הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 221, 2018-02-12 10:00

נחמן שי: בוקר טוב לכולם, יש לי תפקיד חשוב, להחליף את עאידה, אז אני אשתדל לעמוד בזה בכבוד הראוי אחרי שצעקנו אחד על השני לאחרונה אבל זה על נושאים אחרים, ולא צעקנו.

נחמן שי: הנושא של הישיבה הוא דיווח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על פיטורי עובדות בהריון ובטיפולי פוריות והיבטים של אכיפה פלילית ומנהלית, שנת העבודה 2017 הסתיימה ועל פי חוק צריך לדווח לוועדה והמדווחת המסורתית היא כמובן יפה סולימני שתתחיל ואחר כך נראה דיווחים נוספים ונקיים דיון, הכל בהתאם.

נחמן שי: אז יפה, המיקרופון שלך.

<יפה סולימני: בוקר טוב לכולם, אני אתן רק את הפתיח ותציג את המצגת שרית, האחראית על התחום הזה בעבודת נשים.

<יפה סולימני: מדיי שנה אנחנו מציגים פה את הנתונים של הפעילות שלנו בשנה הקודמת ואנחנו לוקחים את ההערות שניתנות לנו כאן על ידי הוועדה במהלך השנה עם הארגונים, מפיקים לקחים ועוברים עוד שנה ולומדים מתוך זה.

<יפה סולימני: בשנה שעברה אחד הדברים שעלו פה בדיון הוא דרך ניתוח הנתונים אנחנו יכולים לתת פירוט יותר נוסף של הנתונים ואכן הבאנו אותם כאן לגבי מקצועות של נשים, איזה תחום, שכר של נשים, של אותן נשים שהגיעו לגביהן הבקשות ותראו אותם במצגת כאן.

<יפה סולימני: דבר נוסף שעלה בפעם הקודמת הנושא של הכשרת המפקחות.

<יפה סולימני: מאחר וחלק גדול מהבקשות שמגיעות אלינו הן בגין בעיות כלכליות של מעסיקים, סגירת עסק, מכירת עסק, סגירת מחלקה.

<יפה סולימני: עלתה השאלה אם המפקחות או החוקרות מספיק מבינות בנושא של - - -

נחמן שי: מה זה נקרא מפקחת חוקרת - שהיא הולכת לאותו מקום עבודה ובודקת מה היה - - -

<יפה סולימני: לא, התהליך הוא נעשה ככה שמעסיק שנדרש לפטר עובדת או לצמצם היקף משרה או הכנסה - - - מעסיק מגיש בקשה, עותק מהבקשה מוגש לעובדת ונקבע להם זימון לחקירה.

<יפה סולימני: העובדת נדרשת להגיב בכתב על טענות המעסיק לגבי הפיטורים בעת שהיא מגיעה, הם מגיעים שניהם, גם המעסיק וגם העובדת, לא ביחד, כל אחד בנפרד והם מתשאלים אותה ומתחקרים אותם כל אחד בנפרד.

<יפה סולימני: קודם כל את המעסיק על הבקשה שלו וגם משתמשים במה שהעובדת כתבה לנו בתשובה בכתב אם עולים שם דברים נוספים מעבר לבקשה שלו.

<יפה סולימני: לאחר מכן מתושאלת העובדת גם בנפרד, היא יכולה להיות מיוצגת על ידי עורך דין, מגיעה עם נציגים אם זה נדרש, זה החלטה שלה.

<יפה סולימני: ורק לאחר ששומעים את שני הצדדים, אם נדרשים השלמות אז מבקשים השלמות ואם לא אז המפקחת מקבלת החלטה.

<יפה סולימני: על החלטת המפקחת, היא מועברת אחר כך למעסיק ולעובדת, ניתן לערער בבית דין לעבודה, גם המעסיק וגם העובדת יוכלו לערער.

<יפה סולימני: אנחנו נראה גם נתונים לגבי ערעורים שהיו בשנה האחרונה.

<יפה סולימני: ההליך הוא שקוף לשני הצדדים וציינתי קודם שמאחר והנושא הכלכלי עולה בחלק גדול מהבקשות של סגירת עסקים אכן ערכנו בשנה הזאת השתלמויות למפקחות, גם בנושא הכלכלי, אנחנו נעשה גם בשנה הבאה השלמה.

<יפה סולימני: בנוסף נערכה השתלמות בנושא של כתיבה מנהלית שהכתיבה תהיה יותר ברורה ונכונה ומסודרת כדי שהצדדים יבינו באמת מה כתוב בהחלטה.

<יפה סולימני: ובנוסף לכך מאחר ויש גם תרבויות שונות, עובדים זרים שמגיעים אז אנחנו עושים השתלמות בנושא של הכרת תרבויות כדי לדעת באמת איך ניגשים לעובדת זרה שרוצים לפטר אותה, איך מציגים בפניה את החומר.

נחמן שי: איזה עובדות זרות, בעיקר בתחומים ביתיים.

<יפה סולימני: בעיקר בתחומי הסיעוד או מטפלות שנדרשים לפטר אז באמת איך מגישים, איך מסתכלים, איך רואים.

<יפה סולימני: אנשים מתרבויות ומגזרים שונים - - -

נחמן שי: מפטרים עובדת סיעודית שנכנסה להריון?

נחמן שי: המעסיק מפטר אותה כי היא לא יכולה לטפל ב- - -

<קריאה: כן, זאת הדילמה העיקרית.

נחמן שי: מה היא עושה עובדת כזאת?

נחמן שי: היא עוזבת את הארץ?

נחמן שי: מה היא עושה?

<יפה סולימני: לרוב אנחנו לא מאשרים את הפיטורים בגלל ההריון.

<יפה סולימני: אם הפיטורים - - - כי פיטורים בגלל הריון אין לנו שום סמכות - - -

נחמן שי: אז מה עושה המשפחה באותה תקופה - - -

<מאיר דוד: המשפחה נאלצת להעסיק עובדת נוספת לרוב, לשאת בעלויות כפולות.

<מאיר דוד: בדרך כלל העובדת - - -

נחמן שי: היא מקבלת גם חופשת הריון והכל.

<מאיר דוד: נכון, לרוב העובדת יוצאת ללדת בחו"ל וחוזרת אחרי תקופת ההורות, חוזרת לעבוד במקום העבודה ובתום התקופה הזאת המשפחה נושאת בעלות של עובדת נוספת לצערנו.

<יפה סולימני: שני הצדדים פה במקרה הזה, זה שני הצדדים חלשים, אבל זה החוק וצריך להגן על העובדת אבל מצד שני - - -

נחמן שי: ברור, לא, אבל מצד שני גם ההיבט של המשפחה זה אסון בשבילם.

<יפה סולימני: היו כל מיני דיונים עם המדינה, בעבר, עם ביטוח לאומי, לסייע או - - - זה משהו שהוא לא ב- - -

נחמן שי: אז הן נוסעות הבייתה, יולדות, וחוזרות בדרך כלל בלי הילד.

נחמן שי: משאירות את הילד שם, הן לא יכולות להביא ילד.

נחמן שי: אני שואל את זה מהצד השני שמסתכל על המשפחות כי זה קבוצה אחרת שאני מטפל בה, המשפחות הסיעודיות, מה הם עושים, פתאום העובדת נכנסה להריון.

<יפה סולימני: חשוב שנראה פה את הנתונים, ננתח אותם.

<יפה סולימני: חשוב להבין שבעצם כל המספרים הכלליים הם מבחינתנו כמנהל לא אומרים הרבה כי בעצם כל מקרה לגופו.

<יפה סולימני: נכון שאנחנו - - - היקף מספרים גדול, יש הרבה היתרים, המספר הוא גדול וגדול וגדול, אבל ההתייחסות היא לכל מקרה לגופו.

<יפה סולימני: מצד שני, כתוצאה מהסברה גדולה שאנחנו עושים בקרב מעסיקים ובקרב עובדים ובאמת בשנה האחרונה גם יצאנו בשני קמפיינים בחברה הערבית כדי שיידעו יותר על זכויותיהם, הקמנו גם אתר בערבית בנוסף לאתר שלנו בעברית.

<יפה סולימני: יש לנו אפליקציה לנשים בהריון ועוד ועוד כמה שיותר מידע פחות גורמים מגיעים ובאמת רוב המעסיקים שמגיעים אלינו בלית ברירה.

<יפה סולימני: ואז כשמגיעים מספר בלית ברירה אז באמת הדילמה להתיר או לא להתיר היא אחרת, היא שונה.

<יפה סולימני: אם העסק נסגר אין מה לעשות הפעילות באותו מקום היא הופסקה או מכרו את העסק אז אנחנו - - - גם אם נמכר עסק והמעסיק החדש ממשיך להעסיק את העובדת צריך לתת לה רישיון היתר כדי שהשני יקבל אותה.

<יפה סולימני: היא ממשיכה לעבוד באותו מקום אבל הוא מקבל את ההיתר ואנחנו נראה את הנתונים תיכף ותוך כדי אפשר לשאול שאלות ולשמוע.

<יפה סולימני: שרית.

<קריאה: התייחסת רק למעסיקים, גם נשים יכולות לפנות אלייך.

<יפה סולימני: לגבי תלונות, כן, בוודאי.

<יפה סולימני: אנחנו נציג את הנתונים גם על תלונות של נשים.

<יפה סולימני: העירה לי פה מאירה משהו שזה נכון להגיד אותו פה - בנוסף ליחידה שמטפלת בבקשות של המעסיקים יש לנו את היחידה שמטפלת בכל הנושא של התלונות.

<יפה סולימני: כל עובדת שמפוטרת ללא היתר מגיעה, יכולה להגיש תלונה אלינו, מגישה תלונה, אנחנו בודקים מול המעסיק למה הוא לא הגיש את הבקשה, מה קרה עם זה, ואם המעסיק לא מגיש בקשה ולא בוחר או הגיש בקשה ולא קיבל היתר מתנהלים תיקים עם נתונים כספיים והתראות ואת הנתונים האלה גם אנחנו נציג פה.

<שרית יהודאי: בוקר טוב, שרית יהודאי, מנהלת תחום חוק עבודת נשים.

<שרית יהודאי: יפה מאוד הרחיבה את השיחה שאני תכננתי לפרט.

<שרית יהודאי: אני רק אדגיש שאנחנו באמת לומדים בוועדות ומיישמים את המלצות הוועדה.

<שרית יהודאי: כמו שיפה הסבירה, הכשרנו את המפקחות בתחום העילות הכלכליות כי רוב ההיתרים הם באמת בתחום העילות הכלכליות.

<שרית יהודאי: בשנה הבאה ימשיכו לעבור השתלמויות בתחום הזה.

<שרית יהודאי: ובנושא כשירות תרבותית באמת להבין את התרבות שממנה עובדת מגיעה כולל עובדים זרים.

<שרית יהודאי: בנוסף אני מעבירה הרצאות בארגוני העובדים והמעסיקים ומוסיפה את המועדות.

<שרית יהודאי: היום באמת אפשר לומר שהמעסיקים והעובדים מודעים לזכויות ופונים כאשר נדרש לבקש את זה.

<שרית יהודאי: אני אציג את הנתונים של שנת 2017 בקצרה החוק חוקק ב-1954 ומאז היו לא פחות מ-50 תיקונים בחוק.

<שרית יהודאי: מטרת החוק להגן על העובדת בתקופת ההריון, טיפולי פוריות, חופשת לידה, 60 יום.

<שרית יהודאי: זה גם עובד בטיפולי פוריות היו לנו גם פניות של עובדים בטיפולי פוריות.

<שרית יהודאי: ההחלטות מתקבלות בהתאם להוראות החוק - - -

נחמן שי: עובדים גם מקבלים זכויות בתקופת טיפולי פוריות?

<שרית יהודאי: כן, גם עובדים מקבלים - - - פוריות.

<שרית יהודאי: אנחנו פועלים בהתאם לתכלית החוק, הוראות החוק, לפסיקה, אנחנו משנים את - - - יש לנו נוהל עבודה שהוא ידידותי ומפורסם באתר המשרד שמשתנה מעת לעת בהתאם לפסיקה והמלצות הוועדה.

<שרית יהודאי: דיברנו על ההכשרה של המפקחות בתחום העילות הכלכליות, עריכה מנהלית ושנה הבאה נמשיך בהכשרה.

<שרית יהודאי: בשנת 2017 טיפלנו ב-1190 בקשות, התקבלו 1083 החלטות וחלקן עברו לטיפול ב-2018.

<שרית יהודאי: רוב הבקשות, 62% מהבקשות מתקבלות כאשר העובדת בהריון, 16% בתקופת 60 יום, 13% בטיפולי פוריות והיתר חופשת לידה או חופשה ללא תשלום לאחר חופשת לידה.

נחמן שי: מה זה 60 יום, כלומר שחלפו 60 יום - - -

<שרית יהודאי: שהעובדת חזרה לעבודה אחרי חופשת לידה וגם בתקופה הזאת היא מוגנת בפני פיטורים - - -

נחמן שי: עד מתי?

<שרית יהודאי: 60 יום לאחר חופשת לידה.

נחמן שי: ואחר כך?

נחמן שי: זה הופך להיות לנוהל ה- - -

<שרית יהודאי: אחרי זה מסתיימת ההגנה.

נחמן שי: אחר כך זה עובר להיות לנוהל עבודה רגיל של הפיטורים?

<שרית יהודאי: נכון.

נחמן שי: וההגנה המיוחדת מסתיימת.

<שרית יהודאי: בתום 60 היום אחרי שהיא חוזרת מחופשת לידה מסתיימת ההגנה.

<יפה סולימני: כלומר, 25% מהבקשות שאנחנו לוקחים את החופשת לידה, 60 יום והחופשה ללא תשלום, זה יוצא 25% מההחלטות, בעצם המועד של הפיטורים של הנשים או פיטורים או סירוב הוא בתאריך שממש היא כבר נמצאת אחרי ההריון.

<יפה סולימני: כלומר - - -

<שרית יהודאי: פילחנו את ההחלטות מתוך - - - התקבלו 1083 החלטות, 72% מהן ניתן היתר, בהמשך אנחנו נציג את הפילוח של ההיתרים.

