: כפי שהוא עושה היום לגבי מפעלים ביטחוניים.

<ימית קליין: התשובה שלך היא לא מלאה.

<ימית קליין: אם אני נותנת היום היתר בנייה - -

<תומר רוזנר: אנחנו לא עוסקים בהיתרי בנייה.

<ימית קליין: זה לא נכון.

<ימית קליין: בז"ן הגישה תכנית שהתנגדנו לה.

<ימית קליין: אני חושבת שהדיון פה מאוד חשוב, אדוני היושב-ראש, כי בז"ן הגישה בקשה.

<ימית קליין: צריך לתת לה היתרים.

<תומר רוזנר: זה רישוי עסקים.

<תומר רוזנר: אנחנו לא עוסקים בהיתר בנייה.

יואב קיש: זה לא היתר.

יואב קיש: אנחנו לא נותנים היתר פה.

<ימית קליין: אבל אי אפשר לתת רישיון עסק בלי היתר בנייה.

יואב קיש: אז לא יהיה.

יעל כהן-פארן: הם כרוכים זה בזה.

<ימית קליין: לא, הם לא כרוכים זה בזה.

יואב קיש: אם לא יהיה היתר בנייה, לא יהיה רישוי עסקים, המפעל עדיין יהיה.

יואב קיש: לא נתנו פטור מהיתר בנייה.

<ימית קליין: אם יש חוות דעת של ארז קמיניץ שהמכל וכל צינורות השינוע שמחברים בין האנייה לזה צריכים היתר בנייה, אתם לא יכולים לתת רישיון למפעל.

יואב קיש: אני לא יודע מה צריך, מה לא צריך, אני מתעסק פה ברישוי עסקים, נקודה.

יואב קיש: זה גם לא לעסק ספציפי.

יעל כהן-פארן: זה מדרון חלקלק, כי דחו את היתרי הבנייה לבז"ן.

יואב קיש: אילן אמסלם, מנהל מחלקת רישוי עסקים אשקלון, בקשה.

<אילן אמסלם: תודה ליושב-ראש.

<אילן אמסלם: רציתי להסביר שבחוק רישוי עסקים יש את ההחרגה של מפעלים ביטחוניים.

<אילן אמסלם: יש לזה רציונל ובסיס אחד.

<אילן אמסלם: לא כל פקיד ולא כל ראש רשות יכולים להיכנס למפעל ביטחוני - זה, כמובן, מהטעם של סיווג ביטחוני מתאים - ולכן החריגו את המפעלים הביטחוניים מחוק רישוי עסקים.

<אילן אמסלם: אנשים שיש להם סיווג ביטחוני מתאים יתנו את הרישיון ויפקחו.

<אילן אמסלם: במפעלים בעלי חשיבות לאומית אין את הבעיה הזאת, אין איזה שהוא עניין של מידע מסווג שלא יכול להיות אצל הרשות המקומית.

<אילן אמסלם: זה דבר אחד.

<אילן אמסלם: דבר שני, נניח שיתנו רישיון לעסק כזה, האם הרשות המקומית יכולה לפקח על קיום התנאים של הרישיון?

<אילן אמסלם: האם המפקח של הרשות יכול לדרוש תנאים נוספים, כמו חובת דיווח על פליטות או על מפגעים?

יואב קיש: לא, הליך הרישיון לא יתנהל ברשות המקומית.

יואב קיש: היא לא יכולה עכשיו לבוא ולדרוש דרישות.

<אילן אמסלם: נכון.

<אילן אמסלם: במפעלים ביטחוניים גם אין פיקוח של הרשות המקומית על הרישיון, כי אמרנו שבגלל הסיווג הביטחוני היא לא יכולה לבקר בתוך המפעל הביטחוני.

<אילן אמסלם: השאלה אם על מפעלים בעלי חשיבות לאומית, וזה אחרי שניתן להם הרישיון, הרשות המקומית יכולה לפקח?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: כל ההתנהלות היא מול משרד המשפטים שמממש את הסמכות של הממשלה בעניין.

<אילן אמסלם: אי אפשר לעשות גזירה שווה על המפעלים הביטחוניים ועל מפעלים בעלי חשיבות לאומית, כי הרציונל במפעלים הביטחוניים זה הסיווג הביטחוני, כאן הרציונל הוא אחר.

<אילן אמסלם: אפשר להציע את ההצעה במנותק מהמפעלים.

יואב קיש: בעיקרון היא מנותקת.

<אילן אמסלם: היא לא מנותקת, כי הרציונל שלה זה מה שיש במפעלים הביטחוניים.

יואב קיש: עם השינויים הנדרשים.

<אילן אמסלם: אולי השינויים הלשוניים הנדרשים, אבל הרעיון הוא רעיון - -

יואב קיש: הגדרה של מפעל ביטחוני יכולה להיות - - ?

<תומר רוזנר: יש שם הגדרת אחרת.

<תומר רוזנר: שר הביטחון שם מכריז.

יואב קיש: פה יש ועדה של שלושה מנכ"לים.

יואב קיש: זה לא בדיוק אותו דבר.

<אילן אמסלם: למה החריגו את זה במפעל ביטחוני?

<אילן אמסלם: כי לפקידים, לראשי רשויות - -

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: פה נתנו הסבר אחר ללמה מחריגים.

<אילן אמסלם: השאלה אם לאחר שיינתן רישיון, לאחר שיגדירו את המפעל והיחידה המיוחדת תיתן לה - -?

יואב קיש: התשובה היא לא.

יואב קיש: הפיקוח יהיה במסגרת משרד הפנים.

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, התייחסתם קודם?

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, בבקשה.

<טל אשכול: אנחנו עובדים עם החוק הזה כבר כמה חודשים.

<טל אשכול: זה לא באמת עניין של מה בכך, זה יותר עניין של בשלות.

<טל אשכול: יש הבדל בין המהות לביצוע.

<טל אשכול: המהות היא שאנחנו אומרים, ושם זה כן צריך לחזור ל-NIMBI, שהרציונל שונה מעסקים ביטחוניים.

<טל אשכול: זה שראש הרשות המקומית דואג לתושבים שלו זה ראוי, גם כך זה צריך להיות, אבל גם המדינה צריכה לדאוג לכלל הציבור.

<טל אשכול: אתם מתייחסים למפעלים פטרוכימיים.

<טל אשכול: אפשר להסתכל גם, כמו שאמרו כאן הנציגים מהאוצר, על תחנת למיון פסולת או הטמנת פסולת.

<טל אשכול: יש כאן דברים שכל רשות מקומית לא תרצה שיהיו באמתחתה.

<טל אשכול: למדינה יש חשיבות שהם יהיו באופן כללי.

<טל אשכול: לא היינו רוצים מצב שידחקו את זה עכשיו לפריפריה, לעיריות שהן לא חזקות.

<טל אשכול: העיריות החזקות יודעות להתנגד טוב מאוד.

<טל אשכול: הממשלה כאן אומרת שיש כאן איזה שהוא עניין.

<טל אשכול: הרעיון הוא המנגנון, חשוב לי מאוד להבהיר את זה, זה עלה כאן כמה פעמים.

<טל אשכול: המנגנון מורכב משני שלבים.

<טל אשכול: עצם ההחלטה על עסק בעל חשיבות לאומית לא ישר גורר שיהיה לו רישיון.

<טל אשכול: זה עיקרון מאוד חשוב.

<טל אשכול: לאף אחד אין כאן את היכולת המקצועית לעשות את הדברים האלה.

<טל אשכול: לפי צו רישוי עסקים, נותני האישור שאמורים לתת את האישור – הם מסומנים בפלוסים הקטנים – הם אלה שיתנו את זה.

<טל אשכול: הממשלה לא מתעסקת בזה.

<טל אשכול: מי שאחראי על זה זה משרד הפנים, להם יש את המומחיות הנדרשת, הם מתעסקים עם שאר נותני האישורים.

<טל אשכול: אני חושבת שהעניין שאליו גם יו"ר הוועדה מבקש למשוך הוא להגדרה.

<טל אשכול: אנחנו ניסינו לראות איך זה יהיה.

<טל אשכול: יש מקומות שלמדינה יש חשיבות לקחת את זה, רק היא רוצה שזה יהיה מנגנון מאוד מאוד צר ורזה.

<טל אשכול: אנחנו לא רוצים לעשות הגדרה כמו בהצעת החוק הפרטית, של תשתית לאומית, כי דווקא זה לוקח מהרשויות המקומיות המון המון סמכויות שאנחנו לא רוצים לקחת מהן.

<טל אשכול: אף אחד כאן לא רוצה.

<טל אשכול: הרעיון כאן הוא שיהיה איזה שהוא מנגנון למקרה קצה.

<טל אשכול: המנגנון למקרה קצה הוא בשני מובנים.

<טל אשכול: מקרה אחד, צוות המנכ"לים וההחלטה, והמנגנון השני, עניין ההגדרה.

