ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 158, 2018-02-12 11:00

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שני, כ"ז בשבט תשע"ח, 12.2.2018, על סדר יומנו רשות החדשנות, סקירת מנכ"ל הרשות, מר אהרון אהרון.

אורי מקלב: עם מצגת נלווית כמובן.

אורי מקלב: צריך לציין שאנחנו קבענו את הישיבה הזו לפני כ-40 יום בערך, אבל לאור דיונים בכנסת עד הבוקר, כולל הבוקר, אז אנחנו דחינו את הישיבה.

אורי מקלב: אנחנו לא ויתרנו עליה, יש ישיבות שכיוון שהן נדחו נדחו, אבל אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה בישיבה הזו.

אורי מקלב: אנחנו בכלל באופן כללי מלווים את הרשות לחדשנות מאז הורתה במתכונת הזו של חוק הרשות - - -

<ענת לוי: גם בכלל.

אורי מקלב: נכון, גם בכלל.

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: ועדת המדע, כל הנושא של המדענים במשרדים, אנחנו יודעים שיש הרבה עבודה בפנינו, ודאי המדען הראשי, אמנם החקיקה הייתה בוועדת כספים, אבל היינו מעורבים וודאי יושב ראש ועדת הכספים של היום, שהוא נקרא והוא הוביל את החקיקה, הוא היה יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה לפני כן, וכך הייתה המשכיות והרגשנו קשר מאוד חזק בהקמה.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שזה אחד הדברים הגדולים שנעשו ואנחנו גם נגיד את זה בלשון עתיד, שייעשו, הפעילות החשובה, שוודאי רואים אותה כבר עכשיו וגם נראה אותה בעתיד.

אורי מקלב: קודם כל צריך להגיד שעצם הקמת הרשות לחדשנות היא תפיסה חדשנית, במיוחד במדינת ישראל, בעצם אנחנו כבר חוזרים בחדשנות.

אורי מקלב: לקחת דבר ולקחת רשות, לא מעט בעיות היו, כדי לראות איך אנחנו מובילים, ממשיכים להוביל, ממשיכים לשמור על המעמד שלנו, לתת את הכלים הדרושים, לתת את המשאבים הנכונים.

אורי מקלב: לדעת, זה גם על מה, אבל לא פחות למי.

אורי מקלב: יש כאן איזה ממד של בחירה, לקחת ממגוון הדברים.

אורי מקלב: אין לי ספק שאין התחבטויות של מה צריך לעשות, יש מספיק דברים שמונחים על השולחן שלכם שאתם צריכים להחליט שאתם יותר ויותר, כמובן ששואבים ומכבדים דברים, אבל יש ברוך ה' במדינה הרבה אנשים שחושבים ומציגים ואתם גם יש לכם רעיונות, השאלה היא לקחת את כל המכלול הזה ולדעת לבחור בנקודות ובעדיפויות ובמשימות שאתם שמתם לעצמכם כדי לדעת איך אני גם עוזר מצד אחד למחקר ופיתוח, שזה הדבר המרכזי, איך אנחנו הופכים אותם לישימים, איך אנחנו משלבים בין המגזר הפרטי או דברים שבסופו של דבר המגזר הפרטי יצטרך לעשות אותם או יוזמות שלהם, איך אנחנו באמת מלווים אותם וממנפים אותם, כמובן בנושא המחקרי באופן כללי.

אורי מקלב: אתם בדברים האלה, שזו אחריות מאוד גדולה, זה העתיד, זה העתיד הכלכלי, המעמד שלנו, המיקום שלנו בכל הנושא של ההייטק והחידושים הטכנולוגיים והחדשנות שאנחנו ממקמים את עצמנו במקום חשוב מאוד, בהערכה מאוד גדולה.

אורי מקלב: אי אפשר להבין באופן טבעי, המדינה הזאת, הקטנה הזאת, מדינת ישראל, מול מעצמות-על, איך אומרים?

אורי מקלב: מדינות שאנחנו אצלם בכל המדינה כולה איזה כפר כמעט, לא יזכו לשום התעניינות, 6 מיליון מתוך מיליארד ורבע, מה זה אומר?

אורי מקלב: אבל זה ככה באופן כללי לגבי המיקום שלנו.

אורי מקלב: אז באמת אנחנו רואים את זה כהצלחה גדולה, ברוך ה', בסיעתא דשמיא, אבל אנחנו יודעים שאי אפשר לנוח על זרי הדפנה, צריך לפעול בעניין הזה, צריך כל הזמן לנוע, כדי להיות מהירים צריך כל הזמן לראות איפה אנחנו נמצאים.

אורי מקלב: הרשות לחדשנות, אפשר להגיד שהיא אמורה להיות המנוע, המתניע, של הרבה תהליכים כאלה וזה תפקיד מאוד חשוב ואנחנו רואים את האחריות ואנחנו מחזקים את ידיכם על מה שאתם עושים ואנחנו גם רואים חובה וזכות ללוות אתכם בעניין הזה ולכן גם הזמנתי אתכם להיות פה.

אורי מקלב: הערך הכלכלי למשק, זה אחד הדברים, גם המשימות החשובות, בתוך כל הדברים תמיד רוצים לראות מה התרומה למשק, זה לא דברים שעושים רק באופן עצמאי, למצוא דברים טובים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו ממנפים את זה לצמיחה כלכלית למשהו יישומי בשטח.

אורי מקלב: על הדרך אני מניח, אנחנו נתחיל לשמוע את ההתייחסות שלך, מר אהרון, על איך אנחנו מצמצמים את הפערים.

אורי מקלב: בכל זאת מדינה, כשאנחנו חושבים על כלכלה צריך לראות שכשהחדשנות מתקדמת איך אנחנו לא נותנים לחלק מאיתנו להיות מרחוק.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהחלק הזה של חינוך, גם דגש על חינוך.

אורי מקלב: אני משתף אתכם בהרבה דיונים שאנחנו עושים פה, שאנחנו יודעים פה שהחינוך לגיל הצעיר והשילוב ולדרבן ולתמרץ, אנחנו עושים בחלק הזה ולהגדיל את הכוח האנושי שיש לנו, כמו כן בכלל להגדיל את כוח האדם בהיי טק, זה לא לטובתנו שאנחנו שומעים שצריכים לייבא עובדים של הייטק, אנחנו לא חושבים שזה נכון, אנחנו צריכים את זה פה.

אורי מקלב: באמת שיתוף הפעולה עם גופים שונים שנמצאים כאן סביב השולחן, אנחנו שומעים את זה.

אורי מקלב: אני פתחתי בדברים ממש על קצה המזלג ואחרי ההצגה שלך אנחנו נשאל שאלות, נשאל מה ההיקף התקציבי שלכם, מה מערכת היחסים שלנו עם אירופה בדברים האלה, שאנחנו חברים שם, הם גם תומכים במחקר ופיתוח וממנפים דברים.

אורי מקלב: על זה ועוד אנחנו התכנסנו היום ואנחנו גם רוצים לברך אותך בהצלחה כמנכ"ל הרשות, שנה ו - - -

<אהרון אהרון: בדיוק שנה.

אורי מקלב: בכלל הרשות כבר הורידה את ה-ל', היא כבר לא ל', אבל היא צעירה מאוד, אנחנו מדברים על שנתיים בקושי שהיא כבר ככה, החוק אולי שנתיים וחצי, אבל אופן היישום, ההתחלה, זה בקושי שנתיים ואתה נמצא שנה.

אורי מקלב: אנחנו בשלבי התחלה, אבל יש לכם ודאי מה להגיד ואנחנו סקרנים לשמוע בעניין הזה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אחרי זה מי שיבקש להעיר, להוסיף דברים, מנהלת הוועדה, ענת, נמצאת פה, אז בצורה מסודרת, שם ותפקיד שאנחנו נוכל לאפשר לכם גם שאלה או רשות דיבור, תובנה כזו או אחרת או הסתכלות על דברים.

אורי מקלב: בבקשה.

<אהרון אהרון: קודם כל תודה רבה על ההזמנה.

<אהרון אהרון: אני אתן קצת רקע על עצמי כי אני חושב שזה גם די חשוב.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על מערכת החדשנות בישראל אני חושב שנגעתי בכל נקודה במערכת החדשנות וכשאגע בתיאור של מערכת החדשנות אני אגיד גם את הקריירה שלי באותם מקומות.

<אהרון אהרון: (מצגת).

<אהרון אהרון: למעשה אנחנו הוקמנו ב-2015, באוגוסט 2015 הייתה החקיקה, אבל בעצם התחלנו לעבוד מינואר 2017, כלומר אני הצטרפתי בערך חודש לאחר תחילת העבודה.

<אהרון אהרון: אם אני מסתכל על מערכת החדשנות הישראלית, בואו נתאר קודם כל את ההישגים שלה, כי אני חושב שהם מאוד משמעותיים.

<אהרון אהרון: זה כמה שקפים ראשונים שיתארו את התפקידים של המערכת הזו.

<אהרון אהרון: הדבר הראשון שבולט לעין זה ההשקעה במו"פ אזרחי כחלק מהתוצר הלאומי הגולמי.

<אהרון אהרון: אז אנחנו יושבים ב-4.3% כאשר אנחנו מסתכלים על קוריאה, שהיא המדינה הקרובה ביותר אלינו, שהיא יושבת בערך על אותו סדר גודל, אבל לעומת זאת הממוצע של ה-OECD הוא 2.4%.

<אהרון אהרון: כשאנחנו מסתכלים על ההפרשים האלה אין הרבה מקומות שבהם אנחנו כל כך בולטים ביחס לממוצע של ה-OECD.

<אהרון אהרון: זה בהחלט דבר שאני חושב שהוא נותן גאווה.

<אהרון אהרון: אנחנו מדינה ראשונה בעולם מבחינת ההשקעה במו"פ אזרחי מסך כל התוצר הלאומי הגולמי.

<אהרון אהרון: עוד דבר אחד שאנחנו מאוד מצטיינים בו זה ההשקעה של הון סיכון כאחוז מהתוצר הלאומי הגולמי.

<אהרון אהרון: ההשקעה בישראל היא הגדולה ביותר בכל מדינות העולם בהון סיכון, עוד פעם, כמובן ביחס לתוצר הלאומי הגולמי.

<אהרון אהרון: ארצות הברית היא הרבה מאחורינו.

<אהרון אהרון: אם אני מסתכל על סיכום 2017, שכבר יש לנו את הסיכומים האלה, אז אני חושב שכדאי להציג אותם, הם היו עוד פעם שנת שיא להייטק הישראלי.

<אהרון אהרון: סך הכול האקזיטים הם 24 ביליון דולר, אבל השאלה איך סופרים את מוביליי, זו שאלה מרכזית.

<אהרון אהרון: בוא נניח שלא סופרים לחלוטין את מוביליי אז זה בערך 9 ביליון דולר, שזה כמעט כפול משנה קודמת.

<אהרון אהרון: כלומר גם ללא מוביליי זה כמעט כפול משנה קודמת והערך הכלכלי שנוצר כתוצאה מזה הוא עצום למשק.

<אהרון אהרון: הדבר השני שהוא פרמטר מאוד חשוב זו אותה השקעת קרנות הון סיכון.

<אהרון אהרון: עוד פעם, 5.2 ביליון דולר, או 5.2 מיליארד דולר.

<אהרון אהרון: כמו שאמרתי, זה המקום הראשון בעולם, אבל אנחנו רואים שגם במונחים אבסולוטיים אנחנו נמצאים במקום טוב ביחס לכל רובריקה אחרת שאנחנו מכירים, או מקום שבו יש הייטק שאנחנו מכירים.

<אהרון אהרון: סך כל חברות ההזנק שנוצרו בשנת 2016.

<אהרון אהרון: ב-2017 המספר הוא דומה, כתוב 600 חברות נטו.

<אהרון אהרון: מה זה חברות נטו?

<אהרון אהרון: זה בעצם אם אנחנו מסתכלים כמה חברות נוצרו לעומת כמה חברות נסגרו.

<אהרון אהרון: הרי חברות הזנק מטבע הדברים גם נסגרות, חלק גדול מהן, וכאן מדובר על יצירה של בערך 1,400 חברות בשנת 2017 עם סגירה של כ-800 חברות, לכן נטו של 600 חברות, זה אומר שהאווירה היזמית בישראל היא מאוד מאוד פעילה ויש לה חיות משל עצמה, שתיכף אני אגע במה זה נותן למשק.

<אהרון אהרון: סך הכול עסקאות שנתיות שנעשו, ממומנות על ידי קרנות הון סיכון זה בערך 620 עסקאות, כולל אקזיטים למיניהם.

אורי מקלב: הדיווחים מגיעים אליכם על כל העסקאות?

אורי מקלב: אתם אוספים?

<אהרון אהרון: הם לא מגיעים אלינו ישירות, אנחנו אוספים אותם.

<אהרון אהרון: מבחינת מעורבות גדולה של חברות רב לאומיות בישראל, אנחנו רואים שבעצם כמעט כל חברה שאנחנו מכירים, יש לה נוכחות בישראל, נוכחות של מחקר ופיתוח.

<אהרון אהרון: מה שאנחנו רואים בשנים האחרונות, אנחנו רואים זרימה של חברות שבעבר לא היו בישראל, כמו חברות יפניות וחברות סיניות וחברות גם הודיות.

<אהרון אהרון: אז אנחנו רואים זרימה מהמזרח לכיוון ישראל.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על סך הכול הפעילות של חברות בינלאומיות בישראל, כ-50% מהמו"פ האזרחי מבוצע על ידי החברות הבינלאומית.

אורי מקלב: זה כולל חברות תרופות?

<אהרון אהרון: גם בתרופות.

אורי מקלב: אני לא רואה כאן.

<אהרון אהרון: יש את מרק, נוברטיס, אבל לא כתבנו את כל החברות כמובן.

אורי מקלב: אבל אתה כולל גם את ה - - -

<אהרון אהרון: כן.

<אהרון אהרון: יש 380 חברות בינלאומיות שפעילות בישראל, כמובן לא כתבנו את כולן.

<אהרון אהרון: מיטרוניקס היא גם חברה שבאזור הזה של ציוד רפואי וכו'.

<אהרון אהרון: מבחינת התרומה של החברות האלה, הייתי אומר שני דברים מאוד חשובים.

<אהרון אהרון: האחד, מרבית החברות הן חברות שהסניף הישראלי שלהן הוא מאוד מתקדם ביחס לחברת האם וזה אומר שהם עובדים בחזית הטכנולוגיה העולמית.

<אהרון אהרון: וזה דבר שהוא באמת יוצא מן הכלל, זה צד אחד.

<אהרון אהרון: הצד השני, הניהול של החברות האלה הוא בדרך כלל מאוד מסודר, מאוד מאורגן וכו', אותם מנהלים שיוצאים מאותן חברות הם מנהלים שהם באמת בעלי שיעור קומה שיכולים להשפיע על המשק.

<אהרון אהרון: שתי התופעות האלה, שבהם המנהלים יוצאים והטכנולוגיה איכשהו זולגת לשוק המקומי, עוזרות לשוק המקומי.

<אהרון אהרון: החיסרון של החברות הבינלאומיות, שחלקן הגדול, לא כולן, אבל חלקן הגדול הן מו"פ בלבד.

<אהרון אהרון: מה הכוונה?

<אהרון אהרון: שעל כל אדם שיש במו"פ יש כמה אנשים שאינם מו"פ.

<אהרון אהרון: אז יש חברות מצוינות, כמו אינטל, שאני רואה פה, שבאינטל יש גם ייצור וחלק גדול מהעובדים עובדים סביב הייצור, אבל יש גם תהליכים של שיווק מכירות ותמיכה טכנית.

<אהרון אהרון: אז אני מניח שעל כל עובד מו"פ באינטל יש שניים או שלושה עובדים שהם לא מו"פ וזה בסך הכול נותן לנו איזה שהיא תמונה של חברה שלמה.

<אהרון אהרון: לעומת זאת אם אני מסתכל על גוגל ועל אפל ועל פייסבוק, זה החברות שאני בא מהן, אז בעיקר זה מו"פ.

<אהרון אהרון: זאת אומרת על כל עובד מו"פ אולי נמצא איזה חצי עובד שהוא לא מו"פ.

<אהרון אהרון: מבחינת התועלת למשק, התועלת מוגבלת יחסית, להוציא את שני היתרונות שאמרתי קודם.

אורי מקלב: מסיבות של עלות כוח אדם?

<אהרון אהרון: לא, מבחינת מיסוי בישראל, אז המיסוי הוא המיסוי של העובדים עצמם פלוס הקוסט פלוס, כלומר הפלוס בתוך הקוסט.