<שרית יהודאי: 10% סירובים, והיתר, 6% זה צמצום משרה לבקשת העובדת - - -

לאה פדידה: למה כל כך הרבה אחוזי היתר?

<שרית יהודאי: בהמשך אני אציג את ההיתרים.

<שרית יהודאי: רוב ההיתרים הם בגין עילות כלכליות כאשר העסק נסגר, החברה, ואין אפשרות להמשיך להעסיק את העובדת, אני אציג את זה בהמשך.

<שרית יהודאי: יש לנו השנה עלייה באחוז ההיתרים - - -

לאה פדידה: אי אפשר לפטור את זה בדבר כזה - - -

<יפה סולימני: תיכף נראה- - -

נחמן שי: הם בשלב ההצגה, אנחנו נוכל לשאול.

לאה פדידה: קראתי את זה.

נחמן שי: לאה זה בסדר, הן רק מציגות ואחר כך נדבר על זה.

<שרית יהודאי: התפיסה הרחיבה את ההגנה על העובדת גם במקרה של מכירת עסק אנחנו מבררים ומבקשים מהמעסיק או הרוכש להמשיך ולהעסיק את העובדת המוגנת בהתאם לחוק עבודת נשים, עובדת או עובד, בהריון ובטיפולי פוריות ואנחנו רואים ש-12% מתוך ההיתרים למעשה אנחנו נותנים היתר לצורך המשך העסקה כך שזה נקרא היתר אבל העובדת ממשיכה לעבוד אצל הרוכש.

נחמן שי: היא פוטרה מגורם א' ועברה - - -

<שרית יהודאי: היא ממשיכה לעבוד.

<קריאה: נותנים לה לעבוד באותו מקום.

<שרית יהודאי: המעסיק נדרש לבקש היתר ברגע שהוא מתחלף.

<שרית יהודאי: התפלגות ההיתרים אנחנו רואים אותה פה, מתוך 777 היתרים מעל ל-60% העילה היא כלכלית, מוכחת, כאשר העסק נסגר ואי אפשר להמשיך להעסיק את העובדת- - -

לאה פדידה: וגם את העובד אי אפשר להעסיק?

<שרית יהודאי: גם את העובד- - -

<מאיר דוד: כל העובדים הולכים הבייתה.

לאה פדידה: 70% מקרים של פשיטת רגל?

<מאיר דוד: גברתי, במדינת ישראל נסגרים מדיי שנה כ-50,000 עסקים.

<מאיר דוד: ואלפי העסקים פושטים רגל או הולכים לפירוקים.

<מאיר דוד: ולכן, במקרה כזה כשכל העובדים הולכים הביתה לא נשאר אף אחד אז - - -

נחמן שי: 50,000 נסגרים וכמה נפתחים?

<מאיר דוד: בערך 50,000 נפתחים ובסביבות ה-45-50 נסגרים.

<מאיר דוד: יש עלייה מאוד מאוד מצומצמת של עסקים שנפתחים לעומת נסגרים אבל מדינת ישראל, לצערנו, היא אחת המדינות עם הסיכון הכי גבוה בנושא של סגירת עסקים בחמש שנים הראשונות לפעילות שלהם- - -

נחמן שי: הם לא גמרו לקבל את הרשיונות עוד לפתיחת עסק- - -

<מאיר דוד: נכון, עוד אין בכלל עסק בחמש שנים וזה הסיכון הגבוה ביותר, ולכן הרבה מאוד נסגרים לצערנו.

<שרית יהודאי: 20% היתרים ניתנים בגין עילות של תפקוד, נסיבות חמורות כאשר העובדת או העובד גורמים נזק למעסיק ואין אפשרות להמשיך להעסיק אותם בתקופה, למרות שהם מוגנים בפני פיטורים.

<שרית יהודאי: והיתר זה תום מינוי חוזה, נגמר החוזה, הסתיים הפרוייקט שלצורך הפרוייקט העובדת התחילה לעבוד.

לאה פדידה: כמה אנשים וממונים בודקים את הסיבות?

<שרית יהודאי: כמה עובדים אצלנו?

<שרית יהודאי: כמה מפקחות?

<שרית יהודאי: יש לנו חמש מפקחות - - -

לאה פדידה: חמש מפקחות על 1300 מקרים ואתם בטוחים שבדקתם הכל והצלחתם, זה ממש נדיר.

<שרית יהודאי: החלטה מתקבלת אחרי שהתקבלו כל האסמכתאות מוכחות - - -

לאה פדידה: אבל זה עדיין חמש מפקחות - - - היושב ראש - - -

נחמן שי: אבל היא בדקה 1000 מקרים.

לאה פדידה: 1300 מקרים לחמשה מפקחים?

נחמן שי: 200 מקרים לשנה זה לא הרבה.

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: זה לא, אתה יודע כמה קריטריונים - - -

נחמן שי: לא, כל אחת עסקה ב-200 מקרים, זה לא הרבה.

נחמן שי: זה אחד ביום וחצי.

<שרית יהודאי: כל תיק בפני עצמו, ואמרתי קודם - - -

לאה פדידה: חבל שזה באמת הטענה שלך, אני חושבת שזה חמור כי - - -

נחמן שי: לא, מה את אומרת שחסרות מפקחות?

לאה פדידה: ברור.

לאה פדידה: אתה יודע כמה דברים צריך לבדוק?

לאה פדידה: אם היית קורה ורואה כמה צריך לבדוק.

לאה פדידה: ואגב, גם בוועדה הזאת התלוננה מישהי שיש פחות, כשדיברנו על פוריות ודיברנו על טיפולי פוריות, מישהי התלוננה שאין מספיק מפקחות על מנת לבדוק כל בקשה וכל היתר מכל הבחינות להגיע לתוצאה.

<יפה סולימני: קודם כל כשמתקבל החלטה יש סמכות, עובדת יכולה להגיד ערר בבית הדין וגם המעסיק יכול להגיש ערר בבית הדין.

<יפה סולימני: מספר עררים הוא קטן מאוד.

<יפה סולימני: ארגוני נשים וארגוני עובדים מאוד מגנים על הנשים ואנחנו גם נמצאים איתם בקשר לאורך כל הדרך.

<יפה סולימני: אם זה חמשה או ששה או עשרה איש מטפלים בנושא הזה זה לא המשמעות.

<יפה סולימני: כל תיק - - -

לאה פדידה: יש פה נציגים של ארגוני נשים.

נחמן שי: כן, בטח.

לאה פדידה: את חושבת שזה מצחיק?

<קריאה: אני - - - לדברייך.

<יפה סולימני: את שאלת שאלה אז תני לי לענות בבקשה.

נחמן שי: שנייה, לאה, תני קודם למשרד הרווחה להציג.

<יפה סולימני: אם את שואלת אותי אז תני לי רק לסיים.

<יפה סולימני: מספר החוקרות אין לו שום משמעות כי כל תיק נבדק מ-א' עד ת' בהתאם ללוחות זמנים שנדרש.

<יפה סולימני: יש לנו גם סטודנטים שאוספים חומרים וניירות ועושים בדיקות נוספות כסיוע למפקחת וזה לא בעיה של כוח אדם.

<יפה סולימני: כי כוח אדם אם צריך עוד שניים, עוד שלושה או עוד ארבעה יהיה ביחידה.

<יפה סולימני: זה לא קשור, אין לנו עניין של חוסר בכוח אדם ביחידה הזאת.

נחמן שי: כמה זמן לוקח לטפל בתיק כזה?

<יפה סולימני: קיבלנו נוהל מסודר שבאמת גם תואם פה עם הוועדה קרוב ל-30 יום ניהול תיק כי צריך לתת זמן לעובדת.

<יפה סולימני: אנחנו אפילו בעקבות הערות של הוועדה בשנה האחרונה, הנה מהנהנת ענת, הוספנו יותר זמן לעובדת כי מעסיק מתכונן יותר, יש לו יותר זמן עד שהוא מחליט לפטר והעובדת פתאום מקבלת את זה כסטירת לחי ביום - - - ואומר לך אני מפטר אותך.

<יפה סולימני: הוספנו זמן לעובדת כדי שתוכל להחקר.

לאה פדידה: 750 יום ל-250 תיקים.

<יפה סולימני: זה לא קשור ל-250 תיקים.

<יפה סולימני: קודם כל זה לא בהכרח 200 כי זה x תיקים, כי יש מעסיק שסגר עסק יכול להיות שיש לו ארבע וחמש נשים שהוא מפטר.

<יפה סולימני: המספרים יכולים להיות לגבי - - - מספר המעסיקים הוא יותר קטן ממספר הנשים שפוטרו, העובדות או העובדים שפוטרו בנושא זה.

<יפה סולימני: אנחנו פתוחים שיבדקו אותנו לגבי כל החלטה והחלטה ואנחנו נלמד כל דבר.

<יפה סולימני: כל החלטה שנעשית היא נעשית באמת בשיקול דעת כי עומדים מאחורי ההחלטה הזאת גם עובדת וגם מעסיק.

<יפה סולימני: קודם העובדת ואחר כך המעסיק.

<יפה סולימני: אבל אם העסק נסגר אין שום שיקול דעת לאף אחד, זה נסגר, טוטאל לוס, לא קיים.

<יפה סולימני: אז מה אני יכולה לבדוק מעבר לזה שהוא נסגר, הוא לא קיים יותר.

<ענת מימון: אתם עושים מעקבים בעתיד בהמשך לראות אם באמת העסקים האלה נסגרו?

<יפה סולימני: ברור, זה חלק מההשתלמויות שעשינו לנשים, לקבל את המסמכים הנדרשים מהמעסיקים כדי לברר שבאמת - - -

<מאירה בסוק: עשיתם את הפילוח של השנים?

נחמן שי: יש בטח איזה נוהל של סגירת עסק.

נחמן שי: בטח מקבל אישור ממס הכנסה.

לאה פדידה: אולי כל המשרדים צריכים להתייעל כמוהם, על 1300 פניות חמשה מפקחים.

<מאיר דוד: גברתי יש לנו גם - - -

<יפה סולימני: בואו נבדיל.

<יפה סולימני: בתחום של החקירה של עובדת שמגיעה וטוענת שפיטרו אותה ללא היתר תהליך החקירה הוא שונה בכלל, שם התהליך הוא חצי שנה.

<יפה סולימני: כי יש הליכים אחרים, הליכים פליליים והליכים מנהליים שנדרשים שונה.

<יפה סולימני: התהליך החקירתי שם הוא שונה.

<יפה סולימני: יש לנו את היחידה שמטפלת בחקירות של פיטורי נשים בהריון שמתלוננות שהמעסיק לא הגיש בקשה להיתר.

<יפה סולימני: יש שם פרוצדורה אחרת מנהלית או פלילית שדורשת הצגת מסמכים וכל הניירות, זה שני דברים שונים וזה נעשה בהתאם.

<שרית יהודאי: פילחנו את העילות הכלכליות, אפשר לראות שרוב העילות הכלכליות זה בגין סגירת עסק, פירוק, כינוס, פשיטת רגל, אין מה לעשות במקרה כזה.

<שרית יהודאי: כאשר המחלקה נסגרת אנחנו בודקים שאין אפשרות להעסיק את העובדת במחלקה אחרת.

<שרית יהודאי: בדרך כלל העובדים מועסקים בתפקידים ספציפיים, יחודיים שאי אפשר לשבץ אותם בתפקידים אחרים בחברה.

<שרית יהודאי: צמצום כוח אדם, ירידה בהכנסות, סיום פרויקט, שינוי מבנה ארגוני, מכירת פעילות, מכירת עסק.

<שרית יהודאי: כל אלה אנחנו בודקים על סמך אסמכתאות מוכחות וכמובן שהבדיקה הראשונה שאין קשר להריון, לטיפולי הפוריות וחופשת הלידה.

<שרית יהודאי: כשמתקבלת אצלנו בקשה להיתר אנחנו בודקים באיזה מצב העובדת נמצאת, הריון, גיל ההריון, טיפולי פוריות - - -

נחמן שי: המספרים האלה מייצגים כמה פוטרו או כמה טופלו או כמה אושרו?

<מאיר דוד: כמה היתרים ניתנו.

לאה פדידה: כמה היתרים לפיטור.

נחמן שי: זאת אומרת הבקשות היו מספר יותר גבוה.

<מאיר דוד: נכון.

<יפה סולימני: אלף ומשהו.

נחמן שי: לא, אבל כשאתם מציינים פה 193, 120 וכו' אז זה אומר ש-193 עסקים - - -

<שרית יהודאי: התקבלו 190 החלטות.

נחמן שי: כן, שהסיבה שאושר הפיטורים היו סגירת העסק.

<קריאה: לא, לא על הכל - - -

<מאיר דוד: אנחנו מציגים עכשיו את ה-777 היתרים לפיטורים מתוך ה-1100- - -

נחמן שי: אוקיי, זה מה שאני אומר.

נחמן שי: 193 - - - את רוצה לשאול?

לאה פדידה: 777 פוטרו.

נחמן שי: נכון, אבל כאן הם נותנים את הסיבות למה אושרו הפיטורים.

<שרית יהודאי: אז כמו שאמרתי כשמתקבלת החלטה אנחנו בוחנים את המצב של העובדת, את גיל ההריון ומנסים להתחשב ולתת לה הגנה נוספת במועד ההיתר.

<שרית יהודאי: אפשר לראות שמעל ל-40% מההיתרים אנחנו נותנים את ההיתר לערב צאתה של העובדת לחופשת לידה או לתום חופשת הלידה או לתקופת ה-60 יום כך שבמועד הזה העובדת פחות תתקשה למצוא מקום עבודה חלופי.

<שרית יהודאי: 50% מההיתרים הם למועד שהעובדת בהריון בו.

<שרית יהודאי: השקף הזה מראה מה מצבה של העובדת במועד כניסת ההיתר לתוקף ואפשר לראות ש-40% - - -

נחמן שי: לא הבנתי, מה זאת אומרת, כשהיא יוצאת לחופשת לידה היא שומעת כבר שעומדים לפטר אותה?

<שרית יהודאי: המעסיק פנה לקבל היתר כשהיא בהריון.