<טל אשכול: הייעוץ המשפטי של הוועדה הציע כאן שיקולים שניתן יהיה לשקול, איזו שהיא קריאת כיוון להחלטה הזאת.

<טל אשכול: אנחנו חושבים שבהחלטה צריך גם להוסיף בעל חשיבות למשק.

<טל אשכול: זה הרעיון.

<טל אשכול: חשוב לי להבהיר, אף אחד גם לא מנסה להגיד: למפעל כזה או אחר צריך להיות אישור.

<טל אשכול: ממש לא.

<טל אשכול: גם אם יוחלט שזה מפעל בעל חשיבות לאומית, זה לא אומר.

<טל אשכול: באותה מידה הגנת הסביבה או משרד הבריאות יכולים להגיד שאין אישור.

יואב קיש: ראשית, נושא היתר בנייה.

יואב קיש: אנחנו לא עוסקים בהיתר בנייה, אנחנו עוסקים ברישוי עסקים, לכן כל מה שקשור בהיתר בנייה הוא כרגע לא על הפרק.

יואב קיש: אם יש פה מחויבות מסוימת בנושא היתר בנייה לטובת הרישוי, היא כמובן תיבדק.

יואב קיש: שניים, הכנסנו שינוי אחד שאני מבקש, תומר, שתכניסו לנוסח החוק.

<תומר רוזנר: אנחנו עובדים על זה.

יואב קיש: וזה להתייחס לזה כמו תזכיר.

<תומר רוזנר: והערות הציבור.

יואב קיש: והערות הציבור.

יואב קיש: שיינתן מספיק זמן כדי שיוכלו להתייחס ותהיה שקיפות.

יואב קיש: 21 יום.

יואב קיש: אני חושב שזה משהו, ואת זה אני אומר למשרדי הממשלה, שראוי שייכנס.

יואב קיש: שלוש, עוד פעם, העניין הוא החלטה לגופו של כל מפעל.

יואב קיש: אין פה החלטה גורפת לאזור כזה או אחר במדינה, לתחום או לסקטור כזה או אחר שנוגעים בו.

יואב קיש: לכל מפעל תידרש החלטה ספציפית.

יואב קיש: ההליך של אישור, לפי מה שהיום כתוב בחוק הזה, הוא מאוד מורכב ולא פשוט, הוא בא לידי ביטוי בהחלטת ממשלה אחרי צוות והיוועצות.

יואב קיש: אני חושב שנעשה פה לא מעט שיקול דעת.

יואב קיש: אני לא רואה את האצבע הקלה על האקדח בעניין הזה.

יואב קיש: יעשו רק במקרים נדירים שבהם יחליטו שזה המצב.

יואב קיש: אני רוצה להתמקד עכשיו בסעיף 29יב(ב), זה המהות של הדבר הזה, אלא אם למישהו יש הסתייגויות שלא קשורות לסעיף הזה.

יואב קיש: אם יש הסתייגויות לסעיף הזה, עדיין לא, אני רוצה לראות אם יש הסתייגויות בסעיפים אחרים.

<תומר רוזנר: יש לי שתי שאלות לממשלה בעקבות מהלכים שהוביל יושב-ראש הוועדה הנוכחי בתפקידו הקודם.

<תומר רוזנר: האם בממשלה הכינו דוח הערכת רגולציה על הצעת החוק הזה?

<איתי טמקין: נבדוק את זה.

<נתנאל היימן: בהפחתת רגולציה לא נדרש, זה רק בהוספת רגולציה.

<תומר רוזנר: למה זה הפחתת רגולציה?

יואב קיש: למה אתה טוען שזה הפחתת רגולציה?

יואב קיש: מאיפה אתה?

<נתנאל היימן: התאחדות התעשיינים.

יואב קיש: אתה לא רלוונטי.

יואב קיש: השאלה הייתה למשרדי הממשלה.

יואב קיש: אני רוצה לדעת אם נעשה, ואם לא, מדוע לא.

<תומר רוזנר: האם נעשתה עבודה לגבי תחולת ההסדר ביהודה ושומרון?

<תומר רוזנר: ועדת הכנסת החליטה, וגם היועץ המשפטי לכנסת הנחה, שעל הממשלה להתייחס במהלך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית לנושא התחולה ביהודה ושומרון.

<איתי טמקין: החוק הזה עבר לפני שהחוק הזה - -?

<תומר רוזנר: זה לא חוק, זו הנחיה.

יואב קיש: הנחיית היועץ המשפטי לכנסת.

יואב קיש: יש לכם גם הנחייה של היועץ המשפט לממשלה?

<איתי טמקין: היא עברה לפני או אחרי?

<תומר רוזנר: הנחית היועץ המשפטי לממשלה שמחייבת אתכם עברה לפני.

<איתי טמקין: אנחנו נבדוק גם את הסיפור הזה.

יואב קיש: אז אין לכם תשובות עדיין.

יואב קיש: אלה שני דברים.

יואב קיש: יפה, שאלות חשובות.

יעל כהן-פארן: אני אתחיל מההסתייגות בסעיף יב(ד).

יעל כהן-פארן: אני מבקשת שלאחר המלים "סעיף קטן זה" יבוא "כל דחייה של הצוות המייעץ את עמדתו של המנהל הכללי של המשרד שתחום פעילות העסק נמצאת באחריותו תלווה בהנמקה בכתב".

יעל כהן-פארן: הם פונים למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, מקבלים עמדה, אחר כך הם פונים לראש העירייה, מקבלים תגובה.

יעל כהן-פארן: על כל דחייה של הטיעונים מתבקשת הנמקה בכתב, זה מה שאני רוצה להוסיף.

יעל כהן-פארן: יש חשיבות לכך שהכל יהיה ממוסמך, כתוב, לא לא ברור.

<תומר רוזנר: החוק קובע את זה.

<תומר רוזנר: תיקון סדרי מינהל (החלטות והנמקות) קובע שכל החלטה צריכה להיות מנומקת.

יעל כהן-פארן: צריך להדגיש את זה.

<תומר רוזנר: אפשר להוסיף את זה, אין בעיה, אני רק מפנה את תשומת ליבך.

<תומר רוזנר: רק דבר אחד אני רוצה להבין, ההסתייגויות שלך הן בשם כל הסיעה?

יעל כהן-פארן: כן.

<תומר רוזנר: אז רק להביא חתימות.

יעל כהן-פארן: נביא.

יעל כהן-פארן: אותו דבר בסעיף 29יב(ה), להוסיף את המילים "כל דחייה של הצוות המייעץ את עמדתו של ראש הרשות או הרישוי שבתחומה נמצא העסק תלווה בהנמקה בכתב".

יעל כהן-פארן: בסעיף יב(ו) מחוק העניין שהם יפורסמו באתר האינטרנט של משרד ראש הממשלה.

<לירון אדלר מינקה: פשוט העתקנו את זה לסעיף 29יב(ה1).

יעל כהן-פארן: ב-(ה1) אני רוצה שבמקום המילה "היא תפורסם" יבוא "הכוונה על הקביעה כאמור, תפורסם 45 ימים לפחות לפני שתתבצע".

יואב קיש: זה מה שאנחנו עושים עם התזכיר.

יעל כהן-פארן: בסדר, צריך לנסח את זה.

יעל כהן-פארן: לאחר המילה "הממשלה" יבוא "וכן בשלושה עיתונים ראשיים, במקום בולט בעיתון, וכן הקביעה ונימוקיה".

<תומר רוזנר: לעיתונים יומיים את מתכוונת.

יעל כהן-פארן: עיתונים יומיים, כן.

יעל כהן-פארן: בסעיף 29יד אני רוצה להוסיף את מתן האפשרות לציבור להשמיע את דברו, מה שאמרת.

יעל כהן-פארן: הנוסח שאני מציעה, ואפשר לכתוב את זה גם בצורה אחרת, הוא להוסיף את המילים "וכן לציבור".

יואב קיש: ניתנה לראש הרשות המקומית, וכן לציבור.

יעל כהן-פארן: אחרי סעיף 29יד אני מבקשת להוסיף 29יד(1): "רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית תנמק, בכתב, ותפרסם כאמור בסעיף 29יג כל דחייה של טענה של ראש הרשות, נציגו ו/או הציבור".

יעל כהן-פארן: אני רוצה שהרישיון שניתן מתוקף הכרזה על עסק כבעל חשיבות לאומית לא יוכל לעמוד לו גם לאחר שההכרזה תבוטל.

יעל כהן-פארן: זה הסעיף שגם סמוטריץ' העיר עליו.

יעל כהן-פארן: יהיה עליו לעבור הליך רישוי מחדש כעסק שאינו בעל חשיבות לאומית, זו ההסתייגות שלי.

יעל כהן-פארן: התיקון בניסוח זה שבסעיף 29טו(ב), לאחר המילים "בסעיף 29יב(א)" יבוא "לא", וכן הסיפה החל במילה "ויראוהו" – תימחק.