אורי מקלב: יש מדינות שנותנים להם אפשרות ל - - -

<אהרון אהרון: נכון, אז אחת המטרות שלנו, שאני אגע בה בהמשך, זה איך באמת לשדרג את שרשרת הערך של החברות הבינלאומיות ושל החברות הישראליות.

<אהרון אהרון: מבחינת סך הכול ההשפעה על המשק הישראלי ולהייטק באמת יש השפעה עצומה על המשק, אז בסך הכול עובדים בהייטק 8.3% מסך כל כוח העבודה במשק.

<אהרון אהרון: בתרגום למספרים של אנשים זה כ-270,000 עובדים.

<אהרון אהרון: הם מייצרים 12% מהתוצר הלאומי הגולמי, זה אומר בעצם שהפרודוקטיביות היא מאוד גבוהה, הפריון מאוד גבוה, ה-8.3% מייצר בערך 12.5%-12%, ומבחינת היצוא, סך הכול היצוא, 43%, בא מההייטק, מסך כל היצוא, שזה גם דבר מדהים, כי זה אותם 8.3% שמייצאים בעצם 43% מסך כל היצוא של מדינת ישראל.

<אהרון אהרון: המספרים האלה הם מספרים באמת פנטסטיים ועכשיו השאלה זה מה הופך את ישראל לכל כך מוצלחת, איפה ה - - - איפה הדבר שבאמת גורם למשק הישראלי לבלוט בצורה מאוד משמעותית ביחס כמעט לכל מדינות העולם.

<אהרון אהרון: אז פה אני אתאר גם את הקריירה שלי תוך כדי הליכה על הפילרים האלה, על הנקודות האלה.

<אהרון אהרון: אז דבר ראשון זה צבא.

<אהרון אהרון: הצבא, אני חושב שהוא תורם שני דברים משמעותיים.

<אהרון אהרון: האחד זה בעיות גדולות שאנחנו מתמודדים איתן באזור הצבא והן בעיות חשובות בחזית הטכנולוגיה.

<אהרון אהרון: אז זה דבר ראשון.

<אהרון אהרון: ושתיים, אנשים מאוד מיומנים, שרוכשים את המיומנות הטכנית שלהם בצבא עצמו.

<אהרון אהרון: אני הייתי ב-8200, אחת היחידות היותר ססגוניות של צה"ל, מוכרת היום, בתקופתי היא לא הייתה כל כך מוכרת, אבל היום היא מוכרת.

<אהרון אהרון: אקדמיה.

<אהרון אהרון: האקדמיה בישראל היא אקדמיה מצוינת.

<אהרון אהרון: יש את האוניברסיטאות המובילות, שבאמת הן נמצאות במקומות טובים בעולם בכלל, והאקדמיה - - -

אורי מקלב: אני רק אעצור אותך, הנושא של הצבא והביטחון באמת תורם המון, אבל הוא גם חסם לא מעט כיום לאפשרות לחוקרים מתפתחים צעירים, שיכולים להיות בוגרי הצבא, אבל אותם שניים, אחד נסע לחוץ לארץ, לאמריקה, מפתח משהו ואותה חברה קטנה שמנסה בארץ, יהיו לה חסמים יותר גדולים.

אורי מקלב: היו כאן בוועדה, למשל בנושא הרחפנים, חברות שמנסים דרך הרחפנים להגיע לטכנולוגיה מתקדמת, בתחום הבנייה, בתחומים של תעשייה, זו דוגמה אחת, אבל מני רבות, אבל בסופו של דבר מי שנמצא כאן ומפתח את זה, הוא נתון למגבלות שיווקיות שיכולות לקחת פה חודשים רבים, ואותו מוצר שמישהו אחר, חבר שלו, שהוא גם בוגר יחד איתו, הוא יצא לחוץ לארץ, הוא הקים חברה שם, הוא יכול מיד לשווק את זה ולהוציא את זה כשהפערים בזמנים הם אקוטיים.

<אהרון אהרון: נכון, אז אני אתייחס לזה.

אורי מקלב: אז אני מניח שזה גם מביא חסמים לא מעטים בנושא הזה.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אתה מתייחס בעצם ליצוא הביטחוני מישראל שדורש את האישור של - - -

אורי מקלב: הפיתוח.

אורי מקלב: אני אומר לך, פיתוח של דברים, בגלל ידע או בגלל דברים שלוקחים, כל דבר צריך - - -

<אהרון אהרון: נכון, צריכים לקבל אישור ולכן האישור הזה לא תמיד ניתן.

אורי מקלב: או שלוקח זמן עד שהוא ניתן, שהוא כבר לא בר תחרות.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אז זו מגבלה.

<אהרון אהרון: יש עוד מגבלות, אבל באקדמיה נוצרים שני דברים.

<אהרון אהרון: אחת, נוצר קניין רוחני מאוד משמעותי, שתיכף נראה מה עושים איתו, אבל הנושא השני שנוצר שם זה כמובן אותם המהנדסים שבסוף מצטרפים להוויה של ההיי טק ומזינים אותה בצורה שוטפת.

<אהרון אהרון: סטארט אפים, התייחסתי לזה קודם.

<אהרון אהרון: יש תרבות יזמית מאוד בוערת בישראל.

<אהרון אהרון: זה דבר שמאוד יפה לראות אותו.

<אהרון אהרון: כשאנחנו רואים שני סטודנטים יושבים על איזה שהוא, פעם זה היה נס קפה, היום זה אספרסו, אבל הם יושבים על איזה שהוא כוס קפה על שולחן, כנראה שהם מדברים על איך לפתוח חברה.

<אהרון אהרון: הדבר הזה הוא דבר שממש בוער בעצמותינו, אנחנו זוכים לראות אנשים שמאוד לא מפחדים מהיזמות, למרות שההצלחה היא כמובן לא מובטחת.

<אהרון אהרון: המימון הפרטי, התייחסתי אליו קודם, הוא מאוד מאוד נדיב בישראל, בעיקר מקרנות הון סיכון, אבל לא רק.

<אהרון אהרון: יש גם מימון המוני ויש גם אנג'לים למיניהם שמממנים הרבה מאוד מהפעילויות בישראל.

<אהרון אהרון: בסך הכול המצב הוא מצוין.

<אהרון אהרון: מבחינת חברות בצמיחה.

<אהרון אהרון: חברות בצמיחה הכוונה שהשוק בשל.

<אהרון אהרון: אני אתן שני אינדיקטורים לבשלות של השוק.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על כמה חברות בישראל מוכרות יותר מ-100 מיליון דולר, כבר יש מספר לא קטן של חברות מהסוג הזה.

<אהרון אהרון: אם הייתי מסתכל עשר שנים אחורה זה היה מספר קטן.

<אהרון אהרון: אז זה דבר אחד של בגרות שוק.

<אהרון אהרון: האלמנט השני של בגרות השוק הוא כמה מהיזמים שבאים אלינו כדי לקבל את המענקים הם יזמים חוזרים, זאת אומרת יזמים שכבר היה להם סטארט אפ, בדרך כלל הצליחו והם חוזרים חזרה לעשות את אותה אפיזודה.

<אהרון אהרון: כ-25% מסך כל היזמים שבאים אלינו הם יזמים חוזרים, זאת אומרת שהשוק הוא בשל.

<אהרון אהרון: הנושא של תאגידים רב לאומיים, התייחסתי אליו קודם ובממשלה זה כמובן אנחנו במימון של מו"פ, שזה הגוף המרכזי בממשלה שמממן מו"פ, אז זה מה שאנחנו עושים.

<אהרון אהרון: בכל מדינה קיימות כל המערכות האלה, הייחוד בישראל, אני חושב, אני קורא לזה יתרון הקוטן, זאת אומרת אנחנו כל כך קטנים שהקשר שבין כל אחד ואחד מהמרכיבים האלה הוא קשר מאוד מאוד הדוק.

<אהרון אהרון: אני אתייחס גם לפריפריה.

<אהרון אהרון: מישהו פעם הגדיר פריפריה, הוא אמר חצי שעה מרוטשילד זה פריפריה, אז כולנו פריפריה פחות או יותר.

<אהרון אהרון: אז גם זה, את אומרת מרחק הנסיעה, גם כשנוסעים לפריפריה הרחוקה, אנחנו נוסעים נניח מתל אביב לקרית שמונה, או לבית שלי, אני גר בגליל, אז זה גם שעה ורבע, זה לא ממש פריפריה במושגים של מדינות העולם.

<אהרון אהרון: אני אמרתי שאני אגיד גם על הקריירה שלי.

<אהרון אהרון: אז הייתי ב-8200, לאחר 8200 למדתי בטכניון, תואר ראשון ושני, נשארתי בטכניון כפרופסור מרצה הרבה מאוד שנים, אבל עבדתי בתעשייה, אז הצטרפתי ל-IBM מחקר, זה MNC אחד שעבדתי בו.

<אהרון אהרון: לאחר מכן הייתי chief operating officer של חברה שנסחרת בנאסד"ק בארצות הברית שנקראת צורן, לאחר מכן חזרתי לארץ והייתי CEO של חברה של סימנס, לאחר מכן הקמתי סטארט אפ שנקרא קאמרו שנמכר בשנת 2010, לאחר מכן הצטרפתי כיושב ראש לסטארט אפ אחר שנמכר ב-2014 לחברת אם ובערך לפני שש-שבע שנים הצטרפתי לאפל בארצות הברית, כדי להקים את הסניף הישראלי של אפל, אז הקמתי אותו בשנת 2011, הייתי העובד הראשון כמובן, היום יש להם מעל 1,000 עובדים וזה סניף מאוד משגשג של החברה.

<אהרון אהרון: זו הקריירה שלי.

<אהרון אהרון: כמו שאמרתי, הקשר בין הדברים האלה הוא - - -

אורי מקלב: באפל זה מחקר?

<אהרון אהרון: כן, באפל זה בעיקר ארגון מחקרי שעושה דברים מדהימים מבחינת החברה הבינלאומית, אבל עדיין זה מו"פ בלבד.

אורי מקלב: עכשיו זה רק ציונות.

אורי מקלב: התפקיד הזה הוא רק כדי לתת - - -

<אהרון אהרון: התפקיד הזה הוא ציוני לחלוטין.

<אהרון אהרון: אבל אני פחות התייחסתי לצד הציוני של זה, אמרתי, קודם כל זה אתגר שלא עשיתי, ודבר שני, למשל אני הרבה פעמים תורם לטכניון כי שם למדתי ואני אומר, אני בסך הכול יצור של המערכת פה, אז המערכת פה, זו התרומה למערכת.

אורי מקלב: בור ששתית ממנו אתה ממלא אותו.

<אהרון אהרון: אכן כן.

<אהרון אהרון: אז לגבי החסמים והאיומים, אז זה הדברים הפחות נחמדים, אבל גם עליהם יהיה צריך לדבר ואתה התחלת לדבר עליהם בהקשרים מסוימים, אני אדבר גם על הקשרים אחרים.

<אהרון אהרון: דבר ראשון, לגבי משקל ההייטק בתעסוקה.

<אהרון אהרון: אנחנו מדברים כבר משנת 2004, אם אני מסתכל על סך הכול העובדים בהייטק מסך כל המועסקים, אז זה פחות או יותר מסתובב סביב ה-8%, כלומר אנחנו עדיין לא פרצנו את התקרה של ה-8% מסך כל העובדים.

<אהרון אהרון: היום זה 8.3%, אבל זה נע באזור הזה של 8%.

<אהרון אהרון: אז זה דבר אחד שמטריד.

<אהרון אהרון: אנחנו שומעים את זה בהקשרים של חסרים מהנדסים וחסרים אנשים שהם בשפיץ של הטכנולוגיות וכו'.

<אהרון אהרון: אני יודע שיש תכניות שנתיות ממשלתיות כדי להגביר את זה, אבל עדיין המצב הנוכחי הוא שחסר מהנדסים כדי לתת, אם היה אפשר היום להכניס עוד 50,000 איש אז היה להם מקום בתעשיית ההייטק בישראל, כמובן היא הייתה צומחת וכו'.

<אהרון אהרון: הדבר הנוסף זה מה שאתה אמרת בתחילת הדיון, הנושא של הפריון.

<אהרון אהרון: אם אני מסתכל על הפריון למשל כתוצר לשעת עבודה, אז אנחנו רואים שה-G7, זה נמצא מעל הממוצע של ה-OECD, לאחר מכן יש את ה-OECD ובסוף יש את ישראל.

<אהרון אהרון: אם אמרתי שהפריון בהייטק הוא כ-25% יותר גבוה מהממוצע של ה-OECD, אז התמונה היא עוד יותר עגומה, התמונה הזאת היא בכלל ישראל.

<אהרון אהרון: זאת אומרת שאנחנו לא סוגרים את המרווחים, אלא אנחנו אפילו פותחים אותם.

<אהרון אהרון: אז מהבחינה הזו זו מגמה די מדאיגה, אנחנו תיכף נראה איך מתמודדים איתה.

<אהרון אהרון: עוד דבר אחד זה לגבי התחרות העולמית.

<אהרון אהרון: הרבה מאוד מדינות הבינו את מה שמדינת ישראל הבינה לפני 45 שנה.

<אהרון אהרון: לפני 45 שנה קם המדען הראשי כאשר הרעיון היה איך לשלב בין השוק הפרטי לשוק הציבורי ולעשות את השיתוף הזה בצורה אפקטיבית על ידי תרומה של השוק הממשלתי לשוק הפרטי.

<אהרון אהרון: הרעיון הזה כבר הרבה מאוד מדינות בעולם גילו אותו וכמות ההשקעה של המדינות במו"פ הולכת וגדלה, בישראל המגמה היא הפוכה.

אורי מקלב: של גופים ממשלתיים אתה מדבר?

<אהרון אהרון: כן, הצד הממשלתי, לא המו"פ הפרטי.

<אהרון אהרון: המו"פ הפרטי, אמרתי, הוא מאוד מאוד גבוה.

<אהרון אהרון: הצד הממשלתי.

אורי מקלב: יש לך גם בהשוואה להשקעה מסחרית או - - - דהיינו יש מדינות שנותנות יותר - - -

<אהרון אהרון: בכל המדינות שמתוארות בשקף מדובר על הצד הממשלתי.

אורי מקלב: ביחס לגופים הפרטיים.

אורי מקלב: אני מניח שמה מדינה אומרת, 'אני לא צריכה כל כך הרבה, יש גופים אחרים'.

<אהרון אהרון: נכון.

אורי מקלב: הודו למשל אומרת 'אני משקיעה הרבה כי אין לי מישהו מבחוץ, אני מנצלת את הדבר הזה שאני מצליחה להביא משקיעים מבחוץ, אז אני לא צריכה להשקיע'.

אורי מקלב: השאלה אם זה גם מה שבאוצר אומרים לכם את זה?

<אהרון אהרון: ברור.

<אהרון אהרון: נציגי האוצר יושבים כאן.

<אהרון אהרון: אז אני אסביר את הנקודה הזאת באחד השקפים, אבל הנקודה הזו אומרת בעצם מה התפקיד שלנו כממשלה.

<אהרון אהרון: התפקיד שלנו כממשלה הוא לא להיכנס במקום שהשוק הפרטי הוא בשל, זה לא התפקיד שלנו, כי השוק הפרטי עושה את העבודה, אבל יש לנו הרבה מאוד דברים, שאני אגע בהם בהמשך, שהשוק הפרטי לא יכול לעשות את העבודה, הן מבחינת כשלי שוק והן מבחינת גלי טכנולוגיה עתידיים שכרגע עדיין לא קיימים.

איל בן ראובן: אבל הגרף הזה בסך הכול הוא גרף מדיד.

<אהרון אהרון: הוא גרף מדיד.

אורי מקלב: חבר הכנסת איל בן ראובן.

אורי מקלב: זה נכון, אנחנו צריכים לפעול, זה בעצם התפקיד שלנו מכל הדברים האחרים, אולי החלק המשמעותי - - -

<אהרון אהרון: אולי אני אגע במספרים האבסולוטיים כי אני חושב שהם חשובים.

אורי מקלב: השאלה היא, מר אהרון, אם זה נכון להגיד שכשמדינה לא משקיעה הרבה זו גם אמירה לגבי - - -זה כאילו אמירה כזאת, אם המדינה לא מאמינה בהשקעה אז למה שמישהו אחר?

אורי מקלב: השאלה אם גם יש כאן, מעבר למשהו המעשי ש - - -

<אהרון אהרון: לא, אני חושב שהדבר המעשי שאני חושב שזו הסיבה המרכזית למה המדינה פחות משקיעה, כי היא חושבת שהשוק הפרטי עושה את העבודה.

<אהרון אהרון: זה הדבר המרכזי.