<שרית יהודאי: ברוב המקרים אם יש אפשרות להמשיך להעסיק את העובדת עד ערב צאתה לחופשת לידה אם היא בשלהי הריונה אנחנו מנסים להגן עליה עד סוף ההריון כך שהיא תוכל להתפנות בסוף חופשת הלידה למצוא מקום עבודה חלופי.

נחמן שי: אוקיי.

<שרית יהודאי: בהמלצת הוועדה פילחנו גם את אזור המגורים של העובדת במקרה של ההיתרים.

<שרית יהודאי: אפשר לראות שרוב ההיתרים הם עבור עובדים באזור המרכז וצפונה, כאשר 130 זה באזור ירושלים ו-56 היתרים הם באזור הדרום.

נחמן שי: טוב זה תואם בטח את היקף התעסוקה.

<שרית יהודאי: מתוך ההיתרים 32 עובדים הם מהחברה הערבית, 66 מהמגזר החרדי ו-11 עובדים זרים.

<שרית יהודאי: חילקנו גם את ההיתרים לפי המקצוע של העובדות.

<שרית יהודאי: אפשר לראות שרוב ההיתרים הם במקצועות של שירות לקוחות ואדמיניסטרציה.

<שרית יהודאי: לאחר מכן מנהלים, עובדי הוראה, כלכלה וחשבונאות.

<שרית יהודאי: אפשר לעבור לשקף הבא אלא אם כן יש עוד שאלות בעניין.

לאה פדידה: מה קורה, אתם הרי גם משרד העבודה והרווחה, אם פוטרה אישה, נגיד שזה מוצדק, לא מוצדק, בשלהי ההריון, מי מפרנס אותה עד שהיא - - -

<שרית יהודאי: היא בודקת את זכאותה בביטוח לאומי ובהתאם לכך היא מקבלת דמי אבטלה ופיצויים בהתאם - --

לאה פדידה: השאלה שלי היא לא - - - דמי אבטלה מביטוח לאומי - - - השאלה שאתם פוטרים את אותו מעסיק ונותנים לו היתר האם אתם מגינים גם על איזשהי קרקע מוצקה לאותה עובדת לחודשי הסתגלות או שרק נותנים את ההיתר, זאת השאלה.

<יפה סולימני: הסמכות שלנו היא לדון בכל בקשה של המעסיק האם להתיר או לא להתיר בהתאם לחוק.

<יפה סולימני: אנחנו באמת מנסים לעשות את הכל במקומות שבאמת העסק ממשיך לפעול ולמשוך את הבקשה, גם אם יש הצדקה, למשוך את זה, ולכן הראינו פה גם את המועד למתן ההיתר להגיע ממש לסוף ההריון בעת ההיתר.

<יפה סולימני: כלומר, או בסוף ההריון או ב-60 יום אם הפעילות נסגרה או שלא קיימת.

<יפה סולימני: אנחנו משתדלים לעשות הכל.

<יפה סולימני: מעבר לזה - - -

לאה פדידה: אבל את אומרת שהשיקול של ההיתר אינו כולל, אם הגעתם לאיזה הסדר של - - - או אחריות לאותה עובדת.

<קריאה: זה לא מעניין אותנו - - -

<יפה סולימני: אי אפשר לא להגיד לא מעניין אותנו זה מעניין אותנו מאוד, אין לנו סמכות.

לאה פדידה: לא שאלתי, אני שאלתי אם זה שיקול.

<יפה סולימני: לא, היא אמרה לא מעניין אותנו, עניתי לה.

לאה פדידה: שאלתי אם זה אחד מהשיקולים.

<יפה סולימני: שיקול כן, השיקול הוא, אמרת אחד השיקולים, כן, השיקול הוא למשוך את מקום העבודה שלה כמה שיותר לקראת סוף ההריון כדי שתהיה לה הגנה בכל ההריון, לצמצם את הפגיעה בעובדת.

<יפה סולימני: זה כן בשיקולים וראינו בנתונים קודם שכמה שיותר, ככל שאנחנו יכולים למשוך את זה יותר אנחנו מושכים ונותנים את זה לעבר צאתה ללידה כדי שתהיה לה, בצאתה ללידה היא מקבלת את הדמי לידה ואחר כך היא מגיעה לפיצויי פיטורים וגם דמי אבטלה וכל מה שקשור מעבר לזה.

<ענת מימון: אם אני יכולה שנייה לגבי השקף הזה לשאול - יש לכם פילוח לגבי העסקה ישירה והעסקה של עובדות קבלן מבחינת ההיתרים שאתם נותנים?

<ענת מימון: זה עלה גם בישיבות הקודמות ש- - - לא, כי הרבה פעמים בשירות לקוחות, עובדות ניקיון - - -

<שרית יהודאי: לא פילחנו אבל אפשר.

<ענת מימון: יש אבל - - - מגמה שאתם רואים שפונים יותר לגבי עובדי קבלן או שזה משהו שלא מזהים?

<מאיר דוד: לאו דווקא

<שרית יהודאי: אין לנו.

<ענת מימון: אוקיי.

נחמן שי: אם המעסיק והעובדת הגיעו ביניהם להבנה שהיא מסיימת את העבודה וכן הלאה אז זה לא מגיע אליכם.

<שרית יהודאי: המעסיק מחוייב - - -

נחמן שי: הוא גם צריך לקבל היתר למרות שהוא סיכם איתה שהיא מסיימת את העבודה, הוא מפצה אותה והכל?

<שרית יהודאי: אנחנו בודקים עם העובדת שהפיטורים לא קשורים להריון.

<קריאה: הסכמים אף פעם הם לא אמיתיים.

<יפה סולימני: וגם אם לא ההסכם היה בלחץ או ב- - -

נחמן שי: ברור.

נחמן שי: וזה ייכנס לסטטיסטיקה?

<קריאה: כן.

נחמן שי: אוקיי, זה חשוב.

נחמן שי: זה נראה לי היקף קטן.

<שרית יהודאי: פילחנו לבקשת הוועדה את השכר הממוצע של העובדים שאנחנו נותנים להם היתר.

<שרית יהודאי: מעל 10,000 יש לנו 182 עובדות, 9000-10044, אתם רואים, אם יש שאלות בעקבות השקף הזה.

<שרית יהודאי: אם אין שאלות אנחנו נמשיך.

<מאיר דוד: רק לציין שהשכר פה לא בהכרח מדבר על עובדות במשרה מלאה.

<מאיר דוד: יש כאן עובדות שמשתכרות עד 4300 או 5000, זה יכול להיות שגם עובדות, עובדות לא במשרה מלאה.

<מאיר דוד: אנחנו לקחנו את השכר שהם דיווחו בזה ולא את ה- - -

<שרית יהודאי: הגענו לשקף של ותק העובדת.

<שרית יהודאי: רוב ההיתרים הם בוותק של שנתיים עד חמש.

<שרית יהודאי: שנה עד שנתיים - 166 עובדים, עד שנה - 13 עובדים, מעל 10 שנים - 34, חמש עד 10 שנים - 105.

<שרית יהודאי: מאירה יש לך שאלה בעניין הזה?

<מאירה בסוק: כן, יש לי הרבה שאלות.

<מאירה בסוק: לגבי הנושא הזה של העשר שנים - - - זה רק בסגירות עסקים או גם בהיתרים מסוג אחר.

<שרית יהודאי: כל ההיתרים.

<מאירה בסוק: - - - היתרים על אישה שעובדת כל כך הרבה שנים האם זה רק בסגירת עסק או גם נתתם היתר בכל מיני סיבות אחרות כי זה נראה מוזר.

<מאירה בסוק: שהאישה ש- - -

<שרית יהודאי: רשום בהערה פה למטה ש-28 היתרים מתוך ה-34 זה בעילות כלכליות וששה זה היתרים בגין תפקוד לקוי.

<שרית יהודאי: פילחנו את העילות במקצועות של ההנדסה.

<שרית יהודאי: אפשר לראות שגם כאן העילה העיקרית היא כלכלית.

<שרית יהודאי: 55 היתרים התקבלו בעילות הכלכליות בתחום ההנדסה, 22 תפקוד ונסיבות ו-3 היתרים ב- - - מינוי חוזר.

<שרית יהודאי: במקצועות ההוראה התקבלו 84 היתרים שמתוכם 51 מהסיבות הכלכליות, 26 - - - ו-17 מינויי חוזה.

<מאירה בסוק: מה זה סיבות כלכליות בהוראה?

<מאיר דוד: העמותות החרדיות, יש המון עמותות חינוך בחברה החרדית שנמצאות בקשיים כלכליים ונסגרות מדיי יום ונפתחות עמותות חדשות ולא מעט מקרים יש שם של הלנות שכר ושל פיטורי עובדות אז זה קורה גם, אז זה כן, זה התשובה.

<שרית יהודאי: הנתונים לפניכם גם במקצועות הניהוליים.

<שרית יהודאי: אנחנו רואים שבכל פילוחי המקצועות העילה העיקרית היא כלכלית כשאין אפשרות להמשיך להעסיק את העובדת.

<שרית יהודאי: פילחנו את המקצועות במגזר החרדי כאשר המקצועות העיקריים שבגינם ניתן היתר זה שירות לקוחות ועובדי הוראה.

<שרית יהודאי: בחברה הערבית התקבלו 32 היתרים כאשר המקצוע העיקרי הוא שירות לקוחות ואדמיניסטרציה.

<שרית יהודאי: גם בתחום העובדים הזרים התקבלו 11 היתרים כאשר המקצוע העיקרי זה סיעוד, ניקיון ואחזקה.

<שרית יהודאי: כל שנה אנחנו מטפלים בחודשי הקיץ בהיתרים של מורים שאינם קבועים במערכת תוך התחייבות של משרד החינוך שבמידה ויתפנו תקנים הוא ימשיך להעסיקם.

<שרית יהודאי: יש לנו נוהל עבודה מול משרד החינוך, יש כאן נציגים מהמשרד, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ומקבלים את כל המידע.

<שרית יהודאי: השנה התקבלו 67 בקשות - - -

נחמן שי: מה זה היתר מותנה?

<שרית יהודאי: היתר מותנה מדובר במקרים שבמידה ויהיה תקן פנוי, קודם כל משרד החינוך מתחייב להעסיק את המורים הקבועים במערכת בתחילת השנה ובמידה ויש תקנים פנויים הוא משבץ את המורים שאינם קבועים.

<שרית יהודאי: כך שהוא מתחייב שתהיה עדיפות למורות שבהריון מבחינת השיבוץ.

לאה פדידה: יש לכם מידע על כמה נשים מתלוננות שפיטרו אותן ללא היתר?

<שרית יהודאי: זה באכיפה, אנחנו נציג את הנתונים בהמשך.

<ענת מימון: לגבי עובדי הוראה אני רק רוצה לשאול.

<ענת מימון: זה 84 ההיתרים של מקצועות ההוראה או זה משהו - - -

<שרית יהודאי: לא, לא, זה נתון נפרד - - -

<ענת מימון: אז לגבי מקצועות ההוראה שדיברתם, סיבה כלכלית, מה זה סגירה של מסגרות חינוך - --

<מאיר דוד: זה מסגרות חינוך.

<מאיר דוד: בדרך כלל העמותות החרדיות שמעסיקות גננות, מורות,סוגרים את ה- - -

לאה פדידה: לא מחנכים יותר?

לאה פדידה: הם סוגרים - - -

<מאיר דוד: לא, מישהו אחר הולך ופותח.

<מאיר דוד: אדם שיש לו בעיה כלכלית לא יכול להמשיך ולנהל, העסק עובר לניהול של מישהו אחר.

<מאיר דוד: או שזה לגמרי נסגר או שמעבירים עוד ילדים למקום אחר.

<מאיר דוד: יש מקרים.

<יפה סולימני: אני רוצה רגע להגיד כמה מילים לגבי הנושא של משרד החינוך.

<יפה סולימני: בעבר לפני שלוש וארבע שנים המשרדים כאן ממשרד החינוך לגבי היתרים היו מספרים מאוד גדולים ועשינו פה מהפכה מאוד גדולה בעבודה שלנו במהלך השנים האלה מול משרד החינוך.

<יפה סולימני: כולנו יודעים שבעצם במשרד החינוך רוב העובדים הם נשים.

<יפה סולימני: כלומר הנושא של להשאיר גבר במקום אישה לא שם הייתה הבעיה אבל היו מלא נשים ויש שם גם הרבה מילויי מקום במשרד החינוך.

<יפה סולימני: כשהיו מגיעים, התהליך שלהם שב-31 במאי מודיעים על פיטורים ואז מגלים שזו בהריון וזו בהריון וזו חזרה מחופשת לידה מתחילים לעשות איזשהי השמה.

<יפה סולימני: ואנחנו הגענו בתהליך ממש הדרגתי שעשינו עם משרד החינוך שאמרנו להם אנחנו לא נותנים לכם שום היתר, גם לא מותנה, עד אוגוסט, אנחנו ממש מושכים אותם עד אוגוסט כדי לוודא שהם עשו את כל המאמצים והם עשו את כל הדרך מי חוזרת ומי לא חוזרת מהשתלמות או מחל"ת.

<יפה סולימני: ורק המספר הקטן שנשאר בסוף אנחנו בודקים אותו ושם מתירים.

<יפה סולימני: היה מדובר בעבר במספרים של 400, 500 ו-600 היתרים שניתנו בעבר, היום אנחנו מדברים על 67 היתרים שמתוכם, 67 שלא היינו בטוחים שבאמת יימצא להם מקום ובסוף רק 22 מהמורות שהיו בהריון רק לגביהן ההיתר תקף.

נחמן שי: אני לא מבין, כשהמורה נכנסה להריון והמשרד רוצה לפטר אותה ואז היא פונה אליכם - - -

<יפה סולימני: זה בעיקר - - -

נחמן שי: המורות לא קבועות.

<יפה סולימני: מורה קבועה אין - - - לפטר אותה.

נחמן שי: היא תעבור את חופשת הלידה והיא תחזור.

<יפה סולימני: כן.

נחמן שי: היא נכנסה כממלאת מקום או כמורה זמנית והיא בהריון אז עכשיו מתחיל התהליך.

<יפה סולימני: כן, זה בדרך כלל מורים של שנה ראשונה ומילוי מקום גם בשנה שנייה אבל קודם כל נותנים עדיפות למורה בשנה שנייה ואחר כך השנה הראשונה.