יואב קיש: תשמעי רגע, חברת הכנסת פארן.

יואב קיש: אנחנו מדברים על סיטואציה שיש עסק שהוגדר בעל חשיבות לאומית, קיבל רישיון עסק במנגנון שתואר, אבל הייתה החלטה לבטל לו את המעמד.

יואב קיש: עכשיו הוא נשאר עם תוקף הרישיון שהיה לו מקודם.

יואב קיש: עכשיו הוא בסמכות הרשות המקומית.

יואב קיש: הרשות המקומית יכולה עכשיו לבוא בדרישות נוספות כאלו או אחרות, בהתאם לרישיון שהיא לטענתה רוצה לתת.

יעל כהן-פארן: הוא יצטרך לבקש מחדש רישיון עסק.

יואב קיש: אז הרשות המקומית יכולה לדרוש רישיון מחדש.

יעל כהן-פארן: השאלה אם לפי החוק פה - -

יואב קיש: בחידוש רישיון הבא שלו זה יבוא.

יואב קיש: לכמה זמן נותנים לו רישיון עסק?

<ימית קליין: איזה רישיון תתנו לו?

<ימית קליין: רישיון לצמיתות?

יואב קיש: אין לצמיתות.

<תומר רוזנר: בין שנה ל-15.

יואב קיש: בין שנה ל-15, תלוי בעסק.

<ימית קליין: ל-15?

יעל כהן-פארן: 15 זה מוגזם.

יעל כהן-פארן: אם שינו את ההחלטה כך שהוא כבר לא מפעל בעל חשיבות לאומית, תפעלו בהתאם, תתנו לו שנה להתארגן.

יעל כהן-פארן: זה צ'ק פתוח 15 שנה.

יואב קיש: אתם יודעים מה?

יואב קיש: אני מוכן שבמידה והיה עסק שקיבל רישיון עסק במסגרת הזאת אבל בוטלה ההכרזה, תוקפו של הרישיון שלו יפוג מהתאריך, מקסימום 5 שנים לאחר ההחלטה, המוקדם מבניהם.

יואב קיש: אם היו עוד שנתיים, זה שנתיים.

יואב קיש: אם היו עוד 10 או 15, זה 5.

יואב קיש: אי אפשר לתקוע אותו בלי זה.

יואב קיש: בתהליך הזה תסדירו את רישוי העסקים.

יואב קיש: זה נראה לי הגיוני.

יעל כהן-פארן: למה 5?

יעל כהן-פארן: למה לא שנתיים או שלוש?

יואב קיש: כי זה מעט.

יואב קיש: זה עסקים עם משמעות כבדה.

יואב קיש: בנקודת הזמן שזה יבוטל יהיה תוקף מסוים לרישיון שלו, נכון?

יואב קיש: אנחנו מדברים רק במקרה שהתוקף הוא מעל 15 שנה.

יואב קיש: אני מקצר את זה ל-5 שנים.

יואב קיש: זה נראה לי סביר.

יואב קיש: אני לא רוצה שבגלל לחץ זמנים יעשו טעויות במנגנון הרישוי הזה לעסק שהיה עם משמעות לאומית.

יעל כהן-פארן: אתה רק מבין שזריזות הדיון- -

יואב קיש: לא זריזות.

יואב קיש: מקבלים פה הערות.

יעל כהן-פארן: אני לא מבינה מה המשמעות של 5 או 15.

יעל כהן-פארן: הנמרצות שלנו להביא את החוק הזה לסיום זו בעיה.

יואב קיש: זו לא נמרצות, זה לעסוק בעניין האמיתי.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, את מה שהגיוני אני מקבל, אני לא מחפש ללכת על דברים לא הגיוניים.

<ימית קליין: אבל אם אתה יודע שיש עסקים שאתה נותן להם רק לשנה, כמו חיפה כימיקלים ובז"ן, למה 15?

יואב קיש: לא, זה שנה, המוקדם מבניהם.

<ימית קליין: אמרת 15.

יואב קיש: כל עסק מקבל רישיון בין שנה ל-15 שנים.

יואב קיש: אני לא יודע על איזה עסק אנחנו ניפול.

יואב קיש: תפסיקו לדבר על חיפה.

יואב קיש: אני לא מדבר על חיפה בכלל, אני מדבר על כל עסק.

<ימית קליין: כל עסק, אפילו פלאפל - -

יואב קיש: בין שנה ל-15.

יואב קיש: קיבל את הרישיון שלו במסגרת של החוק ובאיזה שהוא שלב זה השתנה והייתה החלטה שהוא כבר לא עסק עם חשיבות לאומית, למעשה יש תוקף לרישיון שלו באותה נקודת זמן.

יואב קיש: הרישיון שלו יפוג בסוף תוקפו של הרישיון או אחרי 5 שנים, המוקדם מבניהם.

<תומר רוזנר: אם היה לו רישיון לשנה, הוא יפוג אחרי שנה.

יואב קיש: אם הרישיון לשנה, הוא יפוג אחרי שנה.

<חגית אייזנמן מלכה: אם ניתן רישיון ל-15 שנה, יש היגיון מאחורי זה.

יואב קיש: אם הוא קיבל רישיון ל-15 שנה, עברו 5 שנים והחליטו להוריד אותו מתשתית לאומית, יישארו לו עוד 5 שנים.

יואב קיש: הוא הפסיד 5 שנים ברישיון, מה לעשות.

<חגית אייזנמן מלכה: לא בטוח.

<חגית אייזנמן מלכה: יכול להיות שיעשו את זה אחרי שנה.

יואב קיש: אותו עסק קיבל התייחסות ממשלתית לטובת רישיון העסק שלו בגלל סיבות של חשיבות לאומית.

יואב קיש: החליטו שבסיטואציה הזאת זה נגמר, הוא אינו מהווה עסק עם חשיבות לאומית, אני רוצה שהרישיון יחזור לרשות המקומית כמה שיותר מהר.

<חגית אייזנמן מלכה: לא כל עסק עם חשיבות לאומית הולך להסדר הזה.

יואב קיש: אם הוא לא פה, אדרבא ואדרבא.

<חגית אייזנמן מלכה: לא.

<חגית אייזנמן מלכה: ההסדר הזה נועד למנוע את אותם מצבים שבהם יש התנגדות לא עניינית.

יואב קיש: לא, אני מתקן אותך.

יואב קיש: ההסדר הזה נועד לפתור בעיות של נושאי תשתית לאומית שרוצים בהם שהיתר רישוי העסקים יהיה בידי הממשלה, ניהול בידי הממשלה.

<חגית אייזנמן מלכה: למה שהוא יהיה בידי הממשלה?

<חגית אייזנמן מלכה: אנחנו, משרד האנרגיה, רצינו שכל העסקים האלה יהיו בידי הממשלה.

יואב קיש: לא יהיה.

<חגית אייזנמן מלכה: יש פה אינטרס לאומי.

<חגית אייזנמן מלכה: הרעיון הוא שהאינטרס הלאומי לא יכול להיות שבוי בידי הרשות המקומית, אז נתנו איזה שהוא פתרון למקרים כאלה בעייתיים.

<חגית אייזנמן מלכה: זה לא רוחבי.

<חגית אייזנמן מלכה: למקרים בעייתיים נתנו את הפתרון הזה.

יואב קיש: אנחנו עושים איזונים.

<חגית אייזנמן מלכה: אם אנחנו מקצרים את זה, מה עשינו?

<חגית אייזנמן מלכה: אולי אפילו פגענו.

יואב קיש: יכול להיות שפגענו.

<חגית אייזנמן מלכה: אם הוא היה מקבל 15 שנים מהרשות המקומית - -

יואב קיש: אני רוצה לסכם את זה.

יואב קיש: אנחנו לא נדון בזה יותר.

יואב קיש: אני מבין את התנגדות משרד האנרגיה לעניין, היא נובעת מהצורך שהוא רואה לנגד עיניו, אבל אנחנו פה עושים איזונים.

יואב קיש: חלק מהאיזונים זה בדיוק המקום שבו אותו מפעל הוא כבר אינו תשתית לאומית לפי הגדרת הממשלה.

יואב קיש: לא משנה איזה מפעל זה יהיה, הוא כבר עבר החלטת ממשלה שמבטלת את מעמדו המיוחד.

יואב קיש: אני לא מוכן שהוא יזכה להגנה מסוימת שלא בצדק.

יואב קיש: בסיטואציה הזו, רישיון העסק שניתן לו במסגרת התשתית הלאומית יהיה או עד סופו - נגיד אם הוא עוד שנתיים יסתיים, יהיו לו עוד שנתיים, אם זה מעל 5 שנים, 5 שנים - או עד 5 שנים, המוקדם מבניהם.