אורי מקלב: אבל מדינה שמאמינה במחקר ופיתוח היא משקיעה יותר, אז למה אתה לא משקיע?

אורי מקלב: אלה תשובות שלא ניתנות, אלה תשובות שניתנות אולי בשיח שלכם לגבי תקציב, אבל המדינה, לא יוצאת החוצה ואומרת 'אני לא משקיעה הרבה בהשקעה - - -', יש גרף כזה והגרף הזה הוא גרף שבטח ה-OECD עושה אותו גם כן, אלה גרפים שלא רק אנחנו עושים אותם לעצמנו, ואז, כפי שאנשים אומרים - - - והתשובה לא ניתנת, אומרים, תשמע, מהבחינה הזו אם מסתכלים על גרף של השקעה נמוכה של המדינה בפיתוח, הם אומרים למה, למה הם לא.

אורי מקלב: לא עושים את החשבון של 'בסדר, יש מדינות אחרות', זה גרף של הממשלה.

אורי מקלב: אני אומר את זה גם לממשלה, תדעו לכם, בדברים האלה זה מעבר להשקעה בביזנס, יש כאן אמירות, יש כאן אמירות שממקמים אותנו, איך מדינה ממקמת את עצמה בהשקעה שלה לגבי מחקר.

אורי מקלב: זו אמירה בפני עצמה, לא קשורה עכשיו האם יש מי שמממן את זה ואם יש לנו תחליפים לזה ויש מדינות אחרות, זו אמירה של מדינה שמכבדת את עצמה באמון שהיא נותנת, שרואה את זה כדבר מרכזי, כמה היא משקיעה בעניין הזה.

אורי מקלב: סליחה שקטעתי אותך, איל, בבקשה.

איל בן ראובן: ארצות הברית לא עובדת בכללים של השוק הפרטי לעומת השוק - - - זאת אומרת מה הסיבה שארצות הברית, הגרף שלה הוא גרף מאוד מאוד ברור והגרף הישראלי - - -

<קריאה: הוא גם ברור.

איל בן ראובן: הוא גרף גם ברור.

איל בן ראובן: הרי אנחנו, לפחות למיטב ידיעתי, לפחות בנושא הטכנולוגי, אנחנו מגדירים את עצמנו כמעצמה והדבר הזה בהחלט - - -

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אז בואו נסתכל על התמונה היותר כללית.

<אהרון אהרון: בתמונה היותר כללית אני חושב שמדינת ישראל משקיעה די הרבה במו"פ הביטחוני, למשל, והוא לא נכלל כאן ויש השקעות מסיביות בהקשר הזה.

<אהרון אהרון: כמובן מו"פ שהולך ישירות דרך האוניברסיטאות, לא דרכנו - - -

אורי מקלב: כספים שהם מביאים?

<אהרון אהרון: כן.

<אהרון אהרון: אבל אני חושב שמה שמשקר טיפה זה ההצלחות המסחררות שהיו בשנים הקודמות לגבי ההצלחה של ההייטק הישראלי.

<אהרון אהרון: זאת אומרת זה טיפה משקר, כי זה נבנה בערך עשר שנים אחורה, אבל אם אנחנו מסתכלים על 2017, למשל, כמו שתיארתי בתחילת הדיון, אז 2017 הייתה שנה מצוינת מבחינת המספרים האבסולוטיים של המשק הישראלי.

אורי מקלב: בהשקעה?

<אהרון אהרון: לא, בתוצרים, לא בהשקעה.

<אהרון אהרון: אז אני אומר, זה יכול להטעות קצת, כי בסך הכול העסק עובד.

אורי מקלב: כן, אם מסתכלים במבחן התוצאה הוא בסדר.

<אהרון אהרון: בוא נמשיך הלאה, כי אני חושב שאני אגע בחלק מהנקודות.

<אהרון אהרון: טיפה על הרשות לחדשנות.

<אהרון אהרון: אז הקמת רשות החדשנות, היא נבנתה על בסיס הפעילות של המדען הראשי במשרד הכלכלה, היא רשות סטטוטורית שהוגדרה כרשות עצמאית שמטרתה תמיכה במו"פ וחדשנות טכנולוגית.

<אהרון אהרון: החקיקה הייתה באוגוסט 2015, תחילת הפעולה הייתה ב-2017.

<אהרון אהרון: מבחינת המשימות של הרשות לחדשנות, אני חושב שפה לכל מילה יש משמעות עמוקה יחסית, אז בואו נסתכל על המילים עצמן.

<אהרון אהרון: קידום חדשנות כמנוף לצמיחה כלכלית מכלילה ובת קיימא.

<אהרון אהרון: קודם כל אנחנו משקיעים רק במקומות שיש להם ערך כלכלי בסוף.

<אהרון אהרון: מחקר אקדמי למשל זה לא תחת ההגדרות שלנו.

<אהרון אהרון: כלומר אנחנו לא נשקיע במחקר אקדמי, לצורך מחקר אקדמי, אלא אם כן יש משהו לעשות איתו כדי למסחר אותו בסוף, ליצור לו ערך כלכלי.

<אהרון אהרון: הנושא השני, שאנחנו חושבים שהצמיחה צריכה להיות מכלילה, שמרכיבה את כל האוכלוסיות בארץ, גם מבחינת סך כל האוכלוסיות שמשתתפות בחגיגה וסך כל הגיאוגרפיה שמשתתפות בחבילה, ובת קיימא, זאת אומרת זה לא משהו שהוא One shot, זאת אומרת אתה עושה ואתה אומר 'אוקיי, אחר כך נראה', אלא אתה צריך שלאורך זמן הדבר הזה יהיה קיים.

<אהרון אהרון: הפאזה הראשונה זה להתייחס בעצם לאותם דברים שאמרנו, זאת אומרת ההייטק נמצא במצב מצוין, צריך לתחזק אותו בצורה כזאת שהוא ימשיך להיות במצב מצוין כמו שהוא היה עד כה וזה שימור וחיזוק נכסי החדשנות.

<אהרון אהרון: אז זה הבלוק המשמעותי הראשון, שהוא לא טריוויאלי, אנחנו רואים תחרות עולמית, אנחנו רואים את העולם שהופך להיות גלובלי והדבר הזה הוא לא טריוויאלי.

<אהרון אהרון: אבל מכיוון שאמרתי שאנחנו מתחילים לראות את הנטייה ליותר מעבדה לאומית כזאת, של מין מדינת מו"פ, שזה בוודאי לא תורם לערך הכלכלי, אז אנחנו מסתכלים גם על הגדלת הערך הכלכלי למשק מתוך מה שיש ומתוך דברים חדשים שאנחנו נתייחס אליהם.

<אהרון אהרון: אז זה הדברים שאנחנו עושים.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על מספר המועסקים, כמו שאמרתי, מספר המועסקים הוא כ-270,000 או 8.3%, המטרה שלנו זה להגדיל את סך כל מספר השכירים שעוסקים בחדשנות ופה הדגש הוא לא הייטק אלא מעגלי תעסוקה בתעשייה מעוטת חדשנות, מ-270,000 בתוך עשר שנים ל-500,000.

<אהרון אהרון: זה כולל גם את הצד האוניברסיטאי, של הגדלת מספר הסטודנטים וכו', גם את הצד שלנו, דרך כל מיני מנגנונים, שאני אתייחס אליהם בהמשך, להגדיל את סך כל המועסקים בהייטק הקלאסי.

<אהרון אהרון: ההייטק הקלאסי, נקרא לו ICT, שזה טכנולוגיית המידע.

<אהרון אהרון: כ-90% מסך כל ההייטק זה טכנולוגיית המידע היום, אז איך להגדיל את מספר המועסקים שם.

<אהרון אהרון: אני אתייחס לזה טיפה בהמשך.

<אהרון אהרון: והדבר הנוסף זה איך ליצור מערכת חדשנות מקבילה למערכת החדשנות ההייטקית שתהיה גם פעילה וטובה.

איל בן ראובן: יש לזה גם קשר לעניין גיאוגרפי?

<אהרון אהרון: יש קורלציה שהיא קורלציה שאני לא חושב שמישהו בנה אותה - - -

איל בן ראובן: אתה יודע למה אני מתכוון, פריפריה - - -

<אהרון אהרון: בוודאי.

<אהרון אהרון: אני לא חושב שמישהו בנה את הקורלציה בצורה כזאת - - -

אורי מקלב: כשמר אהרון אמר מכלילה, כללת, שמעתי בדבריך שאתה רוצה מכלילה, זה גם סקטורים וגם גיאוגרפית.

<אהרון אהרון: נכון.

אורי מקלב: הדגש הוא על לחבר את כולם.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אני אתן קורלציות גיאוגרפיות שאנחנו רואים אותן.

<אהרון אהרון: אני לא חושב שמישהו בנה את זה ככה, אבל ככה זה קיים.

<אהרון אהרון: למשל מרבית המפעלים היצרניים, הרבה פעמים קוראים לזה תעשייה מסורתית, אבל אני קורא לזה מפעלים יצרניים, מרבית המפעלים היצרניים, לא כולם, יושבים בפריפריה.

<אהרון אהרון: אני נוסע בערך אחת לשבועיים למפעלים שאנחנו תומכים בהם, מפעלים יצרניים, אז בדרך כלל זה בגליל או בנגב.

<אהרון אהרון: כלומר המיקומים הם פריפריאליים לגבי תעשייה יצרנית.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים איפה מרוכז ההון האנושי בעולם של בריאות, פארמה וכו', אנחנו רואים פיזור הרבה יותר טוב בארץ מאשר הפיזור שיש בהייטק.

<אהרון אהרון: ההייטק הנוכחי מרוכז באזור תל אביב.

<אהרון אהרון: אז אנחנו רואים ביזורים יותר יפים ויותר - - -

איל בן ראובן: את הנתון הזה, לצערי, אני מכיר כתושב הפריפריה.

<אהרון אהרון: גם אני.

איל בן ראובן: השאלה היא מה אנחנו עושים - - -

אורי מקלב: אתם שכנים, לא?

איל בן ראובן: אני גר ביודפת.

<אהרון אהרון: אז אני גר קרוב, בגילה.

אורי מקלב: אני ידעתי שאתם צופים אחד על השני.

<אהרון אהרון: אז אני חושב שיש מה לעשות, אני תיכף אגע בזה.

<אהרון אהרון: זאת אומרת זה לא דבר שהוא בלתי ניתן לפתרון.

<אהרון אהרון: אני אומר, אם אני מסתכל על סך כל האנשים שהייתם רוצים להכניס אותם לתעשייה מעוטת חדשנות, אז אחת, זה מהנדסים לתוך ההייטק באפיקים שונים, שתיים, זה חברות שלמות שלא יהיה רק עובד מו"פ ולידו לא יהיה כלום, אלא ליצור חברות שלמות בתוך ההייטק הנוכחי, ושלוש זה באמת ליצור פילר נוסף שונה שבו אותם אנשים שעובדים כיום בפריון נמוך יעבדו בפריון גבוה.

אורי מקלב: אני רוצה לחדד באמת נקודה שחבר הכנסת איל בן ראובן העלה אותה ואני מבקש עוד קצת לחדד אותה, האם קיימים מהנדסים, מתכנתים, שנמצאים בפריפריה ולא יכולים להשתלב בגלל שאין להם באמת את הבסיס ההעסקתי או המקצועי ש - - - מהתעשייה והמפעלים היצרניים, זה בסדר, לא כולם - - - מהנדסים, אבל אני למשל יודע, גם בירושלים, יש מתכנתים, שיש קושי קצת, בוודאי בשכר זה בא לידי ביטוי, שיש כאן עודף של מתכנתים של כוח אדם אם יש ביקוש, אבל מי שמוכן לעבור לגור באזור תל אביב, הכול פתוח.

אורי מקלב: או תל אביב רבתי אפילו.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אז קודם כל נסתכל על מצב התעסוקה בישראל, שלדעתי בשנים האחרונות הוא מצב כזה שבכל המקצועות חסרים אנשים.

<אהרון אהרון: היום אחוז האבטלה הוא בעיקר חיתוכי, כלומר זה 3.6%, אני לא זוכר את המספר הנכון - - -

אורי מקלב: רמות השכר, לפעמים זה בא לידי ביטוי ברמת שכר גם.

<אהרון אהרון: אז ככה.

<אהרון אהרון: אם אנחנו עובדים על רמות אבטלה מאוד נמוכות, זאת אומרת שחסרים אנשים בכל המקצועות ואת זה אני רואה דרך אגב גם בתעשייה היצרנית, חסרים אנשים בכל המקצועות.

<אהרון אהרון: זאת אומרת זה לא שהמחסור הוא במתכנתים, הוא מחסור כולל ובמתכנתים הוא הרבה יותר משמעותי כי הפריון מאוד גבוה ואז בעצם התועלת למשק היא מאוד גבוהה, אבל היא לא מנוצלת כי אין אנשים.

<אהרון אהרון: עכשיו, אנשים שהם מתכנתים ויושבים בפריפריה שאינה תל אביב, אז אם זה בגליל, אם זה במידה מסוימת בחיפה, בירושלים, בבאר שבע וכו', יש תעסוקה מקומית במקומות האלה, אבל היא לא מגוונת וגדולה כמו בתל אביב וגם בדרך כלל נתוני השכר הם קצת יותר נמוכים.

אורי מקלב: אתם רואים את זה?

<אהרון אהרון: כן.

אורי מקלב: כדי להבין, איך אתה רוצה לעשות קפיצה של 60,000 בחמש שנים, ההוקוס פוקוס הזה.

אורי מקלב: לא כל כך הבנתי על איזה כיוון - - -

<אהרון אהרון: אז בוא נפרק את זה לגורמים ואז נבין.

<אהרון אהרון: 1,500 באים מהאוניברסיטאות, זו אותה תכנית ממשלתית של הגדלה של 40% וכו', אחר כך יש כ-1,000 שיבואו דרך סדנאות איכות, אנחנו השקנו את המסלול הזה לאחרונה, הוצאנו קול קורא, אתמול הוצאנו את הקול קורא, המטרה היא לחקות את מה שקורה, אחת, בצבא, שתיים, בארצות הברית.

<אהרון אהרון: בצבא, כשבוגרי התיכון הטובים מגיעים לצבא, הרבה פעמים דרך ממר"ם או דרך עיסוקים אחרים, הם עוברים הכשרה מאוד אינטנסיבית של בין שישה לשמונה חודשים שבסופה האנשים שיוצאים משם הם בעצם מתכנתים מאוד מאוד טובים שיכולים להצטרף ולעשות את העבודות המוטלות עליהם במסגרת הצבאית.

<אהרון אהרון: אז למה לא לעשות בתחום האזרחי בדברים דומים?

<אהרון אהרון: יש כאלה דברים, זה נקרא סדנאות תכנות, או סיירות תכנות, אבל זה עדיין מאוד מאוד קטן בישראל.

<אהרון אהרון: בארצות הברית כ-25% מסך כל האנשים שנכנסים להייטק לא נכנסים דרך האוניברסיטאות.

<אהרון אהרון: הם נכנסים דרך מנגנונים אחרים - - -

אורי מקלב: בתחום הסייבר זה יכול להיות מאוד - - -

<אהרון אהרון: גם.

אורי מקלב: הסייבר לא חייב להיות היום מגמה - - - ואתם יכולים לפתוח סדנאות.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: הנושא של דאטה סיינטיסט, למשל, שזה מקצוע מאוד פופולרי בשנים האחרונות, בתחילת הדרך חשבו שהוא חייב להיות בעל תואר במדעי המחשב, אחר כך הבינו שהוא לא חייב להיות תואר במדעי המחשב, זה יכול להיות גם תעשייה וניהול ולאחר מכן גם בוגר הכשרה שהיא הכשרה הרבה יותר קצרה.

<אהרון אהרון: אז הדבר השני שאנחנו רואים לאורך השנים, יש הרבה מאוד אוטו דידקטיות, זאת אומרת שבעבר המסלול היה מאוד מאוד מובנה, שאתה מסיים את הצבא, הולך לאוניברסיטה, רוכש את התואר והולך לתעשייה, המסלולים האלטרנטיביים הם מאוד פעילים.

<אהרון אהרון: חלק מזה נובע מאבטלה נמוכה והצורך באנשים וחלק מזה נובע, אני חושב, שהרבה מאוד אנשים מלמדים את עצמם היום באמצעים שניתן ללמד בעוד שהאוניברסיטאות הן קצת ארכאיות מבחינת ההנגשה של חומרי הלימוד.

<אהרון אהרון: אז אני חושב ששם יש איזה שהוא - - -

אורי מקלב: חשוב מאוד, פרויקט שאנחנו רואים בו חשיבות מאוד גדולה, של באמת הגדלת מספר השכירים וכוח אדם, שלא נתחיל לדבר על יבוא של מהנדסים.