<יפה סולימני: התחלופה שם היא כל הזמן, זו יוצאת לחופשת לידה וגם כל הסיפור של שנות השתלמות שהם יוצאים לשנת השתלמות לוקחים מורות במקום.

<יפה סולימני: זה רק מורים שהם לא - - - מורים קבועים שמפוטרים, התהליך הזה לא רשום פה, זה תהליך אחר, זה תהליך פדגוגי שבו נעשה תהליך אחר בכלל מול גם ארגוני עובדים נמצאים שם, ההסתדרות, הסתדרות עובדים או ארגון העובדים על יסודיים בעניין.

<יפה סולימני: שם התהליך הוא שונה בכלל, בכלל הוא שונה, פה מדובר בתחלופה השוטפת של ממלאי מקום במהלך השנה.

<שרית יהודאי: למעשה אנחנו נתונים לביקורת השיפוטית כמו שהוסבר.

<שרית יהודאי: כל החלטה שאחד הצדדים סבור שהיא לא צודקת או לא סבירה רשאי לפנות ולערער עליה בבית הדין לעבודה.

<שרית יהודאי: בשנת 2017 הוגשו 22 ערעורים על החלטות שהתקבלו אצלנו.

<שרית יהודאי: שני ערעורים נדחו, שלושה ערעורים נמחקו, ארבעה ערעורים הסתיימו בפשרה בין הצדדים, ערעור אחד ביטל את החלטת הממונה והוחזר אלינו לעיון מחדש, ולגבי 10 ערעורים אין עדיין החלטה בבית הדין.

לאה פדידה: כמעט יותר מ-70% חוזר.

<שרית יהודאי: למה?

לאה פדידה: כי רק שני ערעורים נדחו ושלושה נמחקו זה חמש, מתוך 22, כל השאר או פשרה או הושג משהו אחר.

<שרית יהודאי: למה עשרה - - -

<קריאה: תחשבי ש-777 היתרים ורק 22 ערעורים על 777 היתרים, זה ה- - -

<מאיר דוד: זו משמעות טובה, זה אומר שהעבודה נעשית כמו שצריך, רבותיי, 777 היתרים - - -

לאה פדידה: - - - גם מפוטרת, גם בהריון וגם - - -

<מאיר דוד: לא כי אם העובדת - - - ויש כאלה, יש כאלה שמערערות, מי שחושבת שצודקת - - -

לאה פדידה: 22 מתוך 700.

<מאיר דוד: לא, חלקם זה גם המעסיקים.

<מאיר דוד: יש פה ערעורים של מעסיקים.

<שרית יהודאי: מתוך 1030 החלטות 22 ערעורים זה אומר שההחלטות גם תקפות בבתי הדין.

<קריאה: פשוט נשים לא מערערות.

לאה פדידה: ברור - - -

<מאיר דוד: שלום לכולם, התפרצתי כמה פעמים ולא אמרתי את השם, מאיר דוד, אני מנהל אגף אכיפה מנהלית בתוך מנהל אכיפה והסדרה במשרד העבודה.

<מאיר דוד: לצדי יושבת שרון כהן שמנהלת את כל תחום הפניות והיא למעשה הגורם הראשון שמקבל את הפניות של אותן עובדות שלטענתן פוטרו, בהריון ולא ניתן לגביהן היתר.

<מאיר דוד: אז בשנת 2017 70 מקרים התקבלו.

<מאיר דוד: ב-16 מקרים שנבדקו בכלל לא היה הגנה על העובדת, לא היה חשד להפרה אז אין פה עילה לטיפול.

<קריאה: אתה יכול לפרט על זה מה זה אומר שלא היה חשד - - -

<מאיר דוד: לא הייתה עילה - - -

לאה פדידה: היא לא הייתה בהריון?

<שרית יהודאי: היא הייתה בהריון אבל היא לא הייתה בתקופה ההגנה לצורך העניין.

<שרית יהודאי: היא הייתה פחות מששה חודשים או שהיא הייתה יכולה להיות בחוזה קצוב, יש כל מיני עילות בחוק שלא ניתנת הגנה, ולכן - - -

<קריאה: למה על חוזה קצוב לפעמים כן ניתנת הגנה.

<שרית יהודאי: נכון, אבל יש מצבים שלא ושאלתם מה המצבים אז זה או שהיה פחות מחצי שנה או נושאים - - -

<מרים זלקינד: יש פילוח של אוכלוסיות, חרדיות, ערביות?

<מאיר דוד: במה, בפניות האלה?

<שרית יהודאי: בפניות לא.

<מאיר דוד: להבא אנחנו נפלח גם את הפניות.

<מאיר דוד: הפעילות הראשונה שנעשית כשאנחנו מקבלים את הפנייה פונים מיד למעסיק, בכתב, בהתראה, שהתקבל אצלנו מידע שעובדת פוטרה - - -

נחמן שי: אתה מדבר על הליך שלא על המסלול הרגיל אלא שעובדת אומרת פיטרו אותי בגלל - - - ללא היתר.

<מאיר דוד: נעשית מיד פנייה למעסיק במכתב אזהרה שמזהיר בפני חשד לפיטורי עובדת בהריון ובעקבות זה מתחיל ההליך.

<מאיר דוד: אז 17 מקרים לאחר שהמעסיק קיבל את המכתב הוא כבר פנה באמת לקבל היתר, הגיש בקשה להיתר וזה נכנס.

<מאיר דוד: שלושה מקרים העובדת הוחזרה מיד לעבודה, המעסיק הודה בטעות ומיד הוחזרה לעבודה - - -

לאה פדידה: אפשר להכשיר בדיעבד?

לאה פדידה: פיטרת אותי לא חוקי עכשיו אתה רוצה לבקש היתר?

<קריאה: אפשר.

<מאיר דוד: זה גם אפשר.

<קריאה: בפועל זה קורה.

<מאיר דוד: אם מעסיק לא ידע שהיא בהריון.

לאה פדידה: אפילו ועדת תכנון ובנייה אי אפשר להכשיר, צריך - - -

<מאיר דוד: ברוך השם מכשירים הכל בוועדת תכנון ובנייה.

לאה פדידה: אז אישה צריך להשיג היתר - - -

<שרון כהן: יש מצבים שהמעסיק לא ידע שהעובדת בהריון וברגע - - -

לאה פדידה: אי ידיעה פוטרת מאחריות?

<שרון כהן: לא, שנייה - - -

<מאיר דוד: אי ידיעה לא פוטרת אותו ומחייבת אותו להגיש בקשה אז לכן הוא מגיש את הבקשה.

<שרון כהן: ברגע שנודע לו הוא מחוייב להגיש בקשה גם אם הוא פיטר אותה - - -

לאה פדידה: הוא כבר עבר את העבירה ופיטר אותה.

<שרון כהן: אבל הוא לא ידע - - -

<מאיר דוד: גברתי, אם נסתכל על ההליך הפלילי בהליך הפלילי הוא בכלל לא חייב.

<מאיר דוד: 23 מקרים שמעסיק לא הגיב נותבו לאכיפה וניהלנו תיקי חקירה, תיכף ניתן גם את הפילוח ויש 11 מקרים מסוף השנה שאנחנו עדיין בטיפול מול המעסיק.

לאה פדידה: מתי ה-11 פניות האלה בטיפול במעסיק, כמה זמן?

<מאיר דוד: מהחודש האחרון, חודש וחצי האחרונים, אנחנו מדברים על נובמבר, דצמבר.

<מאיר דוד: אנחנו נתנו 19 עיצומים כספיים בעקבות המקרים שקיבלנו לאכיפה, זה הסכום שם למטה המצטבר, 650,000 שקלים ונתנו גם התראה אחת ואפשר לראות על מה ניתנו ההתראות ועל מה הפיטורים.

<מאיר דוד: יש מקרים שלא מדובר פה באמת בהיתר, עובדת פונה לפיטורים, לא תמיד הפנייה היא רק על פיטורים, צמצום משרה יכול להיות ופגיעה בשכר או בהכנסה.

<מאיר דוד: יש מספר מקרים ועילות שהעובדות פונות ואנחנו נתנו פה עיצומים אחרי שניהלנו תיקי חקירה ב-20 מקרים.

נחמן שי: הסכום למטה הוא הסכום הכולל של חצי מיליון שקל?

<מאיר דוד: של 650,000 שקל, כן, זה כולל כל המעסיקים שקיבלו עיצומים כספיים בעקבות ההפרות שלהם.

נחמן שי: אבל למעלה, החמש זה מתכנס ל-176, זה לא חמש פעמים 176 זה סך הכל 176.

<מאיר דוד: נכון, סכום מצטבר.

נחמן שי: זה סכומים קטנים אלה.

<מאיר דוד: עיצום כספי על פיטורים הוא על כל עובדת 35,000 שקלים.

<מאיר דוד: אז חמשה מקרים 176,000.

<יפה סולימני: בעיקרון ברוב חוקי העבודה ה- - - הראשונה היא התראה.

<יפה סולימני: בעבודת נשים, כתוצאה מדיונים שהיו בזמנו שנכנס החוק להגברת אכיפה הוחלט שאנחנו אין סנקציה של התראה, הסנקציה היא ישר ל- - -

לאה פדידה: אז אני רוצה להבין רגע.

לאה פדידה: מעסיק שפיטר ונמצא אשם ולא בסדר, הוא מקבל סנקציה כספית של 35,000 שקלים ומחוייב להחזיר אותה לעבודה או שהפיטורים נשארים על כנם?

לאה פדידה: אז אולי שווה לי לפטר בשביל 35,000 שקל.

<מאיר דוד: הוא חייב להגיש בקשה זה לא משנה אם ניתנה לו סנקציה או לא ניתנה לו סנקציה.

<מאיר דוד: העובדת יכולה לתבוע אותו אחר כך גם בסעד אזרחי על הפיטורים.

<מאיר דוד: אנחנו לא יכולים, אין לנו מנדט או לחייב אותו להחזיר אותה לעבודה - - -

<קריאה: הפיטורים לא בטלים?

לאה פדידה: לא הבנתי, עכשיו זה ממש מוזר לי.

<מאיר דוד: אין לנו סמכות להחזיר את העובדת לעבודה.

נחמן שי: לא, הפיטורים תופסים והסנקציה היא - - -

<מאיר דוד: יש סנקציה מנהלית והיא יכולה במקביל לתבוע.

נחמן שי: אולי זה מחיר סביר.

לאה פדידה: ברגע שנתת סנקציה מנהלית זה אומר שהבנאדם עבר על החוק.

<מאיר דוד: נכון.

לאה פדידה: אז במקום לחייב אותו להחזיר לעבודה כי אתה לא נותן לו היתר, הרי הוא פעמיים עובר, עכשיו הוא צריך להגיש היתר ואתה לא נותן לו היתר.

לאה פדידה: אז זה מה שהוא קיבל 35,000 שקלים והעובדת הולכת הביתה?

<מאיר דוד: בהליך המנהלי 35,000 שקלים.

<מאיר דוד: היא יכולה גם לתבוע אותו אחר כך בהליך האזרחי וכנראה שהוא גם יהיה מחוייב בעוד - - -

לאה פדידה: אבל אין לה הגנה אתה עוד פעם מחזיר אותה שהיא עכשיו תלך לתבוע בתביעה אזרחית.

לאה פדידה: יש פה מהלך של עבירה על החוק - - -

<מאיר דוד: אין לי סמכות, איפה בסמכות יש לי להחזיר אותה לעבודה ולקבוע לחייב מעסיק להחזיר לעבודה.

<קריאה: צריך לקבוע ש- - -

<מאיר דוד: רבותיי, לא אמרנו שהפיטורים לא בטלים - - -

<יפה סולימני: חברים, אנחנו מתווכחים פה עם החקיקה.

<יפה סולימני: החקיקה בעצם באו ואומרת, אנחנו מנהל הסדרה ואכיפה, המחוקק אמור להטיל סנקציה על מעסיק על הפרת חוקי עבודה.

<יפה סולימני: אין לנו בידיים שלנו את האפשרות אנחנו - - -

לאה פדידה: מי קבע את גובה הסנקציה - - - מחייבים אותנו להחזיר - - -

<יפה סולימני: רגע, אנחנו ניתן את התשובה.

<יפה סולימני: הסנקציה הגבוהה ביותר בהליך המנהלי.

<יפה סולימני: 35,000 שקלים זה גובה העיצום הגבוה ביותר בהליך המנהלי.

<יפה סולימני: על הפרה אחת 35,000 שקל הוא הגבוה ביותר.

<יפה סולימני: הזכרתי קודם שבחוקי עבודה אחרים היום יש קודם התראה ואחר כך העיצומים הכספיים נעים בין 5000 שקל ל-35,000.

נחמן שי: המעסיק או המעסיקה, תזכרו תמיד שיש שתי אפשרויות, פיטר/ה, הטלתם את הסנקציה אבל הפיטורים באמת כבר נכנסו לתוקף כלומר, אותה עובדת, אתם רואים שיש לה מסלול אחר, היא לא תמהר ללכת לתביעה האזרחית, זה סיפור מורכב ו - - -

<מאיר דוד: אנחנו לא מכשירים את הפיטורים, אנחנו אומרים, הוא עדיין עבר עבירה והוא, אם הוא לא יגיש - - -

נחמן שי: אתם פותחים בהליכים משפטיים נגדו?

<מאיר דוד: לא אנחנו לא פותחים - - -

נחמן שי: כבר הענשתם אותו אתם לא יכולים להעניש פעמיים.

<מאיר דוד: אנחנו לא נעניש פעמיים, העובדת שיש לה את המסלול האזרחי שהיא יכולה גם להמשיך ולתבוע ויש מקרים כאלה גם.

<קריאה: אז מבחינת המדינה שילמת קנס של 35,000 שקל, צא לדרך.

<קריאה: פלילי גם.

<מאיר דוד: לא צריך פלילי במנהל, לא פלילי.

נחמן שי: ההרתעה לא מספקת.

<מאירה בסוק: אם אתה בא ואתה אומר ש-70 נשים פנו ואתה נתת בגרף הזה ששלוש נשים החזרתם לעבודה אז למה, כמו שהחזרתם אותן לעבודה למה אתה לא יכול - - -

<מאיר דוד: אני אבהיר, מאירה, את מה שאמרתי.