<איתי טמקין: אם יהיה מצב שבו הממשלה ביטלה החלטה שאותו מפעל הוא בעל חשיבות לאומית - -

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה יהיה עד סוף תוקפו, או 5 שנים מאותה החלטה.

<ימית קליין: או בג"ץ ביטל אותו.

<קריאה: ואז הוא חוזר אליהם בחזרה?

יואב קיש: ברור, הוא כבר לא עם חשיבות לאומית.

<ימית קליין: ואז אתה מקבל אותו עם כל הירושה הבעייתית שלו.

<הגר סלקטר: אני לא רואה סיבה לפגוע בתוקף הרישיון של העסק.

<הגר סלקטר: אנחנו מעבירים מנגנון רישוי מבחינה מקצועית.

<הגר סלקטר: ראש רשות הרישוי הוא ממשרד הפנים.

<הגר סלקטר: הסמכויות של נותני האישור לא משתנות.

<הגר סלקטר: אני לא רואה סיבה לפגוע בתוקף - -

יואב קיש: אני חייב להגיד לך שאני כן רואה סיבה, והסיבה הכי פשוטה זה שהוא כבר לא עסק עם תשתית לאומית.

יואב קיש: חברי הכנסת תומכים בדעתי.

<הגר סלקטר: אבל מה הסיבה לפגוע?

<תומר רוזנר: מכיוון שהוא כבר לא אחראי.

יואב קיש: אם קיבלתם החלטה שהוא לא תשתית לאומית, נגמר הספור, הוא צריך לחזור לרישיון עסקים מקומי.

יואב קיש: מה את לא מבינה?

<הגר סלקטר: אבל תוקף רישיון העסק נגמר לו - -

יואב קיש: הוא קיבל את זה מלכתחילה כי הוא היה תשתית לאומית.

יואב קיש: ברגע שהוא כבר לא תשתית לאומית, הסיבה נגמרה - -

<הגר סלקטר: תוקף רישיון העסק נגזר מפריט הרישוי.

<הגר סלקטר: זה עניין מקצועי שעובר החלטה של ועדה מקצועית שיושבת בעניין.

<הגר סלקטר: אין סיבה שאם ראש רשות הרישוי מתחלף תוקף הרישיון ישתנה.

<הגר סלקטר: זאת אומרת, יכול להיות שיהיה איזה שהוא עסק - -

יואב קיש: שמענו.

יואב קיש: זו עמדתך.

יואב קיש: אני לא רוצה דוגמאות.

יואב קיש: ממשיכים הלאה.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת שבסעיף 29טז פסקאות (א) ו-(ב) שבסעיף קטן (2) יימחקו, ולאחר הסיפה יבוא: "ואולם רשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית תוכל לבטלו לאחר שתקיים דיון בעבירה האמורה".

יעל כהן-פארן: מה יש פה?

יעל כהן-פארן: הצעת החוק מבקשת למנוע מהרשות המקומית להוציא צו מינהלי על הפרות של רישיון.

יעל כהן-פארן: ההסתייגות שלי מציעה להשאיר את הנוהל הקיים על כנו, ולאפשר לרשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית לבטל את הצו המינהלי לאחר דיון בעבירה שבגללה הוצא הצו.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: כרגע זה לא בידיים של הרשות המקומית.

יואב קיש: את כן רוצה?

יעל כהן-פארן: אני רוצה שראש רשות המקומית יוכל לתת צו הפסקה מינהלי, וזה בנוסף לרשות הרישוי, לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

<תומר רוזנר: להוסיף את ראש הרשות המקומית?

יעל כהן-פארן: כן.

יואב קיש: אני רוצה להסביר רגע את העניין.

יואב קיש: כחלק מהמהות העברנו את כל הסמכות בנושא רישוי עסקים לרשות הרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

יואב קיש: את אומרת להחזיר את זה לרשות המקומית.

יעל כהן-פארן: לא, להשאיר גם את הרשות לרישוי לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

יואב קיש: וגם וגם בצו מינהלי.

<ימית קליין: היום יש גם וגם.

יעל כהן-פארן: גם בפסקה (ג) הוציאו את הרשות המקומית, ביטלו אותה, הכניסו רק את הרשות לעסקים בעלי חשיבות לאומית.

יעל כהן-פארן: תוסיפו אותה.

יעל כהן-פארן: אל תבטלו את הרשות המקומית.

<תומר רוזנר: נוסיף.

יעל כהן-פארן: זו הסמכות לפקח בעסק.

יעל כהן-פארן: לא ייתכן שהרשות המקומית שבשטחה העסק לא תוכל לפקח עליו.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא הגיוני, לא נתפס.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת להוסיף לתוך הצוות ב-29יב(ג) את מנכ"ל משרד הביטחון, מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, מנכ"ל משרד הבריאות ונציג השלטון המקומי.

יעל כהן-פארן: אמנם זה קצת מרחיב את הצוות, אבל זה הופך אותו ליותר אפקטיבי דה פקטו.

<תומר רוזנר: יש שאלה אחת שמעלה חברת הכנסת פארן שאולי כדאי לדון בה, וזה הנושא של סמכות הכניסה.

<תומר רוזנר: יכול להיות שיש מקום לתת לרשות המקומית אפשרות להיכנס ולבדוק מה קורה, לא להפעיל סמכויות.

<תומר רוזנר: היא יכולה להפנות את תשומת לב הגורמים הממשלתיים לבעיות שיש במקום, זאת מבלי להפעיל סמכות כלשהי.

<ימית קליין: ואז מה הם יעשו?

<קריאה: אני עדיין לא הבנתי מה מנגנון הפיקוח והבקרה על העסקים האלה, מי יפקח עליהם, איך יפקחו עליהם, איך שומרים על העצמאות של נותני האישור בפיקוח עליהם, מי יחליט עליהם, מי יעזור להם.

<קריאה: רוב האכיפה מתבצעת היום על ידי השלטון המקומי, לא על ידי אף אחד אחר.

יואב קיש: אתה אומר: בוא נמנף את הזרוע של השלטון המקומי.

יואב קיש: אני לא חושב שלממשלה צריכה להיות התנגדות בעניין הזה.

<ימית קליין: הממשלה ממנה מפקחים?

<גילי צימנד: לעניין הספציפי של הפיקוח.

<תומר רוזנר: לא פיקוח, סמכות כניסה.

<גילי צימנד: סמכות הכניסה היא לשם פיקוח.

<תומר רוזנר: לא, במקרה הזה היא תהיה לשם יידוע.

<תומר רוזנר: הם ידעו מה קורה.

<תומר רוזנר: אין להם סמכות פיקוח.

<תומר רוזנר: הם ייכנסו כדי ליידע.

<גילי צימנד: סמכות כניסה, להבנתי, ניתנת לצרכי פיקוח.

<גילי צימנד: אנחנו נותני האישור.

<גילי צימנד: אנחנו נבצע את הפיקוח.

<גילי צימנד: נראה לי לא סביר שעל אותו דבר ועניין יבוצע גם פיקוח על ידי גורם אחר, כי אז המפעל עלול למצוא את עצמו בסיטואציה שמפקח שנתן את התנאים יאמר שדברים כאלה ואחרים הם בסדר.

יואב קיש: סמכות הפיקוח תישאר, זה ברור.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, אנחנו במידה מסוימת לוקחים פה איזו שהיא סמכות מהשלטון.

יואב קיש: בהסכמה או לא בהסכמה, זה כרגע פחות רלוונטי.

יואב קיש: אני חושב שיש חשיבות לעשות את זה.

יואב קיש: אני עדיין מנסה למצוא את הכלים ואת האיזונים הנכונים בשביל כמה שיותר להשאיר דברים שהציבור והשלטון המקומי יכולים להיות מעורבים.

יואב קיש: אם אני יכול לאפשר לשלטון המקומי להיכנס לטובת בקרה ויידוע, לא פיקוח, לאותם עסקים ולראות מה קורה, למה לא?

יעל כהן-פארן: הרי היום אין לכם מספיק מפקחים.

יעל כהן-פארן: אין לכם מפקח כמו שצריך על מה שקורה היום.

יעל כהן-פארן: לאיגוד ערים יש מפקחים.

יעל כהן-פארן: מהיום הם לא יוכלו להיכנס למפעל עם תשתית לאומית.

יואב קיש: אם אתם לא רוצים, אז לא.

<ימית קליין: זה חושף אותנו מבחינת אחריות משפטית.

יואב קיש: אוקי, השלטון המקומי ועיריית חיפה לא רוצים.

<ימית קליין: עיריית חיפה מתנגדת לחוק הזה, היא תגיש נגדו בג"ץ.

יואב קיש: את זה אני יודע.

יואב קיש: שמעתי עכשיו את העניין של בג"ץ.

יואב קיש: אני יותר בוועדה הזאת לא רוצה לשמוע את המילה "בג"ץ".

יואב קיש: אני לא ועדת משנה של בג"ץ.