<אהרון אהרון: נכון.

אורי מקלב: תאמר לפרוטוקול, כשאתה מדבר על 500,000, אתה לא מדבר על יבוא, אתה מדבר על שכירים - - -

<אהרון אהרון: לא, אני לא מדבר על יבוא, אבל אני אגיד שהיבוא הזה קיים.

<אהרון אהרון: כלומר בין 300 ל-500 איש בשנה קיימים, זה בדרך כלל מומחים לצרכים מסוימים.

אורי מקלב: כלומר החברות עצמן, הם מביאים את האנשים.

<אהרון אהרון: כן, אבל בדרך כלל זה מומחים, כלומר זה לא יבוא כוח אדם, זה מומחים לצרכים מסוימים.

אורי מקלב: אנחנו גם שמענו כאן בוועדה בתחום הסייבר למשל, מה שאתה אמרת לגבי התיכוניים, שלא צריך לעבור את כל המסלול הארוך הזה עד שאתה מגיע בסופו של דבר, שהיום כבר נותנים להם תגבור בתיכונים על סייבר שהם מגיעים כבר עם מגמה שלהם, עם מיומנות לא קטנה, עם הכשרות טובות וגם עם משיכה לתוך המקצוע.

אורי מקלב: זה דבר שמאוד מצליח.

אורי מקלב: אחת הדוגמאות זה, זה עתידי, נראה את זה בעוד כמה שנים, כבר נראה את אותם אנשים כבר בתוך כוח האדם הזה והם לא יילכו לאפיקים אחרים.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: ואחד הדברים שדיברתי, גם עם מל"ג וגם עם ות"ת בהקשרים שונים זה בדיוק בהקשר הזה שהיום עושים בעצם מבחנים פסיכומטריים כדי לקבוע את ההתאמה שלך למסלול אוניברסיטאי, אבל אין שם אוריינות דיגיטלית לחלוטין, כלומר אין שם את המיומנות הבסיסית שנדרשת בכל מקצוע שנלמד היום באוניברסיטה וכרגע זה לא קיים.

<אהרון אהרון: אני חושב שזה שינוי קל יחסית, שאותם בתי ספר שמכשירים לאותם מבחנים, הם הרבה יותר אדפטיביים מהמערכות שלנו ולכן זה דבר שהיה אפשר מיד ליצור דבר יפה של יכולות בתכנות שניתנות לכלל האוכלוסייה שמתעניינת באוניברסיטאות.

<אהרון אהרון: אז בואו נדבר שנייה על התמיכה שלנו, במה אנחנו תומכים ובמה אנחנו לא תומכים וכו'.

<אהרון אהרון: אז הגישה שלנו הייתה מאז ומתמיד שהממשלה לא מבינה בתעשייה ולא מבינה בדברים של התעשייה והתעשייה היא זו שתגדיר את הצרכים ותבוא אלינו ותקבל את המענקים.

<אהרון אהרון: אז אנחנו עוסקים בכל שלבי הטכנולוגיה האפשריים של החברה, זאת אומרת החל מחברה מאוד מאוד צעירה, שבה היזם הבודד יושב בגראז' וחושב על איזה שהוא רעיון וכלה בחברה מובנית, גדולה וכו'.

<אהרון אהרון: כמובן לא באותו היקף תמיכה ולא באותו סוג של עבודה וגם תומכים בכל המערכות הטכנולוגיות.

<אהרון אהרון: זאת אומרת אם מסתכלים על הרשימה שנמצאת על הלוח אז למשל לייף סיינס וסייבר וסמי קונדקטור ו-agriculture וכו', כלומר תומכים בכל סוג של טכנולוגיה קיימת.

<אהרון אהרון: להזכירכם, אנחנו מממנים רק מו"פ, כלומר רק מחקר ופיתוח, אנחנו לא מממנים דברים אחרים.

<אהרון אהרון: אבל יש שני דברים שחשוב להבין אותם בהקשר הזה.

<אהרון אהרון: האחד, שהוא כתוב למעלה, אנחנו מסתכלים רק בכשלי שוק.

<אהרון אהרון: זאת אומרת אם היום השוק הפרטי עושה את העבודה ועושה אותה טוב, אין צורך שהממשלה תיתן כסף נוסף לאותו מקום.

<אהרון אהרון: לכן איך זה מתבטא אצלנו?

<אהרון אהרון: זה מתבטא אצלנו שאותה חברה שמגיעה אלינו, שאין בה כשל שוק, אלא היא יכולה לקבל מימון פרטי נדיב, אנחנו בודקים את האיכויות שלה בצורה הרבה יותר קפדנית מאשר חברה שיש לה כשל שוק משמעותי.

<אהרון אהרון: תמיד אנחנו רוצים להשקיע בחברה מצוינות אז הבדיקה של החברות, שאלת את זה בתחילת הדרך, בעצם מבוססת על זה שאנחנו שולחים בודק לכל חברה, עוד פעם, אנחנו מנצלים את יתרון הקוטן, כי הוא לא נוסע יותר מדי, והבודק הזה מסתכל על שלושה מרכיבים מרכזיים, האחד, איכות החדשנות, האם החדשנות היא פורצת דרך עולמית, כלומר ביחס לעולם, שתיים, האם ניתן לממש את החדשנות הזאת למוצר שהוא בר קיימא, מבחינה כלכלית עכשיו, כלומר המימוש הכלכלי שלו, והאם הצוות באמת מופקד על שני הדברים האלה ויודע לעשות את זה.

<אהרון אהרון: אז אלה שלושת המרכיבים שמסתכלים עליהם, כמובן שהדוח הוא הרבה יותר מקיף, כ-40 עמודים של כל דוח.

<אהרון אהרון: לאחר מכן ראש התחום של אותו תחום ספציפי גם בודק את זה ואז יש את ועדת המחקר שקובעת במי להשקיע ובמי לא והיא מסתכלת על כשלי השוק, האם יש או אין כשל שוק.

<אהרון אהרון: הדבר הנוסף זה גלי הטכנולוגיה הבאים.

<אהרון אהרון: זה הדבר שאני חושב שהוא מאוד מאוד משמעותי.

<אהרון אהרון: אנחנו תומכים, למשל, בהעברת ידע מהאקדמיה לתעשייה באמצעות הרבה מאוד תכניות.

<אהרון אהרון: הנושא של הגלים הבאים, אני אתן דוגמה לגלים שהיו בעבר ושיזמו אותם, או הממשלה או הרשות לחדשנות או המדען הראשי, אבל זה כסף ציבורי, אז סייבר זו הדוגמה הקלאסית.

<אהרון אהרון: לפני כשמונה שנים החליטו שזו בעיה אקוטית למדינת ישראל והיא בנדבך המרכזי של הביטחון שאנחנו חייבים אותו והייתה השקעה מאוד מסיבית של הממשלה בנושא הזה, גם רשות החדשנות הייתה שם.

<אהרון אהרון: דוגמה אחרת זה תעשיית הרכב.

<אהרון אהרון: היום תעשיית הרכב בישראל היא מאוד מאוד משגשגת, וזה די מפתיע, כי בעצם אף פעם לא הייתה ממש תעשיית רכב בישראל.

<אהרון אהרון: אז לפני עשר שנים בערך ג'נרל מוטורס נכנסה לארץ וכשהיא נכנסה לארץ אז היא הייתה בודדה שם, בהזמנה של הממשלה, ובתכנית יחסית נדיבה לעשר שנים, חמש פלוס חמש, היא הצליחה ליצור סביבה תעשייה של סטארט אפים, היא הצליחה ליצור עבודה מול האקדמיה, היא הצליחה ליצור עבודה והמרכז עצמו התפתח, היום יש להם מעל 200 עובדים שעוסקים ברכב אוטונומי.

<אהרון אהרון: אבל התעשייה נוצרה - - -

אורי מקלב: תעשיית הרכב זה רכב אוטונומי?

<אהרון אהרון: כרגע, כן, אבל לא רק.

<אהרון אהרון: יש הרבה מאוד אספקטים של התעשייה.

<אהרון אהרון: אז זו דוגמה של גל שנוצר לפני עשר שנים, היום אנחנו נהנים מזה.

<אהרון אהרון: עוד דוגמה אחרת זה תעשיית הפינטק.

<אהרון אהרון: לפני כשמונה שנים, אני חושב שזה היה חיים שני שיזם את ההבאה של ברקליס וסיטי לארץ, עוד פעם, באמצעות של מימון ממשלתי ודרכם יש כ-400 חברות היום שעוסקות בפינטק.

<אהרון אהרון: אז אני חושב שהדברים האלה קורים, אבל קורים לאורך שנים.

<אהרון אהרון: היו גם דוגמאות לא מוצלחות, כמובן, כי אנחנו לא יודעים לקלוע, אז יש גם דוגמאות לא מוצלחות, אבל ההשקעה בגלי הטכנולוגיה היא השקעה הכרחית.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מדברים היום על quantum technology, אף אחד לא יילך להשקיע בזה כי זה עדיין על העץ, זה מחקר אקדמי, קצת צעצועים בתעשייה.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים היום על רפואה מותאמת אישית, למשל, אז יש התחלות, אבל זה עדיין לא ברמה, צריכים השקעה מאוד מסיבית.

<אהרון אהרון: אני אתן דוגמה לכשל שוק דווקא באזור מאוד מאוד חם, שהוא כשל שוק אמיתי.

<אהרון אהרון: למשל בתעשייה הסמי קונדקטור, התעשייה הזאת היא זאת שהובילה את מרבית האקזיטים ב-20 השנה האחרונות.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על השקעות הון סיכון היום בשלבים המוקדמים בתעשייה הסמי קונדקטור, אין כמעט VC שישקיע בשלבים המוקדמים.

<אהרון אהרון: הסיבה, זה ה-alternative investment, במה הוא יכול להשקיע אחרי זה.

<אהרון אהרון: אז תעשיית הסמי קונדקטור דורשת בדרך כלל השקעה מסיבית, מקובל לחשוב על בין 50 ל-80 מיליון דולר בהשקעה בחברה עד שהיא יוצאת מוצלחת, דבר שני, מקובל לחשוב שהזמן הוא ארוך יותר ואכן הוא ארוך יותר והסיכון גבוה.

<אהרון אהרון: לכן יש אלטרנטיבה להשקיע בחברת סופטוור, שהיא דורשת זמן פיתוח יותר קצר, השקעה יותר נמוכה וכו'.

<אהרון אהרון: אני חושב שבאזור הזה לממשלה יש תפקיד משמעותי.

<אהרון אהרון: אז זו דוגמה לכשל שוק שהוא באזור מאוד מאוד חם.

<אהרון אהרון: בוא נעבור הלאה, מענקי הרשות.

<אהרון אהרון: שאלת על מענקי הרשות בשנת 2017 וסך כל התקציבים וכו'.

<אהרון אהרון: אנחנו משקיעים בפרויקטים, לא בחברות.

<אהרון אהרון: כלומר יש פה כ-1,100 פרויקטים עם מענק ממוצע של 1.3 מיליון ₪, בסך הכול 1.6 מיליארד ₪.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מתרגמים את זה לכמה חברות תמכנו, זה 670 חברות.

<אהרון אהרון: לגבי חברות הזנק, זה בדרך כלל פרויקט וחברה זה אותו דבר.

<אהרון אהרון: לגבי חברות מתקדמות יותר, אז הרבה פעמים הן מגישות יותר מפרויקט אחד.

איל בן ראובן: יש גם מדד של אחוזי הצלחה?

<אהרון אהרון: כן, אני תיכף אתאר אותו.

<אהרון אהרון: מבחינת הפעולות שכבר התנענו ב-2017.

<אהרון אהרון: אז הדבר הראשון זה בניית קשרים לשווקים מתעוררים.

<אהרון אהרון: למשל אותו הסכם שיש בין מודי לבין ביבי, שכולם מצטלמים, אז בין היתר זה הרשות לחדשנות שהיא מנהלת את הפעילות מטעם ממשלת ישראל.

<אהרון אהרון: זה הסכם אחד.

<אהרון אהרון: יש שני הסכמים עם סין ויש הסכמים עם דרום אמריקה וסך הכול יש לנו 65 הסכמים, אבל שלושה-ארבעה משמעותיים נוצרו בשנה שעברה.

<אהרון אהרון: יש השקעה בחדשנות והעלאת פריון בתעשיית הייצור.

<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על תקציבים, בשנה שעברה כ-120 מיליון ₪ הלכו לתעשיות הייצור כדי להכניס מו"פ, כדי לקדם את תעשיית הייצור.

<אהרון אהרון: יש הרבה מאוד סיפורי הצלחה יפים, שחברה שהייתה עם ייצור מקומי מוגבל והפכה להיות יצואנית כתוצאה מכך שעזרנו במו"פ ומיכנו את תהליכי הייצור, העלינו את הפרודוקטיביות שלה בצורה משמעותית.

<אהרון אהרון: סיפור שביקרתי בשפרעם, של חברה יצרנית שייצרה חצי טון ליום ועברה לייצור של 18 טון לשעה.

אורי מקלב: של מה?

<אהרון אהרון: במקרה הזה פיצוחים, אבל מחצי טון ליום ל-18 טון לשעה, על אותו כוח אדם.

<אהרון אהרון: אנחנו עוברים והרבה מאוד חברות מקבלות את המענקים שלנו.

<אהרון אהרון: עד עכשיו השקענו בחברות יצרניות מ-2006 כ-1 - - -

אורי מקלב: זה קרה בעקבות טכנולוגיה מתחדשת?

<אהרון אהרון: כן, קודם כל יש טכנולוגיה מתחדשת, מה שנקראת industry four point zero, אבל הוא גם היה קיים לפני זה בגרסאות קודמות שלו.

אורי מקלב: או עזרה גם לפתח שווקים?

<אהרון אהרון: לא, אנחנו לא עוסקים בפיתוח שווקים, אנחנו עוסקים רק במו"פ.

<אהרון אהרון: אז גם בציוד אנחנו לא עוסקים.

אורי מקלב: מה יכול להיות בפיצוחים, מה גרם ל - - -

<אהרון אהרון: אני אתן דוגמה בפיצוחים.

<אהרון אהרון: זו דוגמה יפה.

<אהרון אהרון: כאשר אתה אורז שקית פיצוחים ואתה צריך לשנע אותה הרבה זמן בים אז אתה צריך שהיא תגיע טרייה לבית הלקוח.

<אהרון אהרון: אז יש קודם כל טכנולוגיה איך לשמור אותה טרייה ללא חומרים משמרים.

<אהרון אהרון: אז זו טכנולוגיית מזון וכו'.

<אהרון אהרון: דבר שני, איך לייצר את זה בכמויות מאוד גדולות, אז יש מכלים, מכלי נירוסטה ענקיים.

<אהרון אהרון: פעם זה היה מסורתי שמסתובב וקולים וכו', יש מכלי נירוסטה מאוד גדולים שמוחזקים בטמפרטורה מאוד נמוכה כדי לשמור על טריות בכל תהליך הייצור, מספר המכלים הוא כמספר ה - - - שאתה רוצה להוסיף לאותה שקית, כל אחד מהם נשמר באזור שלו, בטמפרטורה שלו וכו'.

<אהרון אהרון: כל התהליך הוא אוטומטי לחלוטין עם בדיקת לחות, בדיקת טמפרטורה, המון סנסורים שנמצאים בכל אחד ואחד מהתהליכים.

<אהרון אהרון: תהליך הערבוב, הגיבוש והאריזה של זה, הכול אוטומטי לחלוטין.

<אהרון אהרון: יש חדרי בקרה, אתה לא מצפה לראות חדרי בקרה מאוד משוכללים במפעל מהסוג הזה, חדרי בקרה עם מסכים משוכללים, מי שיושב שם ומבקר את התהליך זה מהנדסים.

<אהרון אהרון: המעורבות הידנית היא מאוד קטנה.

<אהרון אהרון: אז זו דוגמה למפעל אחד, יש עשרות מפעלים מהסוג הזה שהפכו להיות יצואנים מאוד גדולים כתוצאה מזה שבעצם - - - ומי שמשקיע בדרך כלל בציוד עצמו זה רשות ההשקעות של משרד הכלכלה, לא אנחנו.

<אהרון אהרון: אנחנו - - -

איל בן ראובן: אני שואל את השאלה, במצב שכזה, של אותו מפעל, אני מניח שיש במפעל כזה הפרשה גדולה של פועלים, זאת אומרת אנשים שקודם עשו את - - -

<אהרון אהרון: שאלה מצוינת.