<מאיר דוד: אנחנו לא החזרנו לעבודה, אנחנו התרענו בפני המעסיק והוא פעל באופן עצמי והוא החזיר את העובדת לעבודה.

<מאיר דוד: הוא עשה את זה ביוזמה שלו.

<מאיר דוד: ברגע שהוא שמע שיש הפרה הוא החליט להחזיר אותה מיוזמתו ולא אנחנו כפינו עליו את ההחזרה שלו.

<קריאה: אז ל-77 אחרים משתלם יותר לשלם 35,000 שקלים ולפטר את העובדת, זה מה שאתם אומרים.

לאה פדידה: ההרתעה היא הרתעה חלשה מאוד.

<יפה סולימני: אני רוצה להוסיף איזשהו נתון - - -

<קריאה: אני אשמח להבין על המסלול הפלילי ואיך אתם משתמשים בו.

<יפה סולימני: משרד העבודה נותן מדיי שנה, מחלק כמיליון שקל תמיכות לארגונים שעוסקים בנושא של זכויות עובדים.

<יפה סולימני: זה כמו קו לעובד, עוד כמה ארגונים שחלק מהתקציב הזה, מהכסף הזה, אמורים לסייע בייצוג אותן נשים או עובדים בתביעות אזרחיות בנושא הזה.

<יפה סולימני: אנחנו מנסים לחפש כל מיני דרכים כדי להגן על העובדים ועל העובדות בדרכים אחרות.

<יפה סולימני: אנחנו גוף אכיפה, ולכן אנחנו משתדלים לעשות את העבודה שלנו גם בתחום הסברתי כמה שיותר, להשלים את הנושא האכיפתי מעבר לסנקציות שאנחנו עושים למעסיקים.

<יפה סולימני: אנחנו משתדלים לעשות כמה שיותר להסביר.

<יפה סולימני: אותו מעסיק שיפטר בפעם הבאה הוא יקבל עיצום כספי או שנלך איתו לכתב אישום.

<יפה סולימני: זאת אומרת יש הליכים מול מעסיקים שהם חוזרים על עצמם בתהליכים האלה שהם עוד ועוד ועוד אז אנחנו נלך בכיוון הזה.

<יפה סולימני: יותר ויותר נשים מתלוננות, מגיעות אלינו ואנחנו מפעילים את ההליכים כמה שניתן.

<יפה סולימני: במסגרת הסמכות שיש לנו משתדלים כמה שיותר.

<יפה סולימני: אין ספק שאנחנו עושים כמה שיותר כדי להגן על אותן נשים כי אנחנו חושבים שפה צריכים את ההגנה בתקופה של ההריון לתת לה את ההגנה.

נחמן שי: בסדר, יפה, אני חושב שאף אחד לא מערער על כך.

נחמן שי: אבל השאלה האם הסנקציה הזאת היא מספקת.

נחמן שי: אנחנו חושבים על הרתעה כדי למנוע פיטורים של נשים בהריון, זאת כוונת החוק, זאת כוונת הנוהל וזאת כוונת התהליך והכל יפה.

נחמן שי: האם זה מרתיע מספיק?

נחמן שי: יכול להיות שצריך להגדיל את הסנקציה, יכול להיות שצריך לחשוב על עוד עונשים, אני לא יודע.

<יפה סולימני: נכון, זו הסנקציה הגבוהה ביותר בנושא של עיצומים כספיים.

<יפה סולימני: גם מעסיק שניכה לעובד ולא שילם לא פנסיה במשך 10 חודשים ב-12 חודש גם מקבל את העיצום הכספי.

<יפה סולימני: היינו בדיונים פה, זה מה שהמדינה החליטה, זה הגבוה ביותר, זה סכום לא נמוך, הוא גבוה, ובפעם הראשונה שהמעסיק הזה הוא מקבל את הכפל עיצום ויש גם עוד הליכים שאני יכולים לעשות זה לא - - -

לאה פדידה: איזה עוד הליכים?

<קריאה: יש פה הליך פלילי שאתם לא משתמשים בו.

נחמן שי: מי עושה הליכים פליליים, המדינה?

<קריאה: כן.

נחמן שי: אתם יכולים להצביע על מעסיקים שנתבעו פלילית.

<יפה סולימני: מעסיק שהגיע פעם שנייה ושלישית אז פעם שנייה זה עיצום כפול, פעם שלישית אנחנו נלך אליו בהליך פלילי - - -

<קריאה: למה זה מוגבל לפעם השלישית?

<יפה סולימני: כי יש נוהל - - -

<קריאה: מי קבע את הנוהל?

<קריאה: משרד המשפטים.

<יפה סולימני: יש נוהל שנקבע עם משרד המשפטים, עם המדינה שבו - - -

<קריאה: זה נוהל הפניית תיקים להליכים פליליים.

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: דין אישה אחת לא כדין האישה השנייה, למה לא באישה הראשונה, אני לא מצליחה להבין.

<קריאות: - - -

נחמן שי: את לא מתחילה ישר עם העונש של ה-15 שנה את הולכת במדרג.

לאה פדידה: לא אמרתי עונש, אמרתי - - -

נחמן שי: זה עונש, עכשיו זה עונש, הסנקציה היא עונש לכל דבר.

נחמן שי: טוב, תמשיך, יכול להיות שאנחנו שואלים שאלות לפני שסיימתם.

<מאיר דוד: רק להבהיר, רבותיי - - -

לאה פדידה: אם אני אישה שהחליטה ללכת באמת בצעד פלילי ומשפטי האם - - - עדות מגיעים להעיד בבית המשפט?

<מאיר דוד: אם מתנהל הליך פלילי והמדינה תבעה את המעסיק על העבירה הזאת כן לבית הדין יגיע אותו מפקח או אותו גורם - - -

לאה פדידה: לא, אני לא שאלתי את זה.

<מאיר דוד: אז מה השאלה?

לאה פדידה: אני שאלתי שאלה פשוטה.

לאה פדידה: אני אישה שבאת ואמרת לי המעסיק שלך פיטר אותך לא כדין, הוא קיבל סנקציה של 35,000 שקלים, אם את רוצה עוד משהו לכי לסעד פלילי - - -

<מאיר דוד: סעד אזרחי.

לאה פדידה: סעד אזרחי לבית משפט ואני פניתי לסעד אזרחי לבית משפט, האם המשרד שלכם יבוא להעיד?

<מאיר דוד: זה תלוי באמת מה החליט השופט אם ירצה או לא.

<מאיר דוד: אבל מה שכן יכולה עובדת לעשות, וזה קורה, היא יכולה לקבל מאתנו את הממצאים שלנו, להציג אותם בפני בית הדין והרבה פעמים משתמשים בזה ושופטים גם פוסקים בהתאם להחלטות שלנו ויש מקרים שבית הדין יבקש מאותו מפקח להגיע ואנחנו נגיע.

<קריאה: בסיום כל הליך העובדת מקבלת את ה- - -

<קריאה: אתם יכולים להתייחס לכמה זמן אורך הטיפול בבקשות כאלה, האם יש את זה במצגת?

<מאיר דוד: הליכי חקירה?

<קריאה: כן - - -

<מאיר דוד: מספר חודשים.

נחמן שי: אני רוצה שתזדרזו כי יש פה עוד מוזמנים שלא דיברו ואתם לוקחים להם את כל הזמן.

<מאיר דוד: אז רק להגיד, חסר לנו הנושא הפלילי אבל יוגשו שני כתבי אישום.

<מאיר דוד: זה לא מופיע בשקף אבל היו שני מקרים שהוגשו שני כתבי אישום על נושא של פיטורי נשים בהריון בשנת 2017.

נחמן שי: בשנים קודמות היו גם פניה לערכאות משפטיות.

נחמן שי: מה הייתה התוצאה?

<מאיר דוד: אדוני היושב ראש, אנחנו נעביר לוועדה את ההתייחסות לגזרי דין של השנים הקודמות מה היו, בסדר, זה בטעות כי זה כן היה במצגת הראשונית.

לאה פדידה: סנקציה של 35,000 שקל והכל - - -

נחמן שי: זה לא הסוף, זה רק ההתחלה, לאה, זה תהליך, מתחילים ב-35 אחר כך אם הוא עבריין מועד אז מכפילים ואם צריך אז טוב.

נחמן שי: אבל אני רוצה לדעת מה תוצאות ההליכים המשפטיים כי אם צריך לעשות משהו בכנסת זה לחזק את זה אז עכשיו - - -

<יפה סולימני: אני אוסיף פה, עד 2012 בעצם כל ההליכים היו פליליים.

<יפה סולימני: ב-2012 נכנס החוק להגברת אכיפה, עיצומים הכספיים שהוא בעצם היום, כל הנושא של עיצומים כספיים הולכים לחוקק אותו, כמעט לגבי כל החוקים ורוב החוקים של מדינת ישראל שבהם - - - נכנסים הנושא של עיצומים כספיים שזה השלב הראשוני, ההרתעתי ורק אחר כך הולכים להליך הפלילי.

<יפה סולימני: כלומר, עד 2012 באמת היו הליכים פליליים ומ-2012 הכניסו תהליך של עיצומים כספיים והכניסו את הנושא הזה של העיצום הכספי גם לעבודת נשים.

<יפה סולימני: זאת אומרת, כשישבנו בזמנו גם עם הארגונים וגם עם כל מי שהיה, ארגוני עובדים, ארגוני - - - החוק להגברת אכיפה הוא היה תהליך של איזה ארבע שנים מ-2008 עד 2012 עד שהוא חוקק.

<יפה סולימני: וחוק עבודת נשים נכנס בנושא של עיצומים כספיים.

<יפה סולימני: כלומר, כל מי שהיה שותף לשולחן העגול שהיה בזמנו ראה לנכון שהסנקציה הראשונה היא צריכה להיות הליך של עיצום כספי.

<יפה סולימני: אנחנו באנו ואמרנו מעבר לזה כי גם הלכו ואמרו בוא ניתן גם התראות.

<יפה סולימני: אמרנו, בעבודת נשים לא נלך על ההתראה, בגלל החומרה נלך על העיצום הכספי.

<יפה סולימני: כלומר, יכול להיות שלחלק מהאנשים פה נראה ש-35,000 שקל זה מעט אבל כשאתה מטיל על מעסיק 35,000 שקלים בפעם הראשונה ובפעם השנייה אם הוא הפר שוב תבוא ותתן לו כפל עיצום ובפעם השלישית תלך איתו לכתב אישום אז יש לזה משמעות, יש לזה משמעות גם אם זה נראה לנו סכומים קטנים.

<יפה סולימני: כי בכל זאת ישבנו פה בהרבה דיונים והנושא של הסכומים עלה.

נחמן שי: אני רוצה לברך את חברת הכנסת מיכל בירן שחזרה מהכפור והצטרפה אלינו.

לאה פדידה: והיא לא בתמונה אלא בגודל טבעי.

נחמן שי: נכון, המקור.

נחמן שי: שלום מיכל.

<איפה סולימני: אנחנו סיימנו.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: אז יש לנו פה התייחסויות, ביקש לדבר אורי מויצו.

נחמן שי: בבקשה אורי.

<אורי טורקיה שלס: אנחנו בויצו מפעילות קו ייעוץ לזכויות נשים בעבודה ובמסגרת הזאת אנחנו מלוות נשים רבות למשרד העבודה והרווחה ומלוות אותן את התהליך, נמצאות גם בקשר ישיר היום עם הנפשות הפועלות שיושבות סביב השולחן ויחד אנחנו באמת מנסות כמה שאפשר לייעל את התהליך מצד אחד ומצד שני, והחשוב יותר, להגן על הנשים.

<אורי טורקיה שלס: אני חייבת לומר ששמעתי פה כמה דברים שמאוד זעזעו את האוזן והראשון בהם שיש דגש מאוד גדול על לייעל את התהליך של בדיקת בקשה להיתר וזה לוקח 30 ימים והמשרד גם יודע שאנחנו פנינו והתייחסנו לבעייתיות שבמהירות הזו והליקויים שעולים בתוכה.

<אורי טורקיה שלס: אני חייבת לומר לטובת

<אורי טורקיה שלס: כם שקיבלנו פה אוזן קשבת והדברים, אני מקווה, מיושמים, אבל דיברנו בצורה פתוחה והצבענו על ליקויים שהיו בתהליך הזה של התייעלות.

<אורי טורקיה שלס: מצד שני אני שומעת שכשמישהי מפוטרת ללא היתר לוקח כמה חודשים הבדיקה, אין לזה גבול של זמן, אפילו לא ראינו במצגת כמה זמן זה לוקח, זה משהו שאנחנו ככה שאלנו כבדרך אגב וקיבלתי תשובה הרגע.

<אורי טורקיה שלס: אז אני חושבת שמצב שבו עובדת מפוטרת ללא היתר שלצערנו זה קורה המון, הרבה יותר מה-777 היתרים, זה המצב וגם ראינו שמרבית ההיתרים מתבקשים במרכז ולא בפריפריה.

<אורי טורקיה שלס: אז בהחלט אנחנו נתקלות יום יום במצב שבו נשים מפוטרות ללא היתר וזה המצב שאנחנו משאירים אותן לנפשן.

<אורי טורקיה שלס: זאת אומרת, לוקח כמה חודשים לבדוק את זה, יש אולי עיצום כספי בסוף הדרך שבעיניי הוא מינורי, עם כל הכבוד, אני מכירה את החוק להגברת האכיפה אבל 35,000 שקלים כשמחצית הנשים בגרף שלכם מרוויחות יותר מ-10,000 שקלים זה שלוש משכורות, זה לא מחיר גדול מדיי בשביל להכשיר את השרץ.

<אורי טורקיה שלס: ומצד שני אתם אומרים להן, תגישו תביעה אזרחית, זה האפיק הנוח, כשכולנו יודעים שמרבית הנשים בהריון מתקשות מאוד לעמוד על זכויותיהן, בוודאי לבד.

<אורי טורקיה שלס: ואנחנו סבורות שזה התפקיד שלכם לתת פה את הגב של המדינה ולבדוק את הדברים בהרבה יתר יעילות כשהדברים מופרים ולא כשהמסלול הוא תקין לכאורה.