יואב קיש: תעשי מה שאת רוצה עם בג"ץ, אני לא רוצה לשמוע פה דברים לגבי זה.

<ימית קליין: בסדר גמור.

<תומר רוזנר: מה לגבי ההסתייגות הזאת של הכניסה?

יואב קיש: הם לא רוצים אותה.

יעל כהן-פארן: אתם לא רוצים אותה?

יעל כהן-פארן: אתם לא רוצים סמכות כניסה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הם רוצים פיקוח.

<קריאה: זה בא ביחד.

יואב קיש: ביחד עם פיקוח.

יואב קיש: יש הסתייגות לפיקוח.

<גילי צימנד: מי שנותן את התנאים הוא גם זה שמפקח עליהם.

יואב קיש: בסדר, סיימנו את זה, הבנו.

<קריאה: איך תפקחו, אין לכם תקנים לעשות את זה.

יואב קיש: אני רוצה לעבור לסעיף 29יב(ב), הוא הסעיף המשמעותי בעיני.

יואב קיש: מה שאנחנו בוועדה הוספנו זה את העניין של חיוני למשק וחיוני לציבור.

<תומר רוזנר: כל הסיפה.

יואב קיש: מה היה כתוב לפני זה?

<תומר רוזנר: כלום.

יואב קיש: המשרדים, יש לכם התייחסות לזה?

<איתי טמקין: הבנו שיש צורך מהוועדה לחדד את הסעיף הזה.

<איתי טמקין: אנחנו כעמדה ממשלתית רצינו שהסעיף יהיה יותר רחב, שהוא יהיה בנוסח הממשלתי שהוצג פה.

<תומר רוזנר: שלא אומר כלום.

<איתי טמקין: לפי דעתנו הוא נותן שיקול דעת ראוי לצוות, שיקול דעת ראוי לממשלה.

<איתי טמקין: הצוות המשפטי של הוועדה ביקש שנחדד את ההגדרה הזאת.

<איתי טמקין: חידדנו.

<איתי טמקין: אנחנו חושבים שההגדרה הזאת היא צעד אחד קדימה בהיבט הזה.

<איתי טמקין: הסעיף כמו שהוא כרגע מקובל עלינו.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אני מחברת החשמל, מתכנון סטטוטורי ואיכות הסביבה.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אנחנו עוסקים בנושא של רישוי עסקים כבר למעלה מ-20 שנה.

<עידית בנאורי הנדלסמן: להערכתנו התיקון לא פוגע במטרות החוק.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אנחנו למדנו וקראנו את החוק הזה בפרוטרוט.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אולי עורך דין רוזנר עוד זוכר אותנו מהתיקון בשנת 2010, כשביקשנו שגופי תשתית כגון תחנות כוח, לא רק חברת החשמל, יוכרו כגוף תשתיתי לאומי ויקבלו מעמד דומה למפעלים ביטחוניים, וזה מתוך תפיסה שהטיפול ברישוי עסקים במפעלים מהסוג הזה חייב להיות בראייה ארצית מבלי לפגוע במטרות חוק רישוי עסקים.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אני חושבת שההצעה הזאת עומדת במטרות כמו שאנחנו רואים אותן, אבל אנחנו חושבים שהמנגנון שמוצע פה לקביעת אותם גופים בעלי חשיבות לאומית מסורבל, מורכב, ארוך.

יואב קיש: בכוונה.

<עידית בנאורי הנדלסמן: ההצעה של חברת הכנסת יעל כהן פארן עוד תאריך, תרחיב ותעשה את התהליך עוד יותר מורכב.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אנחנו סבורים שצריך לקבוע כבר בחקיקה עצמה - -

יואב קיש: שחברת חשמל פטורה מרישוי עסקים?

<עידית בנאורי הנדלסמן: אנחנו לא פטורים משום דבר.

<עידית בנאורי הנדלסמן: אנחנו סבורים שצריך לקבוע בחקיקה שגופי תשתית לאומית כגון הולכת חשמל, מים וכו', יהיו חלק.

יואב קיש: לא סתם המנגנון מורכב ולא פשוט.

יואב קיש: אני שמח שזה המצב.

יואב קיש: אין כוונה שיהיה פה צ'ק בלנקו למי מהמפעלים.

יואב קיש: זה בוודאי לא יהיה לתחום מסוים ולגוף מסוים.

יואב קיש: כל דבר ייבחן בפני עצמו ויינתן כהמלצה לממשלה.

יואב קיש: זה יתנהל כנוהל תזכיר.

יואב קיש: אני מקריא את הסעיף שקיבלתי מהיועצים המשפטיים שלי לגבי התייחסות הציבור לעניין: "המלצת הצוות המייעץ, המנומקת, תפורסם באתר האינטרנט של משרד ראש הממשלה; כל אדם רשאי להגיש לצוות הערות לעניין ההמלצה בתוך 21 ימים ממועד פרסום ההצעה לפי סעיף קטן (ב); הערות שהוגשו יפורסמו באתר האינטרנט של משרד ראש הממשלה".

יואב קיש: לגבי חברת חשמל - -

<עידית בנאורי הנדלסמן: לא חברת חשמל, אלא תעשייה - -

<איתי טמקין: אנחנו מבקשים להוריד את המילה "המנומקת".

<תומר רוזנר: הצעתכם נדחית.

יואב קיש: הצוות המייעץ חייב לנמק החלטה, הוא לא יכול להגיד: החלטתי שמפעל זה וזה.

יואב קיש: הוא צריך להסביר.

יואב קיש: יש לו את העניין שהגדרנו פה, של שיקולים לאחזקה, אחסנה של מוצר חיוני למשק או מתן שירות חיוני לציבור.

<ימית קליין: מה משמעות פרסום ההערות של הציבור?

יואב קיש: כשזה יבוא להחלטת הממשלה, יהיה ריכוז של הערות הציבור שאפשר יהיה להתייחס אליהן.

<ימית קליין: רק להתייחס.

<ימית קליין: לא תהיה השגה לציבור.

<קריאה: לא ראיתי התייחסות למנגנון של הפיקוח והבקרה על המפעלים האלה.

<איתן אטיה: יש לנו בקשה נוספת לסעיף קטן (ב).

<מירה סלומון: אדוני, כשאנחנו קוראים את השיקולים שעל הצוות לשקול, חסרים כאן שיקולים מעולם הנזיקין שאנחנו מכירים כמונע יעיל, כשיקולים של עלות-תועלת.

<מירה סלומון: אנחנו מכירים את זה מהמשפט החוקתי כאמצעי הפוגעני פחות, כאמצעי המידתי יותר.

<מירה סלומון: זאת אומרת, יש מבחנים שאומרים שיכול להיות שהעסק הזה הוא עסק שאולי צריך לחשוב עליו בהיבט לאומי, השאלה באיזה מיקום - האם במיקום שבו הוא מבקש להיות, האם צריך שהוא יקבל רישוי באופן לאומי.

<תומר רוזנר: מה ההצעה?

<מירה סלומון: בין השיקולים שעל הצוות לשקול זה לא רק האם העסק עוסק או מסייע לפיתוח ייצור וכו' וכו' כך שהוא מוצר חיוני למשק, אלא גם האם המיקום והאופן שבו פועל העסק הוא מיטבי.

יואב קיש: המיקום?

<מירה סלומון: כן, המיקום.

<מירה סלומון: רישיון עסק כולל גם את המקום שבו - -

יואב קיש: זה ייבחן.

יואב קיש: תפרידי בין נתינת הרישיון עצמו, הספציפי לאותו מפעל.

יואב קיש: פה אנחנו מדברים על הגדרה של עסק מסוים כעסק בעל חשיבות לאומית.

יואב קיש: אין פה בכלל מילה על למה או לא לתת לו רישיון, זה רק האם הוא עסק עם חשיבות לאומית.

יואב קיש: המיקום זה נושא ספציפי לאותו עסק, עם משמעויות למיקום כזה או אחר.

יואב קיש: אני מדבר ברמה העקרונית.

יואב קיש: סעיף (ב) הוא מאוד חשוב.

<מירה סלומון: כאשר אנחנו מדברים על עסק, אנחנו מדברים על בקשה לבדוק עסק ספציפי.

יואב קיש: נכון.

<מירה סלומון: עסק ספציפי הוא גם בזיקה לאיפה הוא נמצא.

<מירה סלומון: אתה דן במפעל ספציפי.

יואב קיש: הסיבה לאיפה הוא נמצא זה לגבי רישיון העסק שלו.

יואב קיש: מבחינתי לא קיים העסק.

יואב קיש: אני רוצה להבין אם עסק לייצור גופרית, עסק לנעלי התעמלות, ואני סתם אומר דוגמאות, זה עסק עם חשיבות לאומית.

יואב קיש: אני בוחן לפי השיקולים האלה.

<איתי טמקין: נכתב פה שאת הערות הציבור שנשלחו תהיה חובה על הממשלה לפרסם.