איל בן ראובן: מי שואל את השאלה מה עושים עם האנשים האלה, האם יש כיוון, של אוקיי, אתם מקבלים מאיתנו, אבל אתם גם צריכים לדאוג לאנשים שלכם שאולי יילכו ללמוד, יילכו להתפתח בכיוון הזה.

אורי מקלב: אתה שואל שאלה טובה, שנשאלו אז בשנות ה-60 כשעברו לאוטומציה במפעלים.

אורי מקלב: גם שאלו מה עושים עם כל האנשים האלה - - -

<אהרון אהרון: זו שאלה מצוינת, שאני אענה על זה בשני רבדים.

<אהרון אהרון: האחד, בגלל שאתה מעלה את הפריון בצורה כל כך משמעותית, אז אותו כוח אדם, כלומר כוח אדם לא נפלט, אותו כוח אדם מייצר בפריון הרבה יותר גבוה, בגלל שאתה מעלה את זה.

<אהרון אהרון: זה אחת.

<אהרון אהרון: במקרה הספציפי הזה והרבה מאוד מפעלים שנמצאים, במקרה הזה זה בשפרעם, בעל המפעל החליט שלמשל אריזה, הוא מעסיק תלמידי תיכון, למרות שהוא יכול לעשות אוטומטית, הוא מעסיק תלמידי תיכון שיעשו את העבודה ובסיום התיכון הם מועסקים במשרה מלאה עד שהם הולכים לאוניברסיטה.

אורי מקלב: זה משהו חברתי.

<אהרון אהרון: אידיאל חברתי.

<אהרון אהרון: אז למעשה אם הוא לא היה עושה את התהליך הזה, כוח אדם היה קטן ב-30 איש בערך, מ-130 ל-100, הוא עושה את התהליך הזה כדי לשמור על איזה שהיא אמנה חברתית, שאני חושב שזה דבר מאוד חשוב למפעלים מהסוג הזה.

אורי מקלב: לא לפני הרבה שנים, אני מנסה ככה תוך כדי הדברים שלך להיזכר, אבל הייתי עם הילדים בסיור, עשינו טיול, נכנסנו, כמו שאני אוהב, לאזור תעשייה, בלי שידענו לאן ואז אני מגיע לחצר אחורית של מפעל פיצוחים כזה, שיושבים שם משפחות שלמות, סבתא, בנות, נכדים, נכדות, לוקחים את השתילים, מפצחים אותם בפה, מקלפים אותם וככה - - -

<אהרון אהרון: אז היום זה לא כך.

אורי מקלב: אני אומר לך לא לפני הרבה שנים ככה זה היה, אני אחרי זה אמרתי איך אני יכול לאכול שקדים.

אורי מקלב: אבל יש כאלה שגם היה להם סמרטוט בפה, אבל ככה הם ישבו במעגלים ופיצחו בפה את הקליפה הירוקה, או מה שזה היה, הקליפה הראשונית, לא את החומה, כנראה שזה היה קטיף של שקדים.

אורי מקלב: אם אני משקף את מה שאתה אומר, שם היה שילוב של גם טיב, מה נתן המפעל הזה, חוץ ממה שבאמת טכנולוגיה מתחדשת בבקרה, אבל בעיקר האיכות.

אורי מקלב: מה שהוא הגיע זה איכות טובה, זה לא כושר ייצור כמו איכות טובה.

<אהרון אהרון: איכות מאוד טובה ויכולת לייצר.

<אהרון אהרון: כי, עוד פעם, אם אתה מוכר בשוק המקומי אז מן החיים שלך הוא קצר יחסית, אם אתה שולח את זה בים חודש באונייה, אז אתה חייב שזה יגיע טרי לצד השני, זו טכנולוגיה - - -

אורי מקלב: זה הפך את זה לכדאי על ידי זה ש - - -

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: אם אני ממשיך פה על הנושא של הגדלת כוח בהייטק - - -

אורי מקלב: עשינו ביקור לא מזמן של הוועדה במכון וולקני וראינו שמנסים לשמר עד גבול מסוים את כושר העמידות של פירות וירקות.

אורי מקלב: למשל בתות שדה, במכסה שמים עטיפה של - - -

<אהרון אהרון: כדי לקלוט את הנוזלים שמופרשים מהתות.

אורי מקלב: ואז זה מאריך.

אורי מקלב: כנראה שלא רוצים עד הסוף לחקור, אחרת לא ייצרו, לא תהיה תחלופה, ייקנו ירקות פעם בחודש, אז כנראה עושים את זה עד שלב מסוים, רוצים לפתוח, לא לגמרי.

<אהרון אהרון: אני מסתכל על הנושא של הגדלת כוח אדם מיומן להייטק וגיוון המועסקים.

<אהרון אהרון: אני אתייחס לגיוון המועסקים.

<אהרון אהרון: שאלת אותי מאיפה אפשר לקבל עוד מועסקים להייטק, אז קודם כל צריכים להסתכל על מה יש כיום.

<אהרון אהרון: מה שיש כיום, למשל האוכלוסייה הערבית בהייטק היא עדיין בחסר ביחס למקום שלה באוכלוסייה.

<אהרון אהרון: המספרים הם 1.7% לעומת 20% באוכלוסייה.

<אהרון אהרון: האוכלוסייה הזאת היא משכילה, כלומר הבעיה של השכלה לא קיימת, האוכלוסייה משכילה.

<אהרון אהרון: החרדים, אני חושב שהם פחות מ-1% בהייטק, כ-17% באוכלוסייה ועדיין יש פוטנציאל גדול.

<אהרון אהרון: בחלק מהדברים יש כבר התחלות מאוד יפות, אני אתן דוגמה.

<אהרון אהרון: יש הנדסאיות תוכנה בסמינרים בירושלים, כ-1,000 בשנה.

<אהרון אהרון: עדיין הם מועסקים בשכר נמוך ואת זה אנחנו מנסים לפתור על ידי סדנאות תכנות שלאחר הלימודים, שיקבלו עוד בוסט כדי להגיע לפריון יותר גבוה.

<אהרון אהרון: אבל בכלל הנושא של חרדים.

<אהרון אהרון: הנושא של נשים, עוד פעם, נשים 24% בהייטק, אני חושב שבמקצועות הטכנולוגיים עוד פחות מזה וגם בזה אין שום הצדקה.

<אהרון אהרון: אין שום הצדקה לכך שאישה לא תעבוד בהייטק כי העבודה בהייטק היא גם נחמדה, היא מתגמלת ולא מצאת החמה עד צאת הנשמה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שבישיבה אחת לפני אחרונה, ישבנו פה עם משטרת ישראל ביום ההצדעה למשטרת ישראל לפני שבוע, זה היה פה, ישב כאן גם המפכ"ל, ישב ראש אגף החדשנות של המשטרה, קראו לו שי קופרמן, הוא אומר שבמרכז שלו עובדים בערך 1,000 מפתחים ומהנדסים, 50% חרדיות והוא מאוד מרוצה, גם ממוסר העבודה, גם מהיכולות המקצועיות, גם בנאמנות, גם ביכולות וגם בהשקעה.

אורי מקלב: הוא אומר, גם - - - דתיים, אבל גם לא נפגם שום דבר באיכות התוצר שיש להם, באמינות המקצועית שיש להם.

אורי מקלב: כנראה גם הייתה מגבלה של שכר, ככה זה התחיל, זה לא התחיל דווקא - - - אבל אם אתה מניע כאלה תהליכים, בהחלט יש פוטנציאל מאוד מאוד גדול בעניין הזה.

אורי מקלב: יש מגמה עכשיו בסייבר, והאמת היא שיש שם מגבלה של אקדמיה, זאת אומרת יש להם מיומנות על ידי זה שהם לומדים לימודי תעודה ולא לימודי תואר, אבל אחרי זה הם משלימים.

אורי מקלב: יש הרבה, כמו שאתה אמרת, שלא חייבים להגיע לחלק הזה, אפשר במיומנות ובמקצועיות גם לשלב עוד לפני שמגיעים לתואר ובהחלט הם יכולים לתרום הרבה.

<אהרון אהרון: נכון.

<אהרון אהרון: יש עוד דבר אחד, הנושא של עידוד חברות הזנק, ממרכזי מו"פ להפוך לחברות שלמות.

<אהרון אהרון: מה שאמרתי קודם, זאת אומרת שלא יהיה רק מו"פ, אלא מעבר לזה.

<אהרון אהרון: זה נושא אחד שאנחנו מסתכלים עליו בהקשר הזה שהוא קשור למימון אלטרנטיבי.

<אהרון אהרון: הרבה מאוד חברות סטארט אפ, יש להם כבר מוצר וזה השלב שבו הן צריכות לצאת החוצה.

<אהרון אהרון: לפרוץ החוצה, בדרך כלל זה תהליך שעולה הרבה כסף ואז האלטרנטיבה, או לקבל מימון נדיב מקרן הון סיכון ואז כנראה להעביר את החברה לארצות הברית או למכור את החברה באותו שלב.

<אהרון אהרון: בשני המקרים זה לא תורם יותר מדי למשק הישראלי ולכן פה אנחנו מנסים לתת הלוואות בערבות ממשלתית כדי שהחברה לא תצטרך לקחת מימון שהוא בעצם מימון באקוויטי, מימון שמייצר דילול בחברה וצריך להגדיל את סך הכול חברות שלמות.

<אהרון אהרון: אנחנו מדברים על חברות בינלאומיות שמחזירות את ה-IT לארץ, בחלק מהחברות זה כבר קורה.

<אהרון אהרון: זו גם אלטרנטיבה טובה לגבי חברה שלמה.

<אהרון אהרון: השקעה בפריפריה.

<אהרון אהרון: בשנה שעברה, אם אני לא טועה, השקענו כ-200 מיליון ₪ בפריפריה בתכניות הקיימות.

<אהרון אהרון: אנחנו משתדלים להרחיב את זה.

<אהרון אהרון: ומשיכת חברות לאומיות בתחומים מתעוררים.

<אהרון אהרון: כמו שאמרתי קודם, תחומים של מדעי החיים עדיין לא מספיק פעילים בישראל ולכן אנחנו מסתכלים איך להביא חברות בינלאומיות בתחומים מסוימים בתוך מדעי החיים לארץ.

אורי מקלב: יש גם שיקול דעת להשקיע בפרויקטים שאולי הם אינם רווחיים מבחינה כלכלית, אבל יש להם ערך חברתי?

<אהרון אהרון: לא, אנחנו לא.

אורי מקלב: אתם לא עושים שום דבר בעניין הזה?

<אהרון אהרון: לא.

אורי מקלב: זאת אומרת רק משהו כלכלי.

אורי מקלב: אתה נמצא בפריפריה, אבל לא בגלל ה - - -

<אהרון אהרון: נכון, כלכלי לחלוטין.

אורי מקלב: בלי שזה תורם שום דבר בחלק ה - - -

<אהרון אהרון: נכון.

אורי מקלב: גם שאותו מפעל שאתה משקיע בו, נניח נמצא באזור הפריפריה, איפה אתה מכניס את שיקול הפריפריה או החברתית בחלק הזה?

<אהרון אהרון: הטענה היא שניתן להגדיל את הפריון ולייצר ערך כלכלי מאוד גבוה גם לחברה יצרנית.

<אהרון אהרון: זאת אומרת אנחנו רואים חברות יצרניות מצוינות, שזה אנחנו מכירים, יש הרבה חברות יצרניות מצוינות ואני חושב שאותן חברות שהן לא מצוינות, זה בגלל שהן נאבקות על שרידות בעצם.

<אהרון אהרון: לחברות האלה יש דרך לעזור להן, זה מה שאנחנו עושים.

איל בן ראובן: - - - אבל עם מי עושים את - - - מה אני הייתי מצפה לראות?

איל בן ראובן: אני מצפה לראות בעניין הזה ממש לאומי, שאתם חלק ממנו, אבל יש מי שעוסק בנושא החברתי, בצד השני.

איל בן ראובן: לדוגמה, בפארק בר לב למשל, שם זה דוגמה קלאסית, אתה רואה מבנה, יש פוטנציאל לעשות שם - - - יש את הפארק היצרני, שהוא מפוצץ, אין מקום ב - - - מפוצץ לגמרי.

איל בן ראובן: ועל ידו עומד פארק הייטק, שדרום אפריקאי, בחור שבא, יהודי, ששם למעלה מ-100 מיליון שקל על המקום הזה, נבנה היום בניין אחד, יש שם מקום לעוד שבעה בניינים וכבר שנה וחצי או שנתיים מחפשים את הקטר שיביא לשם, כי הרי ברור שאם אינטל תבוא לשם אז אינטל תפתח את הפתח וירוצו לשם כולם.

איל בן ראובן: דוגמה, מה שקרה בבאר שבע בסייבר.

אורי מקלב: אבל צריך מאמץ לאומי, זה לא - - -

איל בן ראובן: אנחנו מחפשים את העניין הזה.

איל בן ראובן: עכשיו, למה זה כל כך חשוב?

איל בן ראובן: הצפון למשל היום, הבעיה היום בצפון, ואנחנו מכירים את זה, זה שהחבר'ה הצעירים המצוינים שגומרים את המכללות בצפון, שהן מכללות מצוינות, בני המקום, אני מדבר על העבודה האטרקטיבית, אין להם לאן ללכת.

איל בן ראובן: אז הטובים נוסעים לתל אביב והאחרים נוסעים לברלין.

איל בן ראובן: הם פשוט עפים לנו מהידיים.

אורי מקלב: נראה לי שמה שאתה אומר זה רק מאמץ ממשלתי.

איל בן ראובן: נדרשת פה איזה שהיא הסתכלות - - -

<אהרון אהרון: אבל מכיוון שאנחנו חלק ממשרד הכלכלה ההסתכלות שלנו כלכלית בלבד, אנחנו עובדים יחד עם משרד הכלכלה, למשל ברשות ההשקעות וסחר חוץ, תלוי בהקשר, אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה, אבל הערך הוא כלכלי.

אורי מקלב: מי הגוף המתכלל?

אורי מקלב: מי אוסף את כולם ולוקח את האחריות להוביל את זה?

<אהרון אהרון: עוד דבר אחד ששאלתם, האם אנחנו בודקים את עצמנו, מה הערך שלנו.

<אהרון אהרון: מדי פעם אנחנו עושים אנליזה על תחומים מסוימים ועל כל השקעה שלנו של דולר יש ערך בכלכלה בסוף של בין חמישה לשמונה דולרים.

<אהרון אהרון: מה הכוונה ערך בכלכלה?

<אהרון אהרון: אם חברה לוקחת מאיתנו מימון ולאחר מכן היא חברה שיש לה עובדים והיא מוכרת וזה, אז זה הערך הכלכלי שנוצר כתוצאה ממס חברות, המס של העובדים וכו'.

<אהרון אהרון: השקף האחרון הוא שקף שמתאר את כל מה שאמרתי עד עכשיו, זה השקף שאומר ככה, לגבי ההייטק והחדשנות, זה בעיקר כוח אדם מיומן ולהוסיף לתוך אותם - - - כדי לרתום את הקרון הזה שימשיך לדהור.

<אהרון אהרון: הדבר הנוסף זה הטמעת חדשנות בנושאים מסורתיים, זה אותה התעשייה היצרנית שאנחנו מדברים עליה.

<אהרון אהרון: הנושא של גיוון מועסקים כדי להגיע לאותם אחוזים שבהם אנחנו נראה גם את החרדים, גם את הערבים, גם את הנשים באחוזים בפרופורציות שלהם שהם מועסקים באותם מקומות של פריון גבוה ואת הפריפריה, שהיא חלק מהתעשייה בארץ.

<אהרון אהרון: הדרך לעשות את זה, חברות שלמות, מקסום ההשפעה המשקית של חברות בינלאומיות, מערכת חדשנות נוספת לצד ICT, בעיקר באזור של מדעי החיים, שיש כוח אדם שקיים, יש פריון נמוך שם, יש IP מצוין שנמצא באוניברסיטאות ובבתי החולים, זה דבר שיש הרבה מאוד מה לעשות שם.

<אהרון אהרון: המעבר של תעשיית הייצור ל-industry four point zero וצמיחה כלכלית מוטת חדשנות מוטת חדשנות בכל המשק.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך קודם כל תודה על המצגת, באמת ריתקת אותנו.

אורי מקלב: אנחנו על פי רוב לא מאפשרים מצגת יותר מעשר דקות, באמת שילבת את זה, גם העברת את זה בצורה טובה ובצורה שמשקפת את העשייה שלהם ואת העתיד, למה צריך לשאוף.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאלה דברים מאוד חשובים.

אורי מקלב: רק מילה אחת, על עבודת המטה.

אורי מקלב: כמה אנשים אתם ברשות?