<אורי טורקיה שלס: התייחסתם פה גם לכוח האדם.

<אורי טורקיה שלס: אני שוב חוזרת, אמרתם שהכוח אדם הוא לא בעיה.

<אורי טורקיה שלס: אנחנו כן סבורות שמצב שבו מפקחת צריכה לבדוק 200-300 תיקים בשנה ומקציבים לה חודש על כל המשתמע ויש פה המון עובדות לבדוק, ויש פה תהליך של ללכת ולחזור ועוד מסמכים ולשמוע את הצדדים, זה לא מספיק כוח אדם.

<אורי טורקיה שלס: ואנחנו גם רואים את התוצאות של זה.

<אורי טורקיה שלס: זה מביא למצב שמפקחות נאלצות, הרבה פעמים, אני חלילה לא מאשימה אף אחד, אני יודעת שכל המפקחות שלכם עושות את הדברים באמת מתוך כוונה טובה ובמקצועיות רבה אבל בעינינו זה כן מביא למצב שנשים נפגעות מהתהליך.

<אורי טורקיה שלס: אני רוצה להעיר הערה נוספת לגבי הסיבות הכלכליות.

<אורי טורקיה שלס: אנחנו מבינות שמן הסתם למעסיק הרבה יותר נוח לתלות את האשם בסיבות כלכליות, לכולם יש סיבות כלכליות, בכל יש עסק יש איזשהי סיבה כלכלית שבגללה אפשר לוותר על עובד ובוודאי עובדת בהריון.

<אורי טורקיה שלס: יש תחושה מתוך הגרף שהסיבות הכלכליות נפטרות ביתר קלות.

<אורי טורקיה שלס: זאת אומרת, סיבות כלכליות זה לא רק סגירה הרמטית של עסק.

<אורי טורקיה שלס: סיבות כלכליות, כמו שהראיתם פה בחלוקה הם הרבה פעמים דברים אחרים כמו סגירת מחלקה, כמו צמצום עובד אחד מתוך מחלקה שבמקרה הוא העובדת בהריון, זה דברים שאנחנו רואות כל יום, אני בטוחה שגם אתם, וכדאי לשים את הדגש ולא להניח שסיבות כלכליות זה אומר אוטומטית שהמעסיק לא יכול להעסיק אותה יותר, זה ממש לא המצב.

<אורי טורקיה שלס: בפן החיובי אנחנו מאוד רוצות לברך על הפרשנות החדשה לגבי ההגנה לנשים בטיפולי פוריות.

<אורי טורקיה שלס: אנחנו בויצו ליווינו תהליך של אישה אחת אבל גם תהליך מול המשרד בניסיון לתת את הפרשנות הנכונה להגנה של שנתיים למטופלת פוריות ולהבהיר שמדובר בשנתיים לכל לידה עד כדי לידה ולא שנתיים לכל כמה הריונות שנצליח לעשות במשך שנתיים.

<אורי טורקיה שלס: אז גם המשרד שינה את עמדתו בנושא הזה ואנחנו מברכות על כך ושמחות.

<אורי טורקיה שלס: ואנחנו בהחלט מקוות להמשיך את הערוץ הפתוח איתכם, זה נושא פירות.

נחמן שי: יפה מאוד, מאה אחוז, תודה אורי.

נחמן שי: עורכת דין מרים זלקינד משדולת הנשים.

<מרים זלקינד: אז גם לשדולה שמפעילה קו לנשים על הפרת זכויות עבודה בגלל הריון וטיפולי פוריות פונות עשרות של נשים.

<מרים זלקינד: בשנה שעברה יושבת ראש הוועדה דיברה על כך שמספר המפקחות הוא מועט מאוד כמו שאמרה כאן אורי וזה באמת דבר שהוא דורש שיפור ותשומת לב.

<מרים זלקינד: הסתכלתי על הגרף ואני רואה שגם רוב הנשים שפוטרו הן בשכר נמוך מאוד.

<מרים זלקינד: אמנם הפילוג היה קצת רחב, היה קשה לשים לב אבל רוב הנשים שפוטרו היו נשים בשכר של 4000-5000 שקלים, זה הנשים המוחלשות ביותר, נשים שאחר כך לא תוכלנה בהכרח לעשות את ההליכים האזרחיים בשביל להשיג את מלוא הזכויות שלהם, זה דבר בעייתי מאוד בעיניי.

<מרים זלקינד: לפני כמה חודשים פתחנו בשדולה קו לנשים חרדיות בדיני עבודה ואנחנו רואות הפרות בוטות במיוחד בנושא של פיטורי נשים בהריון שבכלל המעסיקים לא פונים לבקשת היתר לפיטורים והתעלמות מוחלטת מהחבות בחוק, אפילו לא מנסים לצאת ידי חובה.

<מרים זלקינד: ממש לית דין ולית דיין.

<מרים זלקינד: והמקום של האכיפה זה להגיע באופן אקטיבי אל הציבור החרדי - - -

<מאיר דוד: כמה פעמים שלחתם לנו את הפניות האלה, אלינו, כדי שנגיע אליהם?

<מאיר דוד: אם את מקבלת את הפנייה ואני לא מקבל אותה ואני לא יודע - - -

נחמן שי: מאיר, זה לא שיח חברים פה.

נחמן שי: תוכל לשאול אחר כך, קודם כל לשמוע.

<מרים זלקינד: אנחנו כמו ויצו מקיימות גם ערוץ פתוח איתכם, נעביר בשמחה.

<מרים זלקינד: אבל אנחנו מדברות על כך שדרושה גם - - - על כל אישה שפונה אלינו יש המון נשים שלא פונות אלינו, ולכן דרושה עשייה יותר אקטיבית בציבור החרדי גם בדרכים שמותאמות לציבור הזה.

<מרים זלקינד: למשל האינטרנט פחות מגיע אליהם, יש דרכים מסורתיות יותר כמו עלונים ודרך הקהילה.

<מרים זלקינד: צריך לחשוב על דרכים שמתאימות.

<מרים זלקינד: עוד דבר שרציתי להעלות זה שמשרד הכלכלה באמת מאפשר פנייה של תגובה של האישה תוך 12 ימים.

<מרים זלקינד: בפועל אנחנו רואות עובדות שנדרשות לענות תוך שבוע כמו קודם.

<מרים זלקינד: שזאת בעיה ואין לא מספיקות לעמוד על זכויותיהן.

<מרים זלקינד: אני שוב מצטרפת לעניין של ייעול ההליכים - לשים לב שהייעול הזה שככל שהוא מבורך לא פוגע בסופו של דבר בנשים עצמן וכמובן לתת את הדעת על מה שמשתקף כאן ששוב הנשים המוחלשות ביותר הן אלה שנפגעות בסופו של יום.

<מרים זלקינד: תודה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: עורכת דין נועה נאמן, נציבות שוויון הזדמנויות.

נחמן שי: בבקשה נועה.

<נועה נאמן: גם אלינו מגיעות הרבה פניות של נשים בהריון וטיפולי פוריות.

<נועה נאמן: אנחנו שמנו לב בשנת - - -

<יפה סולימני: נועה, תגידי שאת חלק ממשרד העבודה והרווחה.

<נועה נאמן: אני שייכת למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<נועה נאמן: אנחנו בדקנו את הפניות שהיו לנו בשנת 2017.

<נועה נאמן: רבע מהפניות מגיעות אלינו על רקע הבאת ילדים לעולם והטיפול בהם.

<נועה נאמן: זאת אומרת, זה טיפולי פוריות, הריון וגם הורות.

<נועה נאמן: כשבדקנו את עניין ההריון אז ראינו שמשנת 2008, מאז שהנציבות הוקמה, היו לנו 2032 פניות על רקע הריון, מתוכן 1425 על רקע פיטורים.

<נועה נאמן: ובשנת 2017 היו לנו 156 פניות, מתוכן 104 על פיטורים של נשים בהריון.

<נועה נאמן: מבחינת ייצוג של נשים כאלו בבתי הדין - - -

מיכל בירן: מה זה פניות על הריון שהם לא על פיטורים?

<נועה נאמן: אם רוצים לפטר אותך בזמן חופשת לידה או ב-60 יום בהן את מוגנת לאחר מכן או שלא קיבלו אותך לעבודה על רקע ההריון שלך.

<נועה נאמן: מבחינת הייצוג של הנשים האלה אנחנו לא יכולים לייצג בבתי הדין נשים בהריון מאחר ובתחום הזה יש לנו קריטריונים, אמות מידה שבהן הם בוחרים תיקים לייצוג.

<נועה נאמן: בתחום הזה יש פסיקה עניפה, בתי הדין מכירים את התחום, אנחנו לא צריכים לייצר שם תקדימים.

<נועה נאמן: אנחנו מחפשים תיקים שיצרו תקדימים כדי לסייע לעובדים בהמשך הדרך.

<נועה נאמן: בתחום הזה לא יכולים את המשאבים המוגבלים שיש לנו, סך הכל 10 עובדים, מתוכם בערך ארבעה או חמשה עורכי דין, לא יכולים להעביר את הכוח הזה לייצג נשים בהריון.

<נועה נאמן: נותנים ייעוץ משפטי, מסייעים לפעמים בעמדות - - - בית הדין שנדרשות אבל הכוח שלנו בסיוע המשפטי הראשוני בתחום הזה.

<קריאה: אתם יכולים להעביר אלינו.

<נועה נאמן: בשמחה.

<נועה נאמן: אתן מייצגות בבתי הדין?

<קריאה: במקרים ספציפיים.

<נועה נאמן: אוקיי, תודה.

נחמן שי: מאירה בבקשה.

<מאירה בסוק: לי יש הערה כללית וזה שאנחנו רואים כאן שהגישו 70 נשים בקשות על זה שפיטרו אותן בהריון או שרוצים לפטר אותן.

<מאירה בסוק: ולעומת זה מעסיקים זה 1000 ומשהו.

<מאירה בסוק: כל הגישה שאנחנו כאן יושבים, שאנחנו רוצים להגן על נשים בהריון, כל הגישה של המשרד כאן זה שהם למעשה מגנים על מעסיקים אבל ודרך זה לפעמים מגנים על נשים.

<מאירה בסוק: כל האיזון כאן הוא כמעט לא קיים.

<מאירה בסוק: אנחנו מדברים פה על 1100 פניות של מעסיקים לעומת 70 נשים.

<מאירה בסוק: אז כל המערכת הזאת היא מערכת מאוד בעייתית.

<מאירה בסוק: אני לא באה בטענות כי זה העבודה שלהם, הם במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, הנושא של ההסדרה של מעסיקים והיתרים זה הם, אבל מה שאנחנו רואים פה שיש פה איזה ואקום מאוד גדול שנשים אין להן לאיפה לפנות.

<מאירה בסוק: כ-70 נשים בשנה זה, אתם יודעים כמוני, זה כמו שאנחנו מדברים על הטרדות מיניות שהן מעטות כי לא פונים, לא כי אין פיטורין בהריון.

<מאירה בסוק: אנחנו גם רואים בעיתונים שיש נשים שהן קצת יותר חזקות אז הן פונות לבתי משפט, בכלל לא דרכם, והן פונות לבית משפט וכמעט תמיד הן מנצחות כי הפיטורים לא היו תקינים, לא היה שימועים, כל מיני דברים כאלה.

<מאירה בסוק: לכן כל המערכת היא מאוד בעייתית.

<מאירה בסוק: אני מלווה אותם הרבה שנים והם באמת מנסים לעשות כל דבר שאנחנו באמת מבקשים ואין לי שום טענה.

<מאירה בסוק: אבל כל המערכת היא מערכת מאוד בעייתית.

<מאירה בסוק: הם צריכים, המעסיק מבקש היתר, הם בודקים את הנושא הכלכלי, נשים נפלטות, הן לא מהוות את הדבר החשוב למרות שהן כן דואגות אבל הבעיה היא נשארת בחוסר האיזון.

<מאירה בסוק: אני אגיע לזה ש-60% נגיד, אני מסכימה איתכם, בעיות כלכליות, יפה מאוד, אבל 40% אחרים אתם גם נותנים היתרים ועל 40% האלה שזה לא בעיות כלכליות ושזה כן פה אתם אומרים שפתאום יש ירידה בתפקוד.

<מאירה בסוק: אנחנו ביקשנו שיתנו פילוח.

<מאירה בסוק: אחרי 10 שנים בנאדם עובד, למה פתאום יש ירידה בתפקוד?

<מאירה בסוק: פתאום מחפשים תירוץ.

<מאירה בסוק: גם כן, לנושא הכלכלי, הצמצומים, שתמיד זה נשים שישר מפטרים אותן, העברה ממחלקה למחלקה תמיד זה נשים.

<מאירה בסוק: יש לכם גם בעיה, שאני לא באה אליכם בטענה כי אתם באים ואתם אומרים שאין בחוק, הנושא שמגיעות אלינו, אני בטוחה לכל הארגונים, זה שהמעביד אומר, אני לא אבקש היתר אבל אני אעשה לה את המוות.

<מאירה בסוק: במקום לשבת בחדר עם חלון לשים אותה במוסך בחדר בלי חלון וכו' וכו' וגורמים לה, לאישה, להתפטר מעצמה.

<מאירה בסוק: וזה לא נכנס אצלהם כי היא מתפטרת, היא אומרת, אני חייבת לדאוג לבריאות שלי ושלום ולהתראות.

<נועה נאמן: עושים את זה גם הרבה כשהן חוזרות.

<מאירה בסוק: או כאלה שחוזרות לעבודה.

<מאירה בסוק: או לפעמים יש דברים כאלה שמעביד בא ואומר לעובדת, תשמעי, לא כדאי לך לחפש מטפלת, אני במילא אחרי ה-60 יום אני אפטר אותך.

<מאירה בסוק: כל מיני דברים כאלה.

<מאירה בסוק: ואז מגיעים לסוג הסכמים והסכמים לא קיימים ואנחנו מכירים פסקי דין שהמעביד צריך להראות כנות ורצון בקבלה לעבודה.

<מאירה בסוק: כל הדברים האלה מאוד בעייתיים, לכן ה-70 נשים האלה זה רק הדוגמה הקטנה.