<איתי טמקין: אנחנו מבקשים שהחלק הזה יבוטל, שמי שרוצה לפרסם אותן - -

<תומר רוזנר: מה זה מפריע לך?

<ליהי שחר ברמן: כל כך כואבת לכם שקיפות בתהליך הזה?

יואב קיש: לא, זו לא שקיפות.

יואב קיש: מה מפריע לך?

<איתי טמקין: מי שרוצה לפרסם את הערותיו שנשלחו לוועדה יכול לפרסם את הערותיו, אנחנו בטח לא יכולים ולא רוצים למנוע את זה.

<איתי טמקין: אנחנו סבורים שיש גופים שלא רוצים שההערות שלהם יפורסמו.

<ליהי שחר ברמן: כמוהו, כמו זה שיושב פה.

<איתי טמקין: יכול להיות שיש גופים.

<ליהי שחר ברמן: אני רוצה לדעת איך הוא משכנע אתכם שזה תשתית לאומית?

יואב קיש: אם מישהו בוחר לתת הערה לוועדה הזאת, ההערה הזאת צריכה להיות שקופה, אני לא מוכן שהיא תהיה מוסתרת.

<נתנאל היימן: סעיף (ב) קצת שונה מהנוסח בסעיף (א).

<נתנאל היימן: בסעיף (ב) כתוב "מוצר חיוני למשק", בעוד שבסעיף (א) כתוב "מוצר עם חשיבות לאומית".

יואב קיש: מה אתה רוצה?

<נתנאל היימן: חשיבות משקית.

<תומר רוזנר: עסק בעל חשיבות הוא בעל חשיבות.

יואב קיש: מה זה אומר "בעל חשיבות"?

<תומר רוזנר: עסק בעל חשיבות הוא עסק בעל חשיבות.

<נתנאל היימן: מוצר חיוני זורק אותך לחוקים של החירום, וזה לא בהכרח הכוונה.

יואב קיש: לא אמרתי שזה חוקי חירום.

<תומר רוזנר: חיוני למשק זה לא חוקי חירום.

יואב קיש: זה לא נלקח משם.

יואב קיש: הניסוח שהציעה הוועדה, ואני מודה ליועץ המשפטי ולצוות שהציעו את זה - - -

<תומר רוזנר: ובסיוע משרדי הממשלה.

יואב קיש: ובסיוע משרדי הממשלה, מייצר סיטואציה שלא כל דבר מקבל אישור באופן אוטומטי.

יואב קיש: כן יש פה משמעות.

יואב קיש: זאת המטרה, חבר'ה.

יואב קיש: אני רואה לחוק הזה היגיון, למרות שיש לי חברים טובים שיושבים פה מסביב לשולחן שמתנגדים בכל הכוח.

יואב קיש: אני אומר לכם, אני רואה לזה היגיון.

יואב קיש: אני לא סתם עושה את זה.

יואב קיש: אני חושב שחברי הכנסת ראו את זה.

יואב קיש: עשינו כמה תיקונים שמטרתם לייצר את האיזון, ואני בעד האיזון.

יואב קיש: במקומות שנוכל לעשות את זה, אני אעשה את זה.

יואב קיש: הסעיף הזה הוא בכלל איזון מהותי לכל הדבר הזה.

יואב קיש: אני בהחלט רוצה לשמוע התייחסויות לסעיף הזה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה שלשיקולים, לקריטריונים שמוגדרים בסעיף יב(ב) תיכנס כל השאלה של הסיכונים הבריאותיים, הביטחוניים, הבטיחותיים והסביבתיים לציבור.

יואב קיש: זה ברישיון העסק.

יואב קיש: זה לא מה שקובע אם הוא עסק עם חשיבות לאומית.

יואב קיש: זה מגבלות לרישוי עסקים.

יעל כהן-פארן: חייב להיות פה איזשהו סייג על מפעל שמסכן בצורה נרחבת את התושבים בסביבתו.

<נתנאל היימן: זה לא חוק פרטני.

יעל כהן-פארן: לקבל החלטה שזה מפעל בעל תשתית לאומית בלי לשקול את השיקולים של המסוכנות במפעל הזה לא יהיה נכון.

יעל כהן-פארן: השיקול הזה חייב להיכנס לתוך ההחלטה של הצוות המייעץ.

יעל כהן-פארן: זאת אומרת, אלה הקריטריונים שאתה מגדיר לו שהוא ישקול.

יואב קיש: נניח שיש עסק שיש בו סכנה סביבתית כי הוא מחזיק חומרים מסוכנים.

יואב קיש: ברור לי שכשנותנים לו רישיון עסק, צריך לבחון את דרך הטיפול בחומרים, את הבטיחות, את הגנת הסביבה.

יואב קיש: זה כמו שנעשה היום ברישוי עסקים שהרשות המקומית עושה וכל המשרדים שתומכים מסביב צריכים לתת את האישור, אם זה המשרד להגנת הסביבה וכיוצא בזה.

יואב קיש: זה נושא אחד.

יואב קיש: בנושא הזה עוד לא נגענו, אנחנו עוד לא שם.

יואב קיש: יכול להיות עסק שיש לו חומרים מסוכנים שהוא לא בעל חשיבות לאומית.

יואב קיש: הוא עדיין יהיה כפוף לכל הדברים שצריך בשביל רישוי עסק, כי הוא עוסק בחומרים מסוכנים.

יואב קיש: הוא יכול להיות עם חשיבות לאומית, ללא חשיבות לאומית.

יואב קיש: זה לא שבגלל שיש לו חומרים מסוכנים הוא בעל חשיבות לאומית.

יואב קיש: זה לא השיקול.

יואב קיש: הסעיף הזה עוסק בקריטריונים שיגרמו לצוות להחליט שזה עסק בעל חשיבות לאומית.

יעל כהן-פארן: נכון, אבל כרגע השיקולים שהצוות לוקח נוגעים רק לחיוניות של הפיתוח, הייצור והשירות שהעסק נותן.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: אחרי זה תהיה השאלה של רישיון העסק עצמו.

יעל כהן-פארן: איפה אתה מכניס אותה?

יואב קיש: ברישיון העסק עצמו.

יואב קיש: הוא לא מקבל פה רישיון עסק.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להוסיף כאן שעסק בעל חשיבות לאומית לא יוכל להיות עסק שמרבית התוצרת שלו מיוצאת.

יעל כהן-פארן: זה חלק מהשיקולים שצריך להיות.

יעל כהן-פארן: מה החשיבות הלאומית שלו?

יעל כהן-פארן: למשק, חיוניות המוצר למשק.

יעל כהן-פארן: אם מרבית התוצרת מיוצאת, מה החיוניות?

יואב קיש: כתוב שזה מוצר חיוני למשק או שירות חיוני לציבור.

יואב קיש: יש שני מפעלים שיכולים להיות.

יואב קיש: יכול להיות מפעל שמייצר רק לחוץ לארץ.

יואב קיש: אם הוא לא מייצר כלום למשק במדינת ישראל, הוא לא עונה להגדרה.

יואב קיש: יכול להיות מפעל אחר שמייצא בפי 10 כמות החוצה ועדיין מוצר חיוני למשק.

יואב קיש: ההסתכלות היא על המשק עצמו.

יואב קיש: אם מאה אחוז מהייצור שלו הוא לחוץ לארץ, אז הוא לא מוצר חיוני למשק.

יואב קיש: אם יש לו אחוז אחד לארץ שהוא חיוני, אז הוא חיוני.

יעל כהן-פארן: אני מנסה להכניס את זה לשיקולים, כי ב-(ב) אתה מגדיר את השיקולים.

יואב קיש: אז תגדירי את זה כהסתייגות.

יואב קיש: אני לא רואה את זה - -

יעל כהן-פארן: בסדר, אני מגדירה את זה כהסתייגות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שמסוכנות רבה במפעל צריכה להיכנס לשיקולים.

יעל כהן-פארן: אם יש מפעל שמרבית התוצרת שלו מיוצאת, גם זה צריך להיכנס לשקולים.

יעל כהן-פארן: כרגע זה לא בשיקולים.

יעל כהן-פארן: כרגע זה רק חיוניות המוצר או השירות.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת שזה ייכנס לשיקולים.

<מירה סלומון: אם יש משהו שהוא חיוני למשק אבל יש מישהו אחר שעושה את זה בצורה יותר יעילה, גם זה צריך להיות שיקול.

יואב קיש: ברור ומובן מאליו שחומרים מסוכנים או חשש לאיכות הסביבה זה חלק מהליך של רישוי עסקים.

יואב קיש: אין בהצעת החוק הזאת בשביל לפטור את רישוי העסקים מהעניין הזה.

<ימית קליין: מפעל שהיה מזהם במשך שנים שלא נתנו לו, זה קריטריון שצריך לשקול אותו.