<אהרון אהרון: ברשות יש כ-130 עובדים, מתוכם יש 200 בודקים.

<אהרון אהרון: או 180 בודקים.

<אהרון אהרון: בודקים זה אותם אנשים שהם לא עובדי הרשות, אבל כל אחד מתמחה במקצוע מסוים לפי החברות שאנחנו תומכים בהן ולכן אנחנו יכולים לכל חברה לשלוח את האיש המתאים מבחינת היכולת להבין את מה שהחברה עושה וכו'.

<אהרון אהרון: ה-130 עובדים בעצם מתחלקים לזירות שתיארתי אותן קודם, חמש זירות שהן זירות של הזנק, צמיחה, תשתיות טכנולוגיות, שזה העברת ידע מהאקדמיה לתעשייה, חברתית ציבורית, זה מה שדיברתי על לאחרונה על גיוון מעסיקים והכנסת אנשים להייטק והנושא של תעשיית הייצור.

<אהרון אהרון: אלה הזירות שלנו, הן קטנות יחסית.

<אהרון אהרון: המטה הוא יותר גדול, הוא מתעסק בכל התפעול של הרשות.

<אהרון אהרון: אנחנו יודעים לקחת בקשה מחברה ולעקוב אחריה.

<אהרון אהרון: חלק מהחברות כבר 40 שנה תחת מעקב ברשות ולקחת עד אותו מצב שהחברה משלמת את התמלוגים כתוצאה מהמענק שהיא קיבלה.

<אהרון אהרון: התמלוגים זה נושא, אני אגיד רק מילה אחת עליו.

<אהרון אהרון: כל מענק שאנחנו נותנים זה בעצם מענק משני סוגים, אחד זה מענק מותנה, שאומר שהמענק הוא שלך, אם תצליח ותמכור אז תחזיר את המענק, זה פחות או יותר, והדבר השני, תמיד אנחנו דורשים שתהיה התאמה בין מה שאנחנו נותנים לשוק הפרטי.

<אהרון אהרון: כלומר אם אנחנו נותנים 50% תפקידו של היזם להביא 50% מהשוק הפרטי.

<אהרון אהרון: המיומנות הזאת של הבאת כסף מהשוק הפרטי היא הכרחית להצלחה של החברה.

אורי מקלב: מה התקציב שלכם?

<אהרון אהרון: תקציב המענקים שלנו זה 1.6 מיליארד, תקציב התפעול כ-35 מיליון ₪.

אורי מקלב: רק עוד מילה אחת, ברשותך.

אורי מקלב: החלטות, איזה סוג שקיפות יש להחלטות שלכם?

אורי מקלב: איך - - -

<אהרון אהרון: כל החלטה, כל ההחלטות - - -

אורי מקלב: יש בקשה, יש החלטות מקצועיות?

אורי מקלב: זה עובר לאיזה ועדה או לאיזה גוף?

<אהרון אהרון: בסוף השנה אנחנו מפרסמים את כל המענקים שנתנו, שמות החברה, כל חברה איזה מענק היא קיבלה.

<אהרון אהרון: ועדות המחקר שלנו הן ועדות שמנוהלות על ידי נציגים של משרדי הממשלה, בעיקר משרד האוצר ומשרד הכלכלה ונציגי ציבור.

אורי מקלב: איפה אתם נמצאים, בירושלים?

<אהרון אהרון: לא.

<אהרון אהרון: שאלה טובה.

<אהרון אהרון: כרגע אנחנו נמצאים באיירפורט סיטי, בגלל שהורכבנו מתל אביב ומירושלים, אבל אנחנו במעבר לירושלים.

אורי מקלב: טוב, בשורה טובה.

<ענת לוי: מתי?

<אהרון אהרון: באוגוסט 2018, השנה, אנחנו מסתכלים על גט"י מלחה, יש כרגע חברה שיצאה משם, אנחנו בודקים אם אפשר להיכנס כאשר מגורי הקבע שלנו יהיו בגבעת רם, ליד הבניינים החדשים שנבנים כרגע בגבעת רם.

<אהרון אהרון: זה בינינו לבין הדיור הממשלתי, להקים את הבניין הזה.

<אהרון אהרון: זה ייקח שלוש או ארבע שנים, אבל בינתיים נהיה בגט"י מלחמה.

איל בן ראובן: אני גם ביקרתי באיירפורט סיטי שם.

איל בן ראובן: אני חושב שזה בהחלט, מה שראינו פה, זה אחד מהארגונים והתוצרים שהם מקור לגאווה.

איל בן ראובן: באמת - - - אני תמיד אמשיך לשאול את השאלות ורוצה לראות איך באמת אנחנו מפתחים את הפריפריה.

איל בן ראובן: אני חושב שהראייה שלכם, כמו שאמרתי קודם, אתם חלק, זה צריך להיות מאמץ לאומי בהובלת משרד הכלכלה, לדעתי הוא צריך להוביל מאמץ כזה שבאמת מסתכל על כל התמונה הזאת, שנראה שם את התוצאות.

איל בן ראובן: אם אני היום מסתכל על הגרף, המדאיג הזה, לצורך העניין, אז גרף עולה ייתן מענה לא רק לעניין הכלכלי, אלא הוא יכול לתת מענה לעניין החברתי, לאוכלוסייה הערבית, שיכולה לתת עוד המון בתחום הזה.

איל בן ראובן: היא היום חמאה, לצורך העניין, שצריך לעצב אותה, היא עדיין משהו מאוד מאוד רך, כך שאם אנחנו נתנפל עליו כמדינה, אז אנחנו - - - והאוכלוסייה החרדית, הן אוכלוסיות שבאמת יכולות לעשות שינויים גדולים.

איל בן ראובן: נשים, דיברת קודם.

איל בן ראובן: יש פה עוד הרבה הרבה עבודה בנושא הזה.

איל בן ראובן: ותודה על הצגה מאוד מעניינת, מאוד מרשימה ואנחנו צריכים - - -

אורי מקלב: אני מאוד מתחבר למה שאומר חבר הכנסת איל בן ראובן.

אורי מקלב: נכון שאתם מסתכלים כלכלי, אבל צריך לזה עוד גופים נלווים.

אורי מקלב: אתם מובילים משהו, אבל לתת גם היבטים אחרים, כמו ההיבט ש - - - הדוגמה של פארק בר לב ועוד מקומות כאלה, אחרי זה השיקולים יהיו רק מקצועיים, אבל צריך לבנות משהו שהוא שילוב של כל הכוחות שיש כדי להביא בסופו של דבר גם משהו כלכלי שאתם תעזרו לו, אבל מישהו צריך ליצור את הכלי.

<אהרון אהרון: לגמרי.

<אהרון אהרון: אני רק אומר שאנחנו עובדים לפי חוק המו"פ ואנחנו מופקדים על מו"פ בלבד.

אורי מקלב: כן, בסדר, אבל הוא אומר, בסופו של דבר צריך כלים, יש מקומות שצריך לקחת גם שיקולים - - - נכון שיש שיקולים כלכליים, אבל צריך שילוב, החוכמה היא לשלב את הכול.

אורי מקלב: כבר יש לנו מנוף כלכלי, אז בוא נשלב את זה גם במקומות, ניצור עוד דברים שיכולים למנף, לא אחד לחמש-שש, יכול להיות אחד לעשר ובסך הכול תוצאה תהיה.

איל בן ראובן: וגם פארק הייטק כזה, בר לב או - - - כי הוא מלא - - -

<אהרון אהרון: הוא מושך את התעשייה סביבו.

אורי מקלב: את האנשים.

איל בן ראובן: בעיקר אנשים.

<אהרון אהרון: אנחנו מסתכלים על זה בהקשר הזה, אני אגיד לך מה התפיסה שלי כרגע, שאני חושב שאפשר לממש אותה, אני חושב שיהיה נכון להסתכל על הפריפריה בצורה כזאת של להבין מה היצע כוח האדם בפריפריה, באמת - - - לא לנסות לחקות את רוטשילד בפריפריה, אלא לבנות תחת היצע כוח האדם אשכולות קטנים תחת נושא מסוים.

<אהרון אהרון: אני חושב שזה יכול להצליח.

אורי מקלב: אנחנו נעבור קצת לשמוע אנשים אחרים.

אורי מקלב: גלית לוי מאינטל ישראל.

אורי מקלב: גלית, בבקשה.

אורי מקלב: אנחנו כל הזמן אומרים שאנחנו רוצים עוד אינטלים קטנים כאלה.

<גלית לוי: תודה רבה.

<גלית לוי: בראשית דבריי אבקש גם לברך את יושב הראש על היוזמה לקיים את הדיון ובעיקר הנחישות וכמובן את מנכ"ל הרשות, שמוביל את ה - - - הקמה של רשות חדשה זה דבר לא פשוט מבחינה רגולטורית ומבחינה סביבתית.

<גלית לוי: אינטל בישראל היא כיום המעסיק הפרטי הגדול ביותר שמעסיקה קרוב ל-11,000 עובדים בחמישה קמפוסים ברחבי הארץ.

<גלית לוי: לשמחתנו יש אצלנו גם את זרוע הייצור, ייצור מתקדם - - - הפריון, וגם את זרוע הפיתוח שאחראית באמת על פיתוחים פורצי דרך שהם חוד החנית של אינטל בעולם כולו.

<גלית לוי: אנחנו משתפים פעולה ומאוד מברכים על הפעילויות של הרשות לחדשנות, כי בעינינו הקצב והחזון והיכולת להניע מהלכים צריכה להתאים לקצב שלך ההייטק ושל הזירה החוץ ממשלתית, אם יורשה לי, ולכן עבודה במוד כזה של תגובה ושל ניתוח ושל יכולת באמת להניע מהלכים מצד הרשות שהיא בקשר עם הממשלה, אבל היא לא גוף ממשלתי פר-סה, אנחנו רואים אותה כיתרון מאוד מאוד גדול.

<גלית לוי: תחומי הליבה שהרשות עוסקת בהם הם באמת - - - לאינטל ולהייטק בכללותו, כל הנושא של מחסור והיצע כוח אדם עתידי, אנחנו מאמינים שמדובר באמת בבעיה מאוד מאוד משמעותית, צופה פני עתיד, לתחרויות של המשק הישראלי כולו.

<גלית לוי: היעדר כוח אדם מיומן שיוכל בעתיד להיות באמת הקטר של הרחבת פעילויות בישראל, בין אם פעילויות פיתוח ובין אם פעילויות ייצור, הוא בעינינו באמת משהו שהוא האקסלטור הגדול ביותר לפעילויות עתידיות.

<גלית לוי: אנחנו בשיח משתף פעולה ותורמים מהיכולות שלנו ועוזרים גם לעסקים קטנים ובינוניים וגם לסטארט אפים בסצנה המקומית.

<גלית לוי: אבל אם אנחנו נצטרך להצביע על נושא אחד שהוא בנפשנו, ואגב, לא רק של אינטל, אינטל היא אחת מני - - - גדול מאוד שמדבר על הרחבת פעילויות עתידיות, אז הנושא של היצע כוח אדם עתידי מיומן לתמוך בפעילויות עתידיות הוא בעינינו הנושא החשוב ביותר.

<גלית לוי: ואנחנו באמת מברכים אתכם ומציעים את עצמנו כרגיל לעזרה ותמיכה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: זה חשוב מאוד.

אורי מקלב: אתם נמצאים בשני מרכזים?

<גלית לוי: יש לנו חמישה מוקדים וזרוע פיתוח שבמרכזה במתן בחיפה.

<גלית לוי: יש לה שלוחה בפתח תקווה, יש לנו את המתחם שלנו בהר חוצבים, סניף קטן ביקום ויש לנו את מפעל הדגל בקרית גת שמייצר - - -

אורי מקלב: וסך הכול 11,000 עובדים.

<גלית לוי: ולא הזכרתי את מוביליי עוד בכל ה - - -

אורי מקלב: תודה, גלית.

אורי מקלב: ד"ר איסר פאר.

<איסר פאר: בינתיים הברכות והתודות.

אורי מקלב: רק תציג את עצמך.

אורי מקלב: אנחנו כבר מכירים קצת.

<איסר פאר: אנחנו יש לנו פה חברה, הקמנו חברה קטנה, יושבת לידי המנכ"לית, מוריה, שהיא טאלנט אמיתי ואנחנו עוסקים בחיבור בין אנשים, רעיונות ומשאבים, במיוחד אנחנו השתלבנו באיחוד האירופי.

<איסר פאר: אנחנו לדוגמה בתוך הזמן הקצר צריכים להקים 14 מרכזים להכשרה בתוך האוניברסיטאות, כדי שאת הדוקטורים, ששם מלמדים אותם לחקור, שיהיו גם יכולים לצאת לתעשייה לטווח קצר ולא אחרי שנה של התאקלמות.

<איסר פאר: הם מבינים את זה ולכן שמים שם כסף.

<איסר פאר: מודל לא רע, שיהיה גם פה, דרך אגב.

<איסר פאר: הסיבה היא נורא פשוטה, ה-100% למשל דוקטורנטים, למשל, מחנכים אותם להיות חוקרים, המערכת מקבלת חזרה 3%, תחלופה טבעית ועוד את הזמניים, פחות מ-10%.

<איסר פאר: כלומר יותר מ-90% צריכים למצוא את מקומם בסקטורים הפרטיים ולא עשים שום דבר בעניין הזה.

<איסר פאר: לא הרבה, בוא נגיד ככה.

<איסר פאר: אבל לגבי מה שהציג אהרון יפה, למעשה יש שני חסמים.

<איסר פאר: האחד זה הכסף, וזה קל, כסף אף פעם לא הייתה בעיה.

<איסר פאר: השנייה, כמו שכולם אומרים, כוח אדם וכוח אדם מיומן.

<איסר פאר: ציינת מקום אחד שיגיעו, זה התכנית להגדיל את מספר הסטודנטים באוניברסיטאות.

<איסר פאר: כאן אני מוחה על ההחלטה הזאת, למה לא במכללות?

<איסר פאר: יש יותר סטודנטים לתואר ראשון במכללות - - -

אורי מקלב: השאלה אם מתכוונים לאוניברסיטאות כאוניברסיטאות או גם מכללות, אקדמיה.

<איסר פאר: זה רק אוניברסיטאות.

<אהרון אהרון: החלטת הממשלה, קודם כל - - -

אורי מקלב: החלטת הממשלה היא רק על אוניברסיטאות?

<אהרון אהרון: כן.

אורי מקלב: יש שם - - -

<אהרון אהרון: אם זה היה תלוי בי הייתי עושה אחרת, אבל זה לא החלטה שלנו.

אורי מקלב: דיברו על כך שיש ירידה, אני מבין שזה בעקבות כך שיש ירידה במגמות האלה באוניברסיטאות.

<איסר פאר: אני חושב שהניתוח היה ככה, ראיתי מכתב של יפה זילברשץ, שהיא שלחה אותו, אתמול, אני חושב, לכל המכללות.

<איסר פאר: מה שהיא טוענת, שנעשתה מהפכה בתחום המכללות במקצועות הטכנולוגיים לפני כחמש שנים והם מצפים לעשות את המהפכה הזאת באוניברסיטאות עכשיו.

<איסר פאר: זו הייתה מהות התשובה וזה ממש לא קשור אלינו.

<איסר פאר: אני מאוד מכבד את מה שהיא אומרת, אבל יש פה שתי בעיות, האחת - - - אני לא מבקש ממך לעמוד בשער, רק יש פה ועדה של הכנסת.

אורי מקלב: לא, גם אין לו יכולת לענות על כל מה שאתה מעלה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לשמוע, יש משרדים ממשלתיים שיכולים לענות על דברים כאלה.

<איסר פאר: אני רוצה להצביע על נקודה אחרת, רוב המכללות שהן לא משפטים נמצאות בפריפריה, אחת.

<איסר פאר: שתיים, יש בעיה גם כלפי האוניברסיטאות, אם מגדילים באופן מלאכותי מספר סטודנטים הרמה יורדת.

<איסר פאר: באוניברסיטאות, את מדעי הסייבר, צריך בשביל האקדמיה שיהיה פרופסורים.

<איסר פאר: לכן לא צריך שיהיו כל כך הרבה סטודנטים שרוצים דווקא להגדיל אותם באופן מלאכותי.

<איסר פאר: זו טעות קולוסאלית וצריך לתקן אותה לאלתר.

אורי מקלב: היה לך תפקיד בנושא הזה?

אורי מקלב: על הידע באוניברסיטאות, על השיווק שלהן.

<איסר פאר: הייתי מנכ"ל של חברת Technology Transfer וגם ראש רשות מחקר.

אורי מקלב: תודה על הדברים, ד"ר פאר.