<מאירה בסוק: נשים לא פונות כי הן יודעות שהן לא - - -

נחמן שי: למה נשים לא פונות, אני לא הבנתי.

<מאירה בסוק: הן לא פונות כי הן יודעות שהמעביד יקבל היתר.

<יפה סולימני: מה זה קשור, אבל אין קשר בין ההיתר לבין - - -

<מאירה בסוק: אבל עובדה ש- - - את יודעת מה, לא משנה, הן לא פונות, הן לא פונות.

<קריאה: הן לא פונות מכמה סיבות.

נחמן שי: את רוצה לומר שבעצם הכתובת הזאת היא לא כתובת אמינה ונשים מוותרות עליה.

<מאירה בסוק: המילה אמינה לא נכונה.

נחמן שי: היא לא כתובת אפקטיבית.

<מאירה בסוק: המטרה שלה לא מושגת, האישה לא מוגנת, זה מה שאני אומרת.

<מאירה בסוק: שלמרות שהרצון הוא רצון טוב והם עושים עבודה ואין לי שום טענות וכל שנה הם ממש, אין לי שום טענות, האיזון פה הוא בעייתי.

<מאירה בסוק: זה משהו הרבה יותר כללי שאותו צריך לשנות.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: כן, יפה, בבקשה.

<יפה סולימני: לא בכדי הפרדנו את הנושא ההסדרתי מהנושא החקירתי בתוך המנהל.

<יפה סולימני: כדי שיהיו שני גופים שונים שכל אחד יעבוד בתחום שלו ובאמת פה תהיה את ההגנה על העובדת שמגיעה ופה בעצם יהיה דיון בין מעסיק לעובדת לראות בעצם אם לתת את ההיתר.

<יפה סולימני: אנחנו פיתחנו כל כך הרבה ערוצים לתת לעובדות כדי שיפנו ויגישו בקשות.

<יפה סולימני: אם זה באינטרנט, דרך אפליקציות, כל דרך שהיא שאפשר.

<יפה סולימני: אי אפשר להתעלם מהנתונים שהציגה פה נציבות שוויון הזדמנויות שהיא גם גורם משלים גם לעבודה שלנו.

<יפה סולימני: נציבות שוויון הזדמנויות היא חלק מתוך משרד העבודה והרווחה שהיא גם מקבלת תלונות וכל האלפים שהם קיבלו הם טיפלו בהם - - -

<קריאה: אבל הם לא מוסמכים לעשות אכיפה מנהלית, מה זה בכלל לא אותו דבר- - -

<יפה סולימני: הן פועלות מול מעסיק - - -

<קריאה: אבל זה ממש לא אותו גוף.

<יפה סולימני: הן פועלות מול מעסיק ובתוצרים שלהן גם יש עובדות שחזרו לעבודה, החזירו אותם לעבודה - - -

<קריאה: גם בתוצרים שלי יש עובדות שחזרו לעבודה אבל זה לא אומר שזה חלק מהמשרד שלכם.

<יפה סולימני: אולי הם לא נתנו סנקציה למעסיק אבל עדיין הטיפול שלהם הוא טיפול בתלונה - - -

<קריאה: יש המון גופים שעוזרים - - -

<יפה סולימני: עוד דבר אחד, אנחנו עכשיו יוצאים בקמפיין בגלל הנושא החרדי שהאוכלוסייה החרדית לא מגיעה לאתר אינטרנט ולכל המקומות שלנו.

<יפה סולימני: מעבר לקמפיין בחברה הערבית שעשינו בשנה האחרונה, שני קמפיינים של קרוב ל-600,000 שקל כל קמפיין בכל ערוצי התקשורת בחברה הערבית.

<יפה סולימני: אנחנו יוצאים, בחודש הבא ובעוד חודש וחצי אחרי פסח לקמפיין בחברה החרדית ושם באמת אנחנו מגיעים למקומות שבאמת אפשר להעביר להם את המידע בדרכים שלקחנו יועצים מהחברה הזו שיתנו לנו ייעוץ איך להגיע, באיזה מקומות ובאיזה דרכים, אפילו הכשרנו את האתר אינטרנט שלנו שזה דבר שצריך לעשות אותו בכלל שיוכלו להכנס אליו כדי להגיע לאותן נשים ובכלל כל העובדים כדי שיידעו מהם זכויותיהם.

<יפה סולימני: אנחנו משתדלים לעשות כמה שיותר כדי להגיע.

<יפה סולימני: לא נגיע - - -

נחמן שי: מה ההערכה שלכם, ואני שואל כאן את כל הפורום הזה, אנחנו יכולים הרי לטפל רק במה שאנחנו יודעים לא במה שאנחנו לא יודעים, זה תמיד יהיה נכון, אז כמה אנחנו לא יודעים, כמה התופעה הזאת רווחת של פיטורי נשים בהריון על ידי המעסיקים שלהן בלי לקבל אישור והנשים או שהן לא יודעות או שהן לא רוצות או שאין להן כוח או שהן לא פונות, אחד לחמשה, אחד לעשרה.

<מאירה בסוק: צריך להפריד גם בין השירות הציבורי למעסיקים הפרטיים.

נחמן שי: בציבורי בטח יותר מסובך.

<מאירה בסוק: הרבה פחות.

נחמן שי: מה בציבורי?

<קריאה: בטח.

<מאירה בסוק: יש ועדים, הציבורי גם יותר - - -

נחמן שי: הוא יותר מודע לזכויות של העובדים.

<קריאה: בציבורי אנחנו יותר - - - אנחנו לא מפנים.

<מאירה בסוק: פרטי זאת הבעיה המרכזית.

<מאירה בסוק: זה עניין של מאות עובדות, לדעתי, בשנה - - -

נחמן שי: מה, של מאות מקרים שנעלמים לנו?

<מאירה בסוק: אם אנחנו נסכם שדולה, ויצו, נעמ"ת - - -

נחמן שי: נכון, זה מה שאני רוצה לדעת.

נחמן שי: כן אורי.

<אורי טורקיה שלס: קודם כל התופעה הזאת מאוד רווחת.

<אורי טורקיה שלס: אלינו לבד מגיעים מאות מקרים בשנה של נשים שמפוטרות - - -

נחמן שי: שמטלפנות ואומרות פיטרו אותי בגלל שאני בהריון.

נחמן שי: אפשר לחשוב שגם בחלק מהמקרים יכול להיות שזה שימוש מסוים, את צריכה לנכות - - -

<אורי טורקיה שלס: אני מנכה.

<אורי טורקיה שלס: אחרי ניכוי אני יכולה להגיד בוודאות שבכל הארגונים שאנחנו עובדות בהם בוודאות מגיעים מאות של מקרים בשנה.

<אורי טורקיה שלס: שאלתם פה למה הן לא פונות.

<אורי טורקיה שלס: אנחנו חייבות להעביר, הן פונות אלינו כי הן לא מוצאות את אגף האכיפה כאגף נגיש.

<אורי טורקיה שלס: נקודה.

<אורי טורקיה שלס: ואני רוצה להסביר למה, זה לא אשמת מישהו, זה משהו שבעיניי ראוי שנעבוד עליו ביחד ונחשוב על איך כן להנגיש אותו לאוכלוסיות האלה.

<אורי טורקיה שלס: נשים רבות לא יודעות את הזכויות שלהן, זה אחד ואולי זו הבעיה החמורה ביותר ויש איך לעבוד עם זה.

<אורי טורקיה שלס: נשים רבות נמצאות במצב מאוד רגיש כלכלית, פיזית, נפשית ולא מוצאות את הכוחות לפנות, על אחת כמה וכמה שאתם מספרים לנו פה שהסנקציה היא שאנחנו נחקור את זה כמה חודשים ואחרי זה נטיל עד 35,000 שקלים על המעסיק.

<אורי טורקיה שלס: העובדת לא מקבלת פה איזשהם פיצויים עונשיים למתלוננת שזה גם אופציות שיש בהליכים פליליים, היא לא מקבלת את זה.

<אורי טורקיה שלס: מבחינתה זה שלח לחמך, היא הגישה את התלונה, היא לא יודעת מה קורה איתה, פעמים רבות היא גם לא מקבלת דיווח על מה קרה איתה כמו בהליכים רבים בדיני עבודה ואתם יודעים את זה שבהליכים רבים בדיני עבודה העובד מגיש תלונה ומחכה.

<אורי טורקיה שלס: אני עכשיו סיימתי תהליך שאחרי שבע שנים התברר לנו שהיה דיון והוגש כתב אישום ואף אחד לא סיפר לנו.

<אורי טורקיה שלס: אז זה קורה, זה קורה הרבה.

<אורי טורקיה שלס: ההליך האזרחי הוא כמובן יותר נוח מבחינתה אבל שם אין לה שום סיוע ומי שייצג אותה.

<אורי טורקיה שלס: אני חושבת שיש פה בעיית נגישות ובעיה גם לעובדת להבין מה הערך המוסף פה, מה זה עוזר לה.

<אורי טורקיה שלס: אם לא החזרתם אותי לעבודה ולא עזרתם לי עם כסף ולא עזרתם בכלום אז הנה, עצבנתי אותו, בזה זה נגמר.

נחמן שי: מה יוצא לי מזה.

<אורי טורקיה שלס: בדיוק.

<אורי טורקיה שלס: בסוף, בסופו של דבר עובדת רוצה להיות מוגנת, זה המטרה של המהלך.

<אורי טורקיה שלס: המטרה היא שלא יפטרו אותי או שיסייעו לי באיזשהי צורה לצלוח את התקופה הקשה הזו, זו המטרה.

<מרים זלקינד: וככל שהאישה מוחלשת יותר וענייה יותר אז היא פחות תעשה דברים והיא לא תדע על זכויותיה.

נחמן שי: כן, בבקשה, משרד הרווחה.

<שרון כהן: ראשית, אני באמת באמת ובתמים מזמינה, אני מנהלת תחום פניות ותלונות בחוקי עבודה.

<שרון כהן: ראשית מאז שאני בכלל בתחום הזה בשנים האחרונות אני ממש משתדלת להנגיש את עצמנו לציבור.

<שרון כהן: לצורך העניין, אין אצלי שעות קבלה של טלפון, הטלפון פתוח קווי, באמת כי אני מודעת לזה שאנשים נמצאים בהפסקה כזו או אחרת אז אפשר להגיע אלינו דרך הטלפון.

<שרון כהן: יש לי תא דואר ייעודי לפניות, אפשר לגשת דרך טלמסר.

<שרון כהן: אפילו להשאיר הודעה בתא טלמסר עם טלפון ואנחנו חוזרים.

<שרון כהן: יש לנו מיילים, יש לנו פקס, יש לנו טופס מקוון להגיש דרך האינטרנט.

<שרון כהן: להבדיל מחוקים אחרים חוק עבודת נשים לא ניתן לבצע אכיפה יזומה.

<שרון כהן: בחוקים אחרים, נכון, יש לנו חוקים שאנחנו מבצעים על בסיס תלונות ועל בסיס יזום.

<שרון כהן: חוק עבודת נשים זה חוק שאני חייבת את המתלוננת על מנת להגיע - - - אני לא יכולה להגיע למעסיק באופן יזום ולחפש נשים בהריון, זה חוק שאני חייבת את המתלוננת.

<שרון כהן: ולכן אני מזמינה את כל הארגונים שטוענות, ואני באמת מאמינה לכן, שיש לכן מאות פניות של נשים בהריון, אז בבקשה, אם אתן רוצות אני אשאיר לכן את פרטי ההתקשרות שלנו.

<שרון כהן: תעבירו לי, זה הלחם קיום שלנו, אני אשמח לטפל באותן נשים וגברים לצורך העניין בטיפולי פוריות.

<שרון כהן: ורק לעניין הזה שאמרתם מה יוצא לי מזה.

<שרון כהן: אני מדברת עם כל הפונים, בין אם זה נשים בהריון ובין אם בכלל ביתר החוקים שאנחנו אמונים עליהם.

<שרון כהן: ואני שומעת את זה הרבה פעמים שאומרים לי, גברתי מה יוצא לנו מזה.

<שרון כהן: זה לא קביעה שלנו.

<שרון כהן: המחוקק והמחוקק זה איפה שאנחנו יושבים כאן היום, נתן לנו את המנדט לבצע אכיפה אל מול המעסיק.

<שרון כהן: אם הייתה לנו אכיפה, אם היה לנו את המנדט לדרוש ממעסיק להשיב למתלונן או מתלוננת כספים או מסמכים או להשיב אותה לעבודה, אני מאמינה, ותאמינו לי גם אתם, היינו משתמשים בזה.

<שרון כהן: לא ניתנה לנו הסמכות ולמי שיש את הסמכות הזו זה רק לבית הדין לעבודה בהליך אזרחי - - -

<קריאה: בואו נלך ביחד למחוקק, נגיד לו שאת רוצה סמכות.

<שרון כהן: בסדר, אבל אנחנו מדברים על המצב הקיים, ולכן באמת מעל הבמה הזו אני פונה אליכן, יש לכן מידע על פיטורי נשים בהריון ודברים שיש עוד בסמכותנו, נשמח לקבל.

נחמן שי: הקריאה הזאת נחפש לה דרך יותר ממוסדת אחר כך.

נחמן שי: יש פה שאלה ששואלת יושבת ראש הוועדה, אני מייצג אותה לצורך העניין, היא מבקשת לדעת האם, כנראה זה מתייחס לדיונים קודמים, האם היו או האם אוישו 32 תקנים של אכיפת חוקי העבודה?

<יפה סולימני: - - -

נחמן שי: אוישו?

<יפה סולימני: כן.

נחמן שי: 32?

<יפה סולימני: כן, שנה שעברה נקלטו כל המפקחים שהיו.

<יפה סולימני: יש עוד עזיבה בינתיים אבל - - -

<מאיר דוד: יש עוד עזיבה מאז- - -

<יפה סולימני: כל הזמן יש עזיבה וקליטה, זה בא בקליטה, אבל כן, בפעם הקודמת שהיה דיון היו חסרים, היה לנו - - - גדול מאוד, נקלטו עובדים, בינתיים גם - - - אבל אנחנו כל הזמן בהליכים - - -

נחמן שי: כמה עובדים חסרים לכם היום?