יעל כהן-פארן: בגלל שיש פה איזה שהוא תהליך עוקף רשויות מקומיות שמייצר הליך מיוחד לרישוי עסקים עבור מפעלים מסוימים, אני חושבת, ושוב, מתוך הנחה ששיקולי הרשויות המקומיות שנתפסים פה כ-NIMBI כן מנסים להגן על לתושבים, שהשיקולים האלה צריכים להילקח בחשבון.

יעל כהן-פארן: זה הניסיון שלי להגיד ב(ב): תיקחו את זה בחשבון.

<רוית שטוסל: אני רוצה להתייחס לדברים שהעלית.

<רוית שטוסל: מפעל חיפה כימיקלים, וזה בנוסף לסוגיית האמוניה, הוא אחד המזהמים הגדולים במפרץ, גם באוויר וגם בקישון.

<רוית שטוסל: מנהל המחוז של המשרד להגנת הסביבה העיר על זה.

<רוית שטוסל: אמרו לו בארצי להכניס את זה דרך אכיפה.

<רוית שטוסל: באוגוסט לפני שנתיים המפעל הזה קיבל המלצה על 3.6 מיליון שקל קנס.

<רוית שטוסל: עד היום לא קרה כלום.

<רוית שטוסל: כמה זמן שמענו על כך שהמכל עומד להיסגר, כמה שמענו על המפעל שעומד לקום.

<רוית שטוסל: אם לא הייתה עיריית חיפה, וזה אחרי מאבק של התושבים המון זמן, היינו היום עם כל הדברים.

<רוית שטוסל: אנחנו היום נמצאים גם מול המשרד להגנת הסביבה, אבל את האכיפה שלהם אנחנו לא רואים בשטח.

<רוית שטוסל: זה 8 רשויות שנכנסו, זה לא רק עיריית חיפה שכולם פה שמו.

<רוית שטוסל: זה עיריית מוצקין, זה קריית אתא, זה נשר, זה מועצה אזורית זבולון.

<רוית שטוסל: גם רשויות שלא מקבלות ארנונה מהמתחם הצטרפו לדבר, כי יש איזו שהיא הבנה שקרה פה משהו.

<רוית שטוסל: אתם שאלתם כאן כמה זמן עיריית חיפה לא עשתה.

<רוית שטוסל: מי היה לפני עיריית חיפה?

<רוית שטוסל: זו הייתה מדינה שהחזיקה במפעל הזה.

<רוית שטוסל: כל הזיהום וכל מה שקרה פה קרה מהמדינה.

<רוית שטוסל: עיריית חיפה ירשה פה איזה משהו.

<רוית שטוסל: זה קרה רק לא מזמן שזה עבר.

יואב קיש: מתי זה עבר?

<ימית קליין: ב-2006 היה הסכם.

יואב קיש: 12 שנה?

<ימית קליין: לא, ב-2010 זה הצטרף לתחום השיפוט של עיריית חיפה.

<ימית קליין: מאז יש מאבקים, אנחנו לא מסכימים לאשר את התכנית.

<ימית קליין: רק שתדע יואב, מה שדיברו מקודם זה לא בסדר, מה שאמר חבר הכנסת, משום שכל ההרחבה הייתה בתקופת הנציב.

<ימית קליין: היום, כשעיריית חיפה קיבלה לידיה את - - היא הגישה עתירה.

<ימית קליין: היא לא מסכימה להרחבה של בז"ן.

יואב קיש: שמעת את עמדתו של גפני.

יואב קיש: היא הייתה הפוכה למה ששמענו גם מעיריית חיפה.

יואב קיש: אני לא רואה בהעברה של הסמכות הזאת לממשלה איזה שהוא דבר מקל, או איזה שהוא דבר שיאפשר.

יואב קיש: יותר מזה, התהליך הוא מורכב.

יואב קיש: כל הפיקוח על רישוי עסקים עצמו עדיין יתבצע.

יואב קיש: אני חושב שצריך לקחת את הדברים בפרופורציה.

יואב קיש: בסופו של דבר, אני כן, ובזה אני אולי לא מסכים איתך, רואה חשיבות לזה שיש עסקים עם חשיבות לאומית.

יואב קיש: אני רוצה שעכשיו תתני על אותה דוגמה את עיריית חדרה שמחליטה לא לחדש רישיון עסק לתחנות החשמל שלה.

<רוית שטוסל: אם 8 שנים, נניח, המשרד להגנת הסביבה לא הצליח להוריד שם את רמות הפליטה, הם יצטרכו למצוא פתרון.

<רוית שטוסל: יש גם השפעות חיצוניות.

<רוית שטוסל: אתה יודע כמה המשק, ויגידו לך פה נערי האוצר, מפסיד מהכספים שהולכים לימי אשפוז, למחלות, לתרופות.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: הראשונים שנלחמים על איכות האוויר זה המשרד להגנת הסביבה.

<רוית שטוסל: החשיבות הלאומית הכי גדולה פה זה מיליון תושבים במפרץ חיפה.

<רוית שטוסל: על זה אף אחד לא מדבר.

<רוית שטוסל: אתה אומר: אתם לא סומכים על הרשויות, תסמכו על הממשלה.

יואב קיש: לא אמרתי.

יואב קיש: אמרתי שלא להתייחס כאילו הממשלה זה איזה צ'ק - -

<רוית שטוסל: נציג משרד ראש הממשלה בא והציג את חיפה כימיקלים כתשתית לאומית.

<רוית שטוסל: אתה אמרת שמפעל שרוב - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אל תגידי מילים שלא אמרתי.

יואב קיש: אם כל מה שהוא מייצר זה לייצוא - -

<ליהי שחר ברמן: 98%.

יואב קיש: שיהיה 99.9, זה לא מעניין.

יואב קיש: אם מפעל מייצר 99.

יואב קיש: 99 לחוץ לארץ ו-0.001 מהווה מוצר חיוני או שירות חיוני לציבור בישראל, אז כן, הוא חשוב, מה לעשות.

<רוית שטוסל: נאמר לנו שבתי חולים הולכים לקרוס, נאמר לנו שבסופרמרקטים לא יהיה קירור.

<רוית שטוסל: דובר על הפחדה מטעם הממשלה שאם המפעל נסגר אז המשק מחר - -

<נפתלי קאיקוב: מעבר לזה שאיתן ידידי הציג שזה מדרון, פגיעה בשלטון המקומי, בשליטה של ראש העיר והמפקחים על התהליך, אני לא הבנתי כמה דברים.

<נפתלי קאיקוב: איך אנחנו נשמור על התושבים שלנו?

<נפתלי קאיקוב: זה דבר אחד.

<נפתלי קאיקוב: שניים, מה המנגנון של הפיקוח והבקרה על העסקים האלה?

<נפתלי קאיקוב: מי מפקח עליהם, מי שומר על העצמאות של הפיקוח שלהם?

<נפתלי קאיקוב: דבר שלישי, אמרתם שהנושא של תכנון ובנייה נשמר.

<נפתלי קאיקוב: אני לא מבין, ראש הרשות הוא זה שיחתום על היתר הבנייה?

<תומר רוזנר: אין קשר להיתר בנייה.

<נפתלי קאיקוב: אחת מהמטרות בחוק רישוי עסקים זה קיום דיני התכנון והבנייה.

<נפתלי קאיקוב: אם זה נמצא, יופי, אם זה לא נמצא, בוא תסביר מה החלופה לתהליך הזה.

<תומר רוזנר: איזה תהליך?

<נפתלי קאיקוב: אחת מהדרישות להוצאת רישיון עסק זה קיום דיני התכנון והבנייה.

<נפתלי קאיקוב: אנחנו פועלים במישור הזה.

יואב קיש: לא ישתנה.

<תומר רוזנר: אכן כן, המצב הזה לא ישתנה.

<תומר רוזנר: הפיקוח לא יהיה בידי הרשות המקומית, הוא יהיה בידי הגוף הממשלתי.

<ימית קליין: מה לגבי היתר בנייה?

<תומר רוזנר: לגבי היתר הבנייה, חובת הבדיקה של רשות הרישוי לבדוק התאמה לדיני תכנון ובנייה שרירה וקיימת.

<ימית קליין: ואם אין?

<תומר רוזנר: ככל שקיימת זיקה בין מתן רישיון עסק לקבלת היתר בנייה והדבר הזה דרוש כהתאמה לדיני התכנון והבנייה, יהיה על פקיד משרד הפנים לבדוק גם נקודה זו.

<ימית קליין: הוא יוכל לתת היתרים?

<ימית קליין: אני לא סתם שואלת.

<ימית קליין: לא קיבלנו תשובה.

יואב קיש: אז לא קיבלת.

יואב קיש: מישהו רוצה לסעיף (ב) התייחסות נוסחית?

<אריק ליבוביץ': אני דווקא נוטה להאמין לוועדה שהחוק הזה לא ספציפי לחיפה כימיקלים.