אורי מקלב: אלעד קובי.

אורי מקלב: תציג את עצמך.

<אלעד קובי: אני אציג בשתי מילים, גם עליי וגם על החברה שאני מגיע ממנה.

<אלעד קובי: קוראים לי אלעד קובי ואני מנהל הפיתוח העסקי של GKI גרופ.

<אלעד קובי: בגדול אנחנו גם קרן השקעות פרטית ואנחנו עוסקים בשלושה דברים עיקריים.

<אלעד קובי: הראשון זה השקעות בחברות סטארט אפ וייעוץ ליזמים צעירים בחברות סטארט אפ.

<אלעד קובי: הדבר השני, אנחנו מקימים חברות משלנו, יש לנו את - - - הכי גדולה זה אפשר להגיד היום הערוץ הישראלי הראשון בארץ ועוד מעבדת רובוטיקה, שגם היא עושה כל מיני קשרים עם חברות ישראליות.

<אלעד קובי: הדבר השלישי זו פעילות פילנתרופית, אנחנו עוזרים ליזמים וסטארט אפים לקדם את עצמם, בעיקר בחו"ל.

<אלעד קובי: הקמנו את השדולה לקידום הסטארט אפ בישראל.

<אלעד קובי: אנחנו עוזרים להם גם עם הממשלות, להבין מה הם יכולים לקבל וגם בחו"ל אנחנו עוזרים מאוד למשקיעים להגיע לפה במשלחות, אנחנו מציגים להם יזמים צעירים.

<אלעד קובי: בדיוק כמו שאמרת, הייטק זה לא סטארט אפ, יש את הסטארט אפ של החבר'ה בגראז' ויש את ההייטק בחברות גדולות כמו אינטל ואפל, שהצרות שלהם והבעיות שלהם הן שונות לחלוטין וצריך להתייחס אליהן גם בהתאם, ומשם רצינו קצת, לא - - - התעשייה, אבל גם לשנות קצת את הדברים שיש שם.

<אלעד קובי: אני כן רוצה לשאול אותך שאלה, דיברת מקודם על שאלות שהותנעו ב-2017, בניית גשרים לשווקים מתעוררים.

<אלעד קובי: אנחנו עובדים עם הולנד ועם ספרד, עם אנגליה ועם עוד כמה מדינות בחו"ל ולנו מאוד היה קשה, גם עם משרד הכלכלה וגם עם משרד החוץ לקבל איזה שהיא הכרה ועזרה.

<אלעד קובי: אנחנו משקיעים המון כספים במשלחות, אנחנו מארחים פה לא מעט משלחות של משקיעים מאוד גדולים בהולנד.

<אלעד קובי: אני טסתי עכשיו גם עם מנכ"ל השלטון המקומי, מר שלמה דולברג, וגם עם - - - קונסטינטיין מהולנד להשתתף באיזה שהוא פאנל - - -

אורי מקלב: כשאתה מדבר על עזרה, מאיזה היבט אתה מדבר?

אורי מקלב: כלכלית?

<אלעד קובי: כלכלית.

<אלעד קובי: אנחנו משקיעים גם הרבה כסף, אנחנו לא מבקשים - - -

אורי מקלב: אתה יכול להגיד - - - מיסוי.

אורי מקלב: בעזרה כלכלית יש הרבה אפיקים שאתה אומר, בתמיכות, במענקים, במה?

<אלעד קובי: תמיכות וסבסוד ברמה של - - -

אורי מקלב: בבירוקרטיה?

אורי מקלב: כשאתה אומר עזרה - - -

<אהרון אהרון: אני אענה על חלק.

אורי מקלב: כשאתה מדבר על עזרה, החסמים, אנחנו לא כל כך מכירים אותם, אנחנו מכירים חלק, אבל לא הכול זה גם עזרה כספית, יש דברים שהם עזרה אחרת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על שיתוף פעולה פיזית, מקומות, כל הדברים האלה הם - - -

<אהרון אהרון: אני אענה על חלק כי אני חושב שזה חשוב להבהיר.

<אהרון אהרון: אנחנו עדיין אחראים על מו"פ, כמו שאמרתי, כשאנחנו מדברים על שיתופי פעולה בינלאומיים אנחנו מדברים על שיתופי פעולה במו"פ, מה הכוונה?

<אהרון אהרון: למשל אותו הסכם בין הודו לישראל, כשזה השקעה של 40 מיליון דולר לאורך חמש שנים במו"פ.

<אהרון אהרון: הכוונה במו"פ, ששתי חברות, אחת הודית ואחת ישראלית, מתאגדות ביחד כדי לפתור בעיה מסוימת בפרויקט משותף.

<אהרון אהרון: לגבי הפעילות האירופאית, הורייזן 2020 ו-ISERD, זה חלק מאיתנו, וגם פה יש פעילות ענפה, אבל במו"פ.

<אהרון אהרון: הגופים שתורמים לאותו דבר שאתה רוצה זה מכון היצוא מצד אחד וסחר חוץ מצד שני במשרד הכלכלה.

<אהרון אהרון: אז מכון היצוא, שהוא גם שייך איכשהו למשרד הכלכלה, וסחר חוץ זה שני הגופים שמטפלים בקשרים עסקיים שנמצאים בין ישראלים לבין - - - אנחנו לא מטפלים בצד העסקי.

אורי מקלב: אני אשאל שאלה אחרת, בכיוון הפוך משהו.

אורי מקלב: האם יש חברות ישראליות שמקבלות מענקים מאירופה, מהאיחוד האירופאי?

<אהרון אהרון: כן.

אורי מקלב: איך אנחנו מעורבים בזה ומה המספר והאם אנחנו מצליחים להגיע לאיזה הישגים בזה, או ששם אנחנו - - -

<אהרון אהרון: שאלה מצוינת.

<אהרון אהרון: אז קודם כל הפעילות האירופאית היא פעילות בסדר גודל של 1 ביליון יורו לשבע שנים, שממשלת ישראל השקיעה.

<אהרון אהרון: יש פעילות שברובה היא אקדמית, 50% היא אקדמית, אם אני לא טועה, 35% היא תעשייתית מסוגים שונים, יש 10% שהם בתי חולים וכו', גם אקדמי, ואם אני מסתכל על כמה אנחנו מקבלים, זה בערך 1.1.

אורי מקלב: זאת אומרת מאוזנים.

<אהרון אהרון: זה קצת יותר ממאוזנים.

<אהרון אהרון: אבל אם אנחנו עולים בצורה משמעותית אנחנו צריכים להכניס יותר כסף, אז ככה שהבלנס הזה של 1.1 הוא סביר.

אורי מקלב: אתה צריך לתת בדיוק כמו שאתה מקבל?

אורי מקלב: אז בשביל מה אנחנו צריכים את זה?

<אהרון אהרון: הם מדי פעם בודקים.

<אהרון אהרון: אז - - -

<קריאה: ההשלכות האסטרטגיות.

אורי מקלב: אני לא אומר שאין לזה יתרונות, אין ערך מוסף, אבל היה מתאים לנו להיות שם, לקבל בסדר גודל יותר מאשר שלנו בגלל שאנחנו הרבה יותר - - -

<אהרון אהרון: נכון, אז אחד הדברים שאנחנו עושים בהקשר הזה, בעבר חסמנו את האפשרות שאדם יגיש גם לאירופאים וגם לנו באותו זמן.

<אהרון אהרון: היום אנחנו להיפך, מעודדים, גם זה וגם זה ואותן חברות מצוינות, הלוואי שהיו מגישות באירופה ומקבלות את המענקים.

אורי מקלב: אולי אנחנו לא מגישים טוב, אולי ההגשה שלנו.

אורי מקלב: יכול להיות שגם בהגשה יש סטנדרטים אירופאיים שאנחנו לא כל כך - - -

<איסר פאר: אני מכיר את זה היטב, אם יורשה לי, מדינות שיש להן קצת שכל, הן תומכות ועוזרות, מסבסדות את ההגשה על ידי אנשים מקצוענים שיודעים לכתוב את זה כמו שצריך.

<איסר פאר: החוקר כותב יפה מאוד, אבל זה צריך להיות מאוד מאוד טכני, מאוד מדויק.

אורי מקלב: דרך אגב, היום, אפילו בתוך ישראל יש חברות שמתמחות בהגשות.

<איסר פאר: כן, אבל מי משלם להם?

<איסר פאר: אף אחד.

<איסר פאר: מישהו צריך לשלם להם וזו התמיכה הכי קטנה - - -

<אהרון אהרון: אנחנו עוזרים לחברות תעשייתיות.

<אהרון אהרון: באקדמיה יש - - - עוד פעם, אנחנו לא תומכים בצד האקדמי - - -

<איסר פאר: שהאקדמיה תעזור.

<איסר פאר: הלוא מממנים כמעט חצי מהתכנית, למה שלא יממנו את ההשקעה ב - - -

<אהרון אהרון: מה שאנחנו רואים זה שבאקדמיה הם מקבלים כ-30% מעל ההשקעה שלהם.

<אהרון אהרון: זאת אומרת ההצלחה היא גבוהה מאוד, כלומר הם עושים את העבודה יפה דווקא.

<אהרון אהרון: בתעשייה צריכים בוסט וזה מה שאנחנו עושים כרגע.

<אהרון אהרון: אבל זה נכון, האקדמיה הישראלית עושה יפה בהגשות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתקדם.

אורי מקלב: אולי נרחיב את זה קצת.

אורי מקלב: אנחנו נוגעים בנקודות, לא חשבתי שלא נצליח בהרבה דברים אפילו לגעת.

אורי מקלב: אני כתבתי לעצמי דברים ואני רואה שבגלל לחץ הזמן - - - אבל בסדר, זה סימן טוב, נעשה עוד ישיבה בהמשך, בעוד תקופה, נוכל קצת להשלים חלק מהדברים.

אורי מקלב: איציק קרומבי.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: תפקיד?

<איציק קרומבי: אני מנהל את פורום ההייטק החרדי, שזה גוף של קרן קמה, אני מתעסק בקידום מקצועי חרדי.

<איציק קרומבי: זה גוף שקיים עשר שנים, מתעסק בכל מה שקשור לתעסוקת חרדים, הכשרות, מלגות, מרכז הכוון תעסוקתי ועוד הרבה דברים.

<איציק קרומבי: בסוף המספרים שהוצגו פה, להגיע ל-500,000 מועסקים בתחום ההייטק - - -

<אהרון אהרון: בתחום חברות מוטות חדשנות.

<איציק קרומבי: חדשנות, טכנולוגיה, בתחום הזה שעליו אנחנו מדברים.

<איציק קרומבי: אני מנסה להסתכל על החברה החרדית.

<איציק קרומבי: בחברה החרדית המל"ג פרסם לפני שבוע, פחות או יותר, נתונים של סטודנטים חרדים, קפיצה של 125% בכמות הסטודנטים החרדיים.

<איציק קרומבי: במספרים, אם אני מדבר על גברים, נכון לעכשיו יש 370 גברים חרדים שלומדים מקצועות טכנולוגיים, בכל הארץ.

<איציק קרומבי: זאת אומרת המספרים הם בכלל לא - - -

אורי מקלב: רק במכללות או גם באוניברסיטאות?

<איציק קרומבי: לא, הכול, כולל הכשרות.

אורי מקלב: וכמה נשים?

<איציק קרומבי: יחד עם נשים אנחנו מדברים על 1,100.

<איציק קרומבי: קצב הגידול הוא באמת מאוד מאוד גדול, אבל במספרים מוחלטים אנחנו מדברים על מספרים מאוד מאוד נמוכים.

אורי מקלב: עדיין זה לא החלק היחסי שלנו באוכלוסייה, זה ודאי מספרים - - -

<איציק קרומבי: נכון.

<איציק קרומבי: אם אנחנו מסתכלים בכלל על החברה החרדית אנחנו מדברים רק על 50% מהגברים שעובדים.

<איציק קרומבי: הייתה עלייה מ-35% פחות או יותר לפני 15 שנה, הגענו ל-53%-52%, יש ירידה בשנתיים האחרונות בכמות הגברים החרדים שעובדים.

<איציק קרומבי: למרות העלייה בהכשרות המקצועיות יש יותר אנשים שעובדים, אז הם יותר מבינים שהם צריכים להשקיע במקצוע ולעבוד בעבודות יותר רווחיות מאשר סתם פשוט להצטרף לשוק העבודה ולהמשיך להרוויח שכר נמוך, אבל עדיין החסמים הם גדולים.

<איציק קרומבי: אנחנו מדברים על פוטנציאל שוק של פחות או יותר, אם אנחנו מדברים על כמות החרדים העובדים, זה בערך 200,000 חרדים מתוך האוכלוסייה החרדית, 200,000 איש, פחות או יותר, עובדים, אם אני מדבר על גברים זה 50%.

<איציק קרומבי: אנחנו מדברים פה בערך על קרוב ל-100,000 גברים חרדים שהם לא עובדים, שהם פוטנציאל שוק שיכול לעבוד.

אורי מקלב: שיש להם חסמים?

אורי מקלב: שמה שמונע זה חסמים של השכלה, של ידע?

אורי מקלב: של הכשרה?

<איציק קרומבי: זה לא רק, אבל זה החסם העיקרי.

אורי מקלב: מה אתה חושב שצריך לעשות כדי לשנות את זה?

אורי מקלב: שנוגע לדיון שלנו פה עכשיו, בחלק הזה.

<איציק קרומבי: אני חושב שהבסיס הוא בהכשרות מקצועיות.

<איציק קרומבי: בקמה יש לנו עד היום 17,000 בוגרים, חילקנו קרוב ל-200 מיליון שקל מלגות לסטודנטים.

<איציק קרומבי: אין לנו כמעט למי לתת היום לחרדים, כי אין להם איפה ללמוד.

<איציק קרומבי: למה אין להם איפה ללמוד?

<איציק קרומבי: מסיבה מאוד פשוטה, כי הפרופיל הממוצע של גבר חרדי שהולך ללמוד, אני בכוונה מתמקד בגברים, למרות שיש גם אצל הנשים, אבל שם עיקר הפוקוס, גבר חרדי ממוצע שהולך ללמוד הוא בן 28-26, נשוי עם ילד או שניים, צריך כבר להתפרנס.

<איציק קרומבי: היכולת שלו עכשיו לעזוב את הכול וללכת ארבע שנים ללמוד תואר ראשון באקדמיה היא מאוד מאוד נמוכה.

אורי מקלב: אבל זה בדיוק מה שדיברנו.

אורי מקלב: על המקצועות האלה בהייטק שיש היום השתלבות שאתה לא חייב להיות בעל תואר אקדמאי.

אורי מקלב: דווקא כאן צריך להתמקד, לגבי הכשרות של לימודי תעודה, של לימודים הרבה יותר קצרים, שאפשר לשלב לימודים עם עבודה ביחד.

אורי מקלב: תחום הסייבר למשל, אבל יש גם תחומים אחרים, בהנדסאות, בתוכנה, בכל מיני דברים כאלה שאפשר.

אורי מקלב: אז צריך להקים את המסגרת, אתה אמרת.

אורי מקלב: מר אהרון, נדמה לי שאתה אמרת שבתוך ה-550, היעד של עוד תוספת זה לאו דווקא אנשי אקדמיה, אולי בדגש של לאו דווקא אנשי אקדמיה.

<אהרון אהרון: בהחלט.

אורי מקלב: וכאן אתם יכולים להיכנס, כאן אתם יכולים לעשות את הפעולה, לתווך ולחבר ולהביא את הצרכים.

<קריאה: לימודי ליבה.

<אהרון אהרון: לא, שנייה, אני אגיד.

אורי מקלב: ממש לא.

אורי מקלב: אצל הנשים, שלנשים כולן יש את לימודי הליבה האלה ואין להן שום בעיה, בין אם יש להן בגרות, בין אם יש להן - - -

<קריאה: התאמות מקצועיות.

אורי מקלב: חוץ מזה שהן מצטיינות בלימודי תעודה.

אורי מקלב: בלימודי תעודה של משרד הכלכלה, הן פשוט רק צריכות לעלות על לימודים שיתאימו לשילוב בעבודה.

אורי מקלב: יש היום דברים שהם כבר לא רלוונטיים, הם באמת מחפשים שילוב של מסגרות.

אורי מקלב: ההתאמות של מקצועות, לימודי תעודה הם מקצועות שהם רלוונטיים.

אורי מקלב: יש היום מקצועות שאין צורך בכל כך הרבה, היום בגרפיקה או בדברים האלה, יש גרפיקה ממוחשבת, אבל אין צורך בכל כך הרבה, אבל יש דברים אחרים.

אורי מקלב: הבאתי דוגמה של סייבר.