<יפה סולימני: אולי איזה חמשה, ששה או שבעה - - -

נחמן שי: זה אחריות שלך, הפיקוח הזה הוא שלך?

<יפה סולימני: כל המפקחים במנהל זה באחריות שלי אבל כל הזמן אנשים עוזבים ונקלטים חדשים.

<יפה סולימני: זאת אומרת זה תהליך של ארגון גדול, המנהל הוא גדול ואנשים מחפשים עבודה במקומות - - -

נחמן שי: אוקיי, אנחנו נתקרב לסיום.

נחמן שי: מי עוד היה רוצה להשתתף?

נחמן שי: כן, בבקשה גברתי.

<נועה נאמן: להגיד עוד משהו ולחזק גם את אורי ואת מרים וגם את יפה.

<נועה נאמן: דווקא העובדה ש-25% מהפניות שמגיעות אלינו הן על הרקע הזה זה דווקא מראה מודעות מאוד גבוהה של נשים.

<נועה נאמן: אבל איפה זה נופל?

<נועה נאמן: בדיוק באוכלוסיות החדשות, בדרך כלל חרדיות ונשים בקרב אוכלוסייה ערבית.

<נועה נאמן: אנחנו גם ערכנו קמפיין השנה בקרב החברה הערבית כדי לעודד פניות שהן לא על רקע לאום אלא על רקע הריון, על רקע גיל, על רקע טיפולי פוריות וכנ"ל בחברה החרדית מה שעושה מנהל הסדרה זה מאוד חשוב.

<נועה נאמן: מהנשים האלו לא יגיעו פניות לבתי הדין, ולכן דווקא שם חשוב - - -

מיכל בירן: אגב, הסיכוי שיפטרו מישהי שהיא חרדית או ערביה על רקע טיפולי פוריות יותר גבוה אפילו בענייני תחבורה.

מיכל בירן: שסתם מישהי ממעמד הביניים יש לה טיפול פוריות בבוקר לפני עבודה היא קופצת עם הרכב שלה ותוך שעה וחצי היא חזרה בעבודה.

מיכל בירן: מי שאין לו תחבורה ציבורית נגישה שזה לוקח חצי יום זה נהיה עניין הרבה יותר גדול ומזמין - - -

<קריאה: זה נכון בכל הפריפריה, זה מאוד בעייתי.

נחמן שי: מי רוצה להתבטא, מיכל?

מיכל בירן: אין לי משהו מיוחד להוסיף.

נחמן שי: מישהו עוד רוצה לתרום את תרומתו אות תרומתה?

מיכל בירן: השאלה באמת מה התוצרים הפרקטיים.

נחמן שי: כן, בבקשה.

מיכל בירן: לא, אבל אין לי הצעה, אני תוהה בקול רם.

נחמן שי: מה את שואלת?

מיכל בירן: מה התוצרים הפרקטיים.

נחמן שי: של הדיון?

מיכל בירן: כן.

נחמן שי: קודם כל הדיון מתקיים פה בגלל שאנחנו צריכים לקיים אותו, זה לא שיזמנו אותו.

נחמן שי: אני אומר את זה כדבר תקין לא דבר לא תקין, זה טוב שיש מסורת מעוגנת בחוק שאחת לשנה באים לוועדה ומדווחים וכתוצאה מדיווח גם יודעים וגם מסתכלים קדימה וגם מייעלים.

נחמן שי: זה נשמע כמו חזון אחרית הימים אבל זו הדרך הנכונה לעשות עסקים בשירות.

<מאירה בסוק: אבל לא קורה כלום.

נחמן שי: לא קורה כלום זה לא טוב, אם זו ההתרשמות שלך, מאירה - - -

<מאירה בסוק: כמות הנשים היא כזאת והולכים הבייתה.

נחמן שי: טוב, אז אני רוצה לשאול אותך יפה אם יש לך כוונות לעשות שינויים בעקבות הדיון שהיה פה היום לפני שאני אדבר.

<יפה סולימני: אני מאוד מקווה שבאמת נקבל מהארגונים את אותן פניות שמדובר עליהן ואז אם אני אקבל בשנה הזאת את ה-100 וה-150 שמדובר עליהן שפוטרו או שמגיעות אליהם אז בשנה הבאה כשנציג את הנתונים אז לא יהיו 77, יהיו 250, אבל זה עכשיו תלוי בסיוע של אותם גורמים כדי להפנות אותם אלינו - - -

<קריאה: עכשיו זה אחריותנו.

נחמן שי: הכדור עבר למגרש השני והכל בסדר.

<יפה סולימני: לא, אני לא העברתי את הכדור, רק אמרתי, אתה אמרת מה יהיה, אז זה שלב - - -

נחמן שי: לא, אני שואל, כשיוצאים מתוך דיון כזה מה התובנות שלך.

<יפה סולימני: נכון אז זה תובנה אחת שאני אשמח מאוד לקבל כל מידע כדי לעזור.

<יפה סולימני: אנחנו נעשה, העירו פה לגבי נושא של הנגישות ובנושא של הסברה באוכלוסיות הבעייתיות אז הזכרתי קודם את הנושא של המגזר החרדי שזאת פעם ראשונה שאנחנו עושים את הקמפיין ואנחנו נמשיך אותו ונעבוד עליו יותר.

<יפה סולימני: ואנחנו אולי נעשה בשנה הזאת עוד קמפיין בחברה הערבית כדי באמת להנגיש יותר את המידע לכיוונים שלהם.

<יפה סולימני: לגבי נושא כאן שדיברו על לתת לעובדת עשרה ימים או שבעה ימים או ששה ימים - - -

<מרים זלקינד: 12 ימים.

<יפה סולימני: רגע, בסדר, שנייה.

<יפה סולימני: דיברו כאן על שהיו מקרים מסויימים שנתנו שבוע במקום 12 ימים או משהו כזה.

<יפה סולימני: אנחנו נעשה את זה אחיד, אותו מספר ימים ינתן לכולם.

<יפה סולימני: גם אם העסק נסגר וגם אם עילה כלכלית או אם העובדת רוצה אנחנו ניתן יותר זמן לעובדת - - -

נחמן שי: יותר זמן למה?

<קריאה: להגיב.

<יפה סולימני: קבענו 12 יום?

<קריאה: 12 יום.

<יפה סולימני: אנחנו נעשה עכשיו 12 גם אם העסק נסגר ויש לנו את כל המסמכים של המעסיק אנחנו נמתין לעובדת 12 יום ולא נקצר את הזמן והמעסיק יקבל אחרי בהתאם בדיוק באותו הליך כמו שנעשה במקומות האחרים.

<יפה סולימני: בדיון האחרון שהיה לנו עם הארגונים גם לקחנו גם מסקנות וכבר הפעלנו אותם בשטח, אמנם לא - -

<קריאה: בגלל זה לא הזכרתי.

<יפה סולימני: - - אבל זה עובד יותר ביום יום כבר.

<יפה סולימני: אנחנו פתוחים לכל הצעה.

נחמן שי: אני רוצה לסכם.

נחמן שי: תודה רבה למשרד הרווחה ולכל המשתתפים.

נחמן שי: אני חושב שיש פה נקודות תורפה שכל אחד יודע לעלות עליהן גם בלי הדיון אבל הדיון רק מחדד אותן.

נחמן שי: קודם כל בנושא ההרתעה והענישה שכרוכות אחת בשנייה, הלא רק ענישה כבדה יכולה לשמש הרתעה, אם הענישה היא לא כבדה אז היא מזמינה המשך ההפרות או העבירות האלה בלי בעיה ואחר כך מחפפים אותה.

נחמן שי: יכול להיות שזה לפעמים קל למעסיק לומר אני אשלם את הסכום הזה, זה לא משהו כבד מדיי ואני אוכל להמשיך ולעשות, גם אם הוא מעסיק מועד לצורך העניין.

נחמן שי: אתם צריכים לשקול לדעתי אם לא כדאי, אני לא יודע אם זה בידיכם אבל לכם יש ייעוץ משפטי שיבדוק אם אפשר להעמיק את הענישה, להגדיל אותה.

נחמן שי: הכסף מרתיע.

נחמן שי: אנשים שעוסקים בכסף ומענישים אותם בעיצומים כספיים הם מבינים שפה אחת, כסף.

נחמן שי: אז אם זה הרבה כסף אז זה גורם להם לשקול פעמיים ואם זה מעט כסף הם יכולים לספוג את זה והם נפטרו מעובדת שהם לא היו מעוניינים בה או שניצלו את תקופת ההריון שלה או איזשהו משהו שקשור בהריון כדי לשלוח אותה הביתה.

נחמן שי: אז לכן אני חושב שהענישה היא דבר אחד.

נחמן שי: ב' להגביר את המוטיבציה של העובדות להתלונן אני לא רואה דרך אחרת אלא שיצא להן משהו מזה.

נחמן שי: אם העובד סתם פראייר, העובדת, אולי אפילו ייצא לה שם רע.

נחמן שי: היא אומרת לעצמה למה אני צריכה להתלונן, אחר כך אני אבוא למקום אחר יגידו היא כבר התלוננה קודם, היא בעייתית, אני לא אקח אותה לעבודה, אז היא בכלל מזיקה לעצמה.

נחמן שי: או שהיא הולכת למסלול אזרחי, יעלה לה כסף, אולי תפסיד בכלל.

נחמן שי: היא לא הולכת אבל כבר מישהו, שואלים אותה מה היה מקום העבודה הקודם שלך?

נחמן שי: היא אומרת.

נחמן שי: הולכים למקום העבודה הקודם המעסיק הקודם שלה אומר, וואלה זאתי, הייתה ככה, הייתה אחרת, עשתה לנו צרות, לא כדאי לכם.

נחמן שי: זה שנייה שמעבירים אותה כי עוד חמש נשים מחכות בחוץ וגם הן רוצות את העבודה והכל בסדר ויש להן שם יותר טוב.

נחמן שי: אז צריך לחשוב, אני לא נותן לכם תכנית להגנת עדים פה או משהו, זה לא עד כדי כך אבל צריך לחזק את הנשים.

נחמן שי: מה גם שאנחנו שומעים שחלק מהתלונות באמת מתפזרות לפריפריה, לא מגיעות אליכם, עם כל המאמצים שאת עושה.

נחמן שי: אני משוכנע שפתחת את כל הערוצים הקיימים.

נחמן שי: חוץ מטויטר לא שמעתי - - - תעשי גם טויטר ותעשי הכל, יאללה, אינסטגרם וכל מה שבא.

מיכל בירן: יש לי תחושה שהנשים בקבוצות האוכלוסייה המדוברת שלא מגיעה אליהן ההסברה הרגילה לא בטוח שטויטר יפתור את הבעיה.

נחמן שי: נכון, את צודקת מיכל.

נחמן שי: אני בטוח, אבל זה לא עוזר לנו, כי עובדה שכולן פה הסבירו שגם אליהן מגיעות תלונות.

נחמן שי: איך אתן מייעלות את התקשורת ביניכן זה הדבר הכי פשוט בעולם, באמת, מגיעה אליכן תלונה, אתן מכירות את המערכת הזאת אז תעבירו מיד, אל תהססו.

<אורי טורקיה שלס: זה תלוי גם ברצון העובדת כמובן.

נחמן שי: אה, יכול להיות שהיא לא רוצה שתעבירו את זה הלאה.

נחמן שי: אוקיי, אני מבין.

<אורי טורקיה שלס: הרבה פעמים מתקשרים אלינו באופן אנונימי ורוצים לקבל ייעוץ מה המסלולים שעומדים בפניי, זה לא באמת בהכרח ש- - -

נחמן שי: ואתן נותנות את המסלול הזה?

<אורי טורקיה שלס: בוודאי.

נחמן שי: בסדר, אז זה רוב העבודה.

נחמן שי: חוץ מאשר להגיד הנה הכתובת ואלה דרכי ההתקשרות יותר מזה אתן לא יכולות לעשות.

נחמן שי: יכול להיות שהעובדת מטעמים שלה לא תהיה - - -

מיכל בירן: הבעיה המרכזית שעלתה כאן היא בסופו של דבר האינסנטיב כי מכוון שפיצויים לא מגיעים לעובדת, דוגרי, אין לה סיבה לעשות את זה.

<מאיר דוד: אני רוצה לומר משפט- - -

נחמן שי: כן אבל אם בית המשפט - - -

<מאירה בסוק: יש לה בעיה להתעמת עם המעסיק, זה לא פשוט, זו בעיה מאוד קשה.

נחמן שי: ברור, אוקיי, טוב.

נחמן שי: אנחנו נשארים פה עם כמה סימני שאלה.

נחמן שי: אני רוצה לחשוב על זה.

נחמן שי: מה רצית לומר?

<מאיר דוד: אני רק אומר שנכון שאין סעד ישיר לעובדים אבל יש מקרים שבהם בעקבות הליכי אכיפה מעסיקים מחליטים כן לעשות שינוי כיוון וכן לתקן הפרות וכן להחזיר עובדים.

<מאיר דוד: זה לא סעד ישיר, זה לא חובה שלנו.

נחמן שי: אבל לא כל העובדים עשויים מחומרים, יש כמה כאלה בזמן האחרון שהחליטו לעלות על בריקדות ולהלחם במעסיקים קודמים והם עושים הפגנות כל מוצאי שבת בכל מיני פינות של מדינת ישראל.

נחמן שי: רוב העובדים הם לא כאלה, הם סופגים והולכים הלאה ויש להם מספיק צרות וילדים בבית.

נחמן שי: אומרים יאללה, עברנו את זה.

נחמן שי: לכן אתם צריכים להיות מעוניינים כן להגביר את המוטיבציה שכן תגענה תלונות אליכם ושכן העובד או העובדת ידעו שהם גם יוצאים נשכרים מזה באיזשהו אופן ובוודאי ובוודאי שלא ייפגעו.

נחמן שי: טוב, זהו, אנחנו ניפגש בשנה הבאה אם כולנו נהיה פה.

נחמן שי: כשמדובר בכנסת תמיד צריך לזכור.

נחמן שי: תודה רבה לכולכם ולכולכן על הדיון, תודה רבה.