יואב קיש: מה יש לכם בנתניה על הכוונת?

<אריק ליבוביץ': זה בדיוק מה שאני אומר, זה בדיוק העניין.

<אריק ליבוביץ': אתה קלעת פה לעניין.

<אריק ליבוביץ': הסיפור הזה של המהות זה המדרון החלקלק שאנחנו מדברים.

<אריק ליבוביץ': השאלה פה היא לאו דווקא לגבי מפעלים קיימים.

<אריק ליבוביץ': מחר תבוא חברה, תקנה יחידת קרקע באזור התעשייה בנתניה.

<אריק ליבוביץ': אתם מנסים להפריד בין חוקי התכנון והבנייה.

<אריק ליבוביץ': אני גם אמון על התעשיות, העסקים ועל הפיתוח של אזורי התעשייה בנתניה.

<אריק ליבוביץ': אנחנו לא רק מפנים אשפה, אנחנו לא רק דואגים לחינוך, אנחנו גם חושבים על הפיתוח הכלכלי של העיר.

<אריק ליבוביץ': יש לנו תכניות מתאר, יש תכניות שאנחנו מקדמים.

<אריק ליבוביץ': יבוא יזם מסוים שיש לו מפעל - אני עכשיו לא מסתכל על ההגדרה הספציפית - שאתם הגדרתם כחיוני, יקנה חטיבת קרקע בנתניה, וכל התהליך יעבור מעלי.

<נתנאל היימן: אל תיתן לו היתר בנייה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: התב"ע בידיים שלך.

יואב קיש: אם יש שם אישור בנייה, מה אתה רוצה?

<אריק ליבוביץ': אין דבר כזה שיש שם אישור בנייה.

יואב קיש: אל תיתן תב"ע.

<אריק ליבוביץ': יש תכליות.

יואב קיש: אל תיתן אישור.

<אריק ליבוביץ': יש תכליות לייעודי קרקע שמאפשרות פעילויות מסוימות.

<אריק ליבוביץ': הדבר משפיע על מרחקי הפרדה.

<אריק ליבוביץ': איך אני מתמודד מול מפעלים אחרים?

<אריק ליבוביץ': האדם קנה לפי - -

יואב קיש: הוא קנה לפי תב"ע מסוימת.

<אריק ליבוביץ': הוא קנה לפי תב"ע מסוימת משרדים, עכשיו הוא רוצה להקים מפעל.

יואב קיש: אבל אין לו תב"ע, אז הוא לא יקבל היתר בנייה למפעל.

<אריק ליבוביץ': לא נכון, הסמכות לא אצלנו.

יואב קיש: הסמכות להיתר הבנייה נשארת בידכם.

<אריק ליבוביץ': היכן שנוח לכם אתם רוצים להפריד את זה, היכן שלא טוב לכם אתם לא רוצים להפריד את זה.

יואב קיש: אני רוצה שהיועץ המשפטי יחדד את ההבדל בין היתר בנייה לרישוי עסקים בעניין החוק.

<תומר רוזנר: חזקה על נציגי השלטון המקומי שיודעים את ההבדל, אבל אני אנסה להבהיר.

<תומר רוזנר: יזם שרוצה להפוך בניין משרדים למפעל יצטרך היתר לשימוש חורג.

<תומר רוזנר: כדי לקבל היתר לשימוש חורג, הוא יצטרך החלטה של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה.

<תומר רוזנר: הוועדה המקומית לתכנון ובנייה, סמכותה נשארת כשהייתה.

<תומר רוזנר: זה לא בידי רשות הרישוי.

יואב קיש: יש בידכם נשק שהממשלה עוד לא לקחה, בסדר?

<אריק ליבוביץ': אני רוצה שתהיה אמירה מפורשת.

יואב קיש: הוא אמר.

<אריק ליבוביץ': אני רוצה אמירה מפורשת בהוראה השעה שזה לא יסתור כל תכנית מפורטת או ברמה מתארית, לא חשוב כרגע.

יואב קיש: אני חוזר על ההבהרה שנאמרה פה.

יואב קיש: החוק שאנחנו עוסקים בו הוא רישוי עסקים.

יואב קיש: אין חוק זה מאפשר היתר בנייה כזה או אחר.

יואב קיש: הסמכות להיתר בנייה תישאר בידיים של הרשות המקומית, לפי התב"ע שנמצאת או לפי שינוי תב"ע שיתבצע.

יואב קיש: אנחנו לא מדברים פה על תב"עות, אנחנו מדברים פה על רישוי עסקים.

<אריק ליבוביץ': אגב, בתפקידי הקודם הייתי די מעורב במה שקרה עם מכל האמוניה והדברים האחרים.

<אריק ליבוביץ': פה מנסים להטיל איזה כשל של הממשלה לכל אורך השנים בטיפול, החל מזה שבעתירה הראשונה המדינה לא הצליחה להוכיח שיש אמוניה במכל האמוניה, דרך המכרז שנכשל להעברת האמוניה למישור רותם, ועכשיו מנסים לעכב את זה בדרך אחרת שיכולה להשפיע על רשויות שהן צד שלישי בכלל בעניין הזה.

<אריק ליבוביץ': יבואו מפעלים שאין ספק שהם חיוניים – תחנות כוח, כמו שאמרו.

<אריק ליבוביץ': אתה יודע מה, גם תחנת רכבת יכולה להיות חיונית, גם מפעל טמפו.

<אריק ליבוביץ': מי כמוני יודע את זה כמנהל.

יואב קיש: דרך אגב, תחנת רכבת אני חושב שכן, מפעל טמפו אני לא בטוח.

<אריק ליבוביץ': יגיעו לסוגיה הזאת.

<אריק ליבוביץ': התהליכים האלה ימצאו מסלול עוקף שבו יהיה יותר נוח לאשר דברים.

<אריק ליבוביץ': בנתניה יש שני מפעלי "טבע".

<אריק ליבוביץ': ימצאו איזה שהוא מסלול עוקף להכשיר את כל מה שקורה במפעל "טבע", כאשר לי לא תהיה אפשרות בכלל לפקח.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת הסתייגות לסעיף (ב).

יעל כהן-פארן: אני מציעה להוסיף את המילים "אם יימצא שלאותו עסק אין תחליף המספק את אותו חומר או שירות חיוני למשק", זאת אומרת, שהוא באמת יחידי, שאי אפשר לייבא את החומר, שאי אפשר לייצר את זה במקום אחר.

יעל כהן-פארן: אני רוצה שזה יהיה אחד השיקולים.

יואב קיש: על זה אני מבקש את עמדת הממשלה עד מחר.

יואב קיש: זה בדיוק הכיוון שאני שמח שהלכת אליו.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון.

יואב קיש: אנחנו לא נגיע להסכמות.

יואב קיש: ברור לי שלא נגיע להסכמות.

יואב קיש: אני חושב שנקטנו פה בגישה מאזנת, הכנסנו את הנושא של התייחסות לזה כתזכיר, הקראנו את הסעיף.

<תומר רוזנר: רק תיקון קטן לסעיף הזה.

<תומר רוזנר: במה שהוקרא נאמר שהמלצת הצוות וכו' תפורסם.

<תומר רוזנר: אנחנו רוצים רק לדייק ולומר שטיוטת המלצת הצוות תפורסם, כי ההמלצה מתקבלת לאחר ששומעים את הערות הציבור.

יואב קיש: אוקי, אז טיוטה.

יואב קיש: אוצר, את הנושא של יהודה ושומרון ואת הנושא של מיזוג החוק אני רוצה שתבדקו לפני שנצביע מחר ב-13:00.

יואב קיש: אני רוצה גם תשובה להסתייגות האחרונה שנאמרה על ידי חברת הכנסת כהן פארן.

יואב קיש: אנחנו מיצינו את הדיון.

<ליהי שחר ברמן: אדוני היושב-ראש, תשתף את הציבור.

יואב קיש: הציבור היה פה - -

<ליהי שחר ברמן: זה מחטף.

<ליהי שחר ברמן: כל המפעלים של מפרץ חיפה נכנסים במסגרת ההגדרות האלו.

יואב קיש: תוציאו אותה.

יואב קיש: את ההצגה שלה היא עשתה.

יואב קיש: כפי שאמרתי בהתחלה, לשכנע שזה מיותר לא השתכנעתי, לעשות את האיזונים כן השתכנעתי.

יואב קיש: גם הנושא של ההבהרה הברורה שאין קשר להיתר בנייה, שהיה חשוב לשמוע, נאמר פה.

יואב קיש: בעניין הזה הרשות המקומית והתב"ע הם אלה שיקבעו.

יואב קיש: מחר ב-13:00 נתכנס בשביל לבצע הצבעות.

יואב קיש: לא יהיה דיון פתוח.

יואב קיש: זה יהיה חברי הכנסת ותשובות של הממשלה להתייחסויות שביקשנו, זה הכל.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה נעולה.