אורי מקלב: אני עכשיו מנסה לתווך בנושא הסייבר, למצוא מסגרות לימודים, לא אקדמיים, לימודי תעודה, גם מיישמי סייבר, שהממשלה, המדינה מכירה בהם וגם נותנת להם שכר שהוא שכר סביר, לא שכר מינימום.

אורי מקלב: תעריפים של משרדי ממשלה.

אורי מקלב: יש מחסור במשרדי ממשלה ב - - - אני לא מדבר על התעשייה שצריכים, בחברות שצריכות את זה.

אורי מקלב: כאן אתם יכולים להיות - - - עשיתם דברים חשובים, אתם יכולים גם ל - - -

<איציק קרומבי: אז זהו, אז האקדמיה זה באמת מתאים לחלק מאוד מאוד מסוים, מעבר לכל הנושאים שיש עכשיו סביב אקדמיה בחברה החרדית, אבל מבחינה טכנית פונקציונלית זה דבר שהוא מתאים לקהל מאוד ספציפי.

<איציק קרומבי: נכון להיום אין מסגרות בשוק שהן מאפשרות הכשרה מקצועית לגבר חרדי בגילאים האלה, או בכל גיל, יש קורסים מקצועיים בכל מיני חברות, ג'ון ברייס, סל"ע והאקריו וכאלה, שהיכולת של הבוגרים שלהם בסופו של דבר להשתלב בתפקידים באמת משמעותיים בשוק היא מאוד מאוד נמוכה.

<איציק קרומבי: יש עכשיו את המסלול של - - -

אורי מקלב: אתה שם דגש על דברים, אבל במקצועות אנחנו לא מבדילים בהגדלת הקאדר של העובדים בין גברים לנשים.

אורי מקלב: זה נכון שאתה מחפש בחלק הזה, אבל אני רוצה לשלב את כל הדברים האלה.

אורי מקלב: היום אתם לא תומכים במי שלומד משפטים?

אורי מקלב: לא, אתם מחפשים עבודות שהוא יוכל להשתלב ולהתפרנס ועוד דברים כאלה שהם הצפה, אתם לא תומכים במי שמבקש, ובצדק, אתם מחפשים, איפה שיש מחסור שם אתם תומכים, שם אתם נותנים תמריצים, אבל בחלק הזה של ההייטק יש גם נשים, דווקא אני רואה קאדר מאוד חשוב, אם יהיה שילוב בהכשרות בסמינרים, מה שדיברתם, אבל להרחיב את זה, אתם אמרתם 1,000 בוגרות, יש הרבה יותר מ-1,000 בוגרות כל שנה, אני חושב.

<אהרון אהרון: הנדסיות תוכנה בירושלים זה 1,000.

<אהרון אהרון: אני ישבתי עם מנהלות הסמינרים - - -

אורי מקלב: כן, אנחנו מדברים על כמה אלפים בארץ - - -

<איציק קרומבי: רובן לא עובדות.

<איציק קרומבי: רק 30% מהבוגרות בסמינר החדש, מעלות, הישן, ישבנו עם כולם בשבועות האחרונות, רק 30% מהן עובדות וגם אלה שעובדות עובדות בשכר נמוך.

<איציק קרומבי: אבל אני רוצה להגיד - - - להגיד מה הבעיות זה בסדר, אני חושב שהמודל של סיירות התכנות, שמדברים עליו, שהוא מסלול שהוא יכול להיות מאוד טוב, כמו שאהרון אמר, כמו בצבא, פחות או יותר, חצי שנה, לקחת בן אדם, צריך לעשות התאמות לחרדים, יצאתם אתמול במסלול.

<איציק קרומבי: המסלול חסום לחרדים, המסלול לא מאפשר לחרדים להצטרף מסיבה מאוד פשוטה.

<איציק קרומבי: אני קצת הלכתי קשה, סליחה, אבל ישבתי עם הצוות שלכם על זה אולי שש-שבע פגישות, הוא לא מאפשר לעשות מסלול לחרדים נפרד בגלל שהוא דורש 50% בוגרי אקדמיה, בוגרי תואר.

<איציק קרומבי: משרד האוצר עשה מחקר על הבוגרים שלנו, 85% מהבוגרים שלנו, של קמה, עובדים במקצוע שהם למדו.

<איציק קרומבי: אני לא אלך להוציא אנשים שכבר קיבלו מלגה ולומדים, עכשיו להעביר להם הסבה.

<איציק קרומבי: אנחנו מדברים על אנשים שאין להם הכשרה והמסלולים האלה לא מתאימים.

אורי מקלב: איציק, אני לא רוצה להרחיב, ישיבה בעניין הזה אפשר לקיים ולראות את המכלול של כל הבעיות כדי לדעת בסופו של דבר - - -

<אהרון אהרון: אני רק אגיד מילה אחת, כי היא חשובה.

<אהרון אהרון: קודם כל יש תעדוף לחבר'ה חרדים בתוך התכניות.

<איציק קרומבי: אבל החרדים - - -

אורי מקלב: איציק, אני לא יכול לפתח עכשיו את הדבר הזה.

<אהרון אהרון: אני רק אגיד דבר אחד שהוא חשוב.

<אהרון אהרון: יש תעדוף לאוכלוסייה החרדית, יכול להיות שהתכניות לא מתאימות כרגע לאוכלוסייה חרדית, אבל אחד הדברים שאנחנו צריכים לזכור, שאחת המטרות שלנו זה להכניס את האנשים בסוף להייטק.

<אהרון אהרון: כלומר אנחנו חייבים, לפחות בתחילת הדרך, ליצור הבנה בחברות ההייטק שבוגרי סיירות התכנות הם אנשים שהם high qualified כדי להיכנס להייטק.

<אהרון אהרון: אם נצליח לפרוץ את הדבר הזה אני חושב שיבואו מסלולים אחרים.

<אהרון אהרון: הרי זה פיילוט, יבואו מסלולים אחרים.

<אהרון אהרון: אני חושב שזו צריכה להיות אחת הנקודות המרכזיות.

אורי מקלב: אני מציע שנקיים דיון הרבה יותר מקצועי בעניין הזה.

אורי מקלב: יש לא מעט בעיות, אני יכול להביא לכם גם לא מעט דוגמאות.

אורי מקלב: חברת השמה ש-50 הנדסאיות התאגדו ביחד במכרז גדול מאוד של הממשלה, של גוף ביטחוני בתוך הממשלה, של משרד הביטחון ובסוף החברה הזאת של הבנות החרדיות, הן הנדסאיות כולן, כולן מוכשרות, החברה לא זכתה.

אורי מקלב: ולמה הם באים 50 בחברה אחת?

אורי מקלב: כי החברה התחייבה לתת להן את הסביבה המתאימה להן בעבודה, בדגש, ולחברה אחרת הן לא הלכו.

אורי מקלב: עכשיו, לחברה הזאת לא הייתה שום עדיפות בהגשה שלהן בזה שהם אמורים להעסיק 50 הנדסאיות חרדיות שהן צריכות את זה, זה בכלל לא היה פרמטר של עדיפות.

אורי מקלב: החברה השנייה זכתה, מסיבות אחרות, מקצועיות, יכול להיות שצודקות, אבל מהניסיון של החברה הזאת היא גייסה עובדים אחרים, לאו דווקא עובדים כאלה.

אורי מקלב: זה כל מיני דברים שאנחנו צריכים לשים את הדגש, אבל כל אחד מתאים למסגרת שלו.

אורי מקלב: אני באמת חושב שכאן אפשר למנף דברים, לא משרד הכלכלה, במשרד הכלכלה הם כאן נמצאים בחלק של המדען הראשי שהיה, והיום ברשות לחדשנות, אז צריך למצוא את נקודות החיבור הטובות והמתאימות.

אורי מקלב: אני חושב שצריך את הממשק הזה וצריך למצוא את מסגרת העבודה, אני מוכן לעזור.

<אהרון אהרון: בהרבה דברים אנחנו דווקא עושים.

<אהרון אהרון: מחר בצהריים, לדוגמה, יש פה בירושלים יום עיון ליזמים חרדיים ברשות לחדשנות על כל התכניות, יש תכניות מיוחדות לחרדים, ממש קודם קיבלתי אי-מייל שאמרו לי 'מה עושים?' כי נרשמו יותר אנשים ממה שציפינו ואנחנו צריכים למצוא מקום יותר גדול, אז ברוך ה' - - -

אורי מקלב: אז זה יפה מאוד.

אורי מקלב: טוב, זה החלק המלא.

<אהרון אהרון: כן, אנחנו עושים הרבה שיתופי פעולה עם - - -

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: אהוד נוף.

<אהוד נוף: אהוד נוף, יו"ר לשכת המהנדסים, האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל, זה הגוף היציג של המהנדסים.

<אהוד נוף: אני אקצר מאוד, אין לי כוונה להאריך, אבל אנחנו מקיימים אגודות בכל מגוון הטכנולוגיות, אנחנו עושים הכשרות, ויש טעם, להערכתנו, לעשות הכשרות למהנדסים, יש הרבה מהנדסים שנפלטים משוק העבודה בגיל מסוים ולכן צריך לעשות את ההכשרות.

<אהוד נוף: יש הרבה דרכים איך להגדיל את כמות המהנדסים בארץ ובלי להיכנס לכל מיני רעיונות שהם נראים הזויים, של יבוא מהנדסים מהודו או מסין או מכל מיני מקומות כאלה.

<אהוד נוף: אנחנו מנסים לעבוד ולפתח גם עם נשים וגם עם חרדים וגם לגבי פריפריה, לעשות פעילויות.

<אהוד נוף: אני מציע את העזרה שלנו, את השירותים שלנו, אנחנו מלכ"ר אז מי שרוצה ויכול אנחנו נשתתף גם יותר בדיונים של הוועדה.

אורי מקלב: אני חושב שבאמת השתתפות שלכם בתוך הדיונים של הוועדה, אנחנו נוגעים בהרבה אספקטים של ה - - - אנחנו עוסקים גם בחינוך, אחת הדוגמאות - - -

<אהוד נוף: ממש אנחנו בהחלט - - -

אורי מקלב: השולחן הזה שומע הרבה בעניין הזה ואנחנו באמת נשמח על שיתוף הפעולה.

אורי מקלב: יש לנו דובר אחרון, התאחדות התעשיינים, ניר קנטור, בבקשה.

<ניר קנטור: קודם כל אנחנו רוצים לברך כמובן על העבודה המאוד מבורכת וטובה של הרשות לחדשנות, אנחנו נפגשים די הרבה, גם עם אהרון וגם עם אנשים שלהם.

<ניר קנטור: הדברים שלי הם קצת יותר לוועדה ופחות לרשות לחדשנות עצמה.

<ניר קנטור: ראשית, השמיכה היא קצרה והתקציב, לצערנו, הלך ונשחק במהלך השנים.

<ניר קנטור: יש הרבה מאוד צרכים ייעודיים לסקטורים מסוימים שהם לא בהכרח רחבים אלא יותר ענפיים, כמו לדוגמה תחום מדעי החיים, שהוא סקטור שהוא דדיקיישן בפני עצמו וכלים מסוימים שצריך לפתח לו.

<ניר קנטור: כך גם בתחום האופטרוניקה, שצריך להקים מרכז לאופטרוניקה כדי לטפל בזה באופן ייעודי וקשה מאוד בסופו של דבר בשמיכה אחת קצרה לבצע את כל הפעולות האלה גם יחד, ולכן בעצם זה במידה רבה קריאה גם בהקשר התקציבי לבוא לסייע בעניין הזה.

<ניר קנטור: החלק השני נוגע גם לתמיכה או לסיוע רב משרדי, כיוון שהרשות לחדשנות, יש לה את תפקידיה, והם מאוד חשובים, אבל יש גם משרדי ממשלה אחרים שבחלק מהמקרים יש להם תפקיד בנושא הזה.

<ניר קנטור: דוגמה טובה שהייתה לנו לאחרונה זה עבודה של רשות לחדשנות, יחד עם המשרד להגנת הסביבה, על מנת לסייע בהקמת מתקני חלוץ בתעשייה.

<ניר קנטור: יש רגולציה, יש רגולטור והוא גרם למסלול מאפשר כדי שבאמת הסיוע והתמיכה של הרשות לחדשנות תהיה שם.

<ניר קנטור: ולכן הקשר בין משרדים הוא מאוד חשוב בחלק גדול מהתחומים.

<ניר קנטור: כך אנחנו רואים גם בתחום מדעי החיים בעולם של הניסויים הקליניים.

<ניר קנטור: גם פה הקשר מול הרגולציה הוא חשוב ולכן צריך בסופו של דבר לראות את התמונה ההוליסטית ולא רק את הפריזמה של רשות לחדשנות בנושאים הללו.

<ניר קנטור: תודה.

אורי מקלב: תודה על הדברים הממוקדים.

אורי מקלב: כך אתה מביא אותנו למשפטי הסיום.

אורי מקלב: קודם כל תודה רבה על המצגת ועל הדיון.

אורי מקלב: היו עוד נושאים, באמת, הייתי בטוח שבשעה ורבע נסיים, כך קבענו לעצמנו, אבל הנה אנחנו כבר גולשים לשעתיים של דיון ולא שעמם אותנו רגע.

אורי מקלב: יש נושאים רבים, שאפילו אני רציתי להעלות, וגם נושאים, אם יש תחום במדינה ששם ההייטק לא נכנס, אנחנו יודעים שבחקלאות, אנחנו יודעים שברפואה, אנחנו יודעים בתעשייה - - - יש לנו אפשרות להרחיב את הדיונים, אבל בסופו של דבר מאוד התרשמנו מהדברים.

אורי מקלב: לא הופתענו.

אורי מקלב: אפשר להגיד שלא הופתענו, אבל התרשמנו מאוד ואנחנו יודעים שיש לכם הרבה הרבה משימות, אנחנו יודעים את החשיבות ואת האחריות שיש לכם בעניין.

אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו גם יודעים שכמה שהתקציב יהיה יותר גדול כך האפשרות יותר רחבה.

אורי מקלב: אתם לא מתקשים למלא את התקציב שלהם, אנחנו יודעים שאתם חיים בחסר וככל שהיריעה תתרחב, השמיכה תגדל אז כך נוכל יותר, אבל אני חושב שההצלחה שלכם גם תביא את הדברים.

אורי מקלב: בוודאי שאם באוצר או במקומות אחרים הממשלה הייתה עושה חשבון של השקעה של דולר מול תפוקה, אז ודאי שהיה יותר, אבל גם בזה לא תמיד השיקולים.

אורי מקלב: אבל אני כן חושב שיש דבר אחד, מסקנת ביניים שיש לנו בעניין הזה, שעוד צריך לדרבן גורם מתכלל.

אורי מקלב: אתם נמצאים בנישה מאוד מאוד חשובה, אבל אחרי הכול לא תפקידכם לראות, לקחת את כל הדברים המוצלחים שיש לנו, לתכלל אותם ולהוביל דברים בשותפות של כולם.

אורי מקלב: אני חושב שזה יכול מאוד מאוד לעזור, בשוק הפרטי, השילוב הזה, יחד עם הממשלתי, כפי שהביא חבר הכנסת איל בן ראובן.

אורי מקלב: לקחת פארק כזה, אם כולם היו מתאחדים לראות אז היו מוצאים את הפתרון וכל אחד היה נותן את חלקו כשהחלק שלכם הוא חלק מאוד חשוב.

אורי מקלב: אני עוד רוצה להגיד מילה אחת, אולי אישית.

אורי מקלב: אנחנו אמנם לא הוועדה שמפקחת על הפעילות שלכם, אבל אני לפעמים מרגיש שזה שולחן שכן מתאים למה שאתם עושים.

אורי מקלב: אנחנו כל הזמן דנים בנושאים, גם חלק גדול מהאנשים, בין שנמצאים ובין שלא נמצאים, מזכירים את הדבר הזה.

אורי מקלב: אנחנו הרבה מתעסקים עם פיתוח, מחקר ופיתוח בהרבה היבטים, אנחנו דנים הרבה גם בכוח אדם, גם בתעשייה וגם באקדמיה.

אורי מקלב: יש ממשקים מאוד גדולים.

אורי מקלב: אני שמח באמת על הדיווח שלכם, אנחנו נמשיך לעשות את זה.

אורי מקלב: אתם בזמן קצר באמת, סך הכול שנה, זה אפילו לא היה מודד למדוד, אבל אתם ממשיכים דבר ואני חושב שאין כאן ויכוח על החשיבות ועל ההצלחה ואנחנו רק רוצים למנף את הכול.

אורי מקלב: ואנחנו נשמח להמשיך את הדיונים האלה.

אורי מקלב: ותודה רבה לכולכם.