ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 948, 2018-02-06 11:15

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים בהצעת חוק לתיקון פקודת המכס.

משה גפני: בישיבה הקודמת ביקשנו לבדוק כמה דברים ולעשות שינויים במה שנדרש ואני אבקש, אם אפשר לקרוא את התיקונים ולהסביר אותם.

<שיר שפר: התיקון הראשון נתבקש לגבי ההגדרה נמל בפסקה (4).

<שיר שפר: הוועדה ביקשה לבחון את העניין ואולי להוריד את עניין שר האוצר שיקבע מה יהיה נמל.

<משה אשר: ברשות

<משה אשר: כם, הייתי רוצה דקה בפתח הדברים.

<משה אשר: אנחנו קודם כל רצינו לעדכן את חברי הוועדה.

<משה אשר: ב-14 בינואר העלינו את המערכת ואבי, ראש מינהל המכס כאן לצדי, ואנשים ממינהל המכס והמחשוב וכל הדברים האלה ומל"מ, והעלינו את זה בהצלחה רבה.

משה גפני: אני קורא שיש ביקורת על זה.

<משה אשר: זאת ביקורת קטנה כי אם היא לא הייתה עובדת, היית שומע מכל העולם ואחותו.

משה גפני: אני לא מאמין לעיתונים.

<משה אשר: כן.

<משה אשר: העיתונים לפעמים.

משה גפני: לפעמים העיתונים כותבים שאני משבח את משרד האוצר.

<משה אשר: אחת מערכות המחשוב המורכבות ביותר במדינת ישראל.

<משה אשר: למעשה כל הסחר של מדינת ישראל עובר דרך הדבר הזה.

<משה אשר: זה עלה.

<משה אשר: עדיין יש תיקונים ובאגים שצריך לטפל בהם, ברור שצריך לעשות את זה, אבל באמת יישר כוח לכל מינהל המכס והמכשור וכל מי שעסק בזה.

<משה אשר: היום למעשה אנחנו ממשיכים את החקיקה שאמורה לקבע את הדברים ולהכניס אותם לסטנדרטים החדשים.

משה גפני: תודה רבה.

<לילי אור: בהגדרה של נמל מחקנו את מה שהיה רשום בסעיף (4).

<לילי אור: נמחק "מקום אחר ששר האוצר קבע בצו" והכנסנו במקום זה "תחנת גבול לפי צו הכניסה (תחנת גבול), התשמ"ז-1987 שהמנהל אישר לעניין פקודה זו".

<שיר שפר: עכשיו מדובר בצו עם אפשרויות סגורות.

<לילי אור: כן.

<לילי אור: זה צו של שר הפנים.

<שיר שפר: המנהל יכול לאשר רק מה שכתוב בצו הזה.

משה גפני: בסדר.

<לילי אור: היה לנו את סעיף 52א שחובה להשיב על שאלות, להגיש מסמכים לעניין אניעה.

<לילי אור: ביקשתם שיהיה סעיף מאוחד.

<שיר שפר: אמרת קברניט של אנייה ואמרנו שכלל אמצעי ההובלה יאוחדו להיות ביחד.

<שיר שפר: סעיף 18 להצעה.

55 יבוא: "55א.

55 יבוא: חובה להשיב על שאלות ולהגיש מסמכים המגיש מצהר חייב להקל על פקיד המכס המוסמך לכך את הכניסה אל כלי ההובלה.

55 יבוא: כן עליו להשיב על כל שאלה ולהגיש כל מסמך בנוגע לכלי ההובלה ולטובין אלה.

55 יבוא: קברניט של אנייה וחברת התעופה המובילה, או כל אדם אחר המכניס טובין לישראל בכלי הובלה, עובדיהם שהוסמכו לכך על ידם, ובעלים של כלי ההובלה חייבים להשיב לפקיד מכס גם על שאלות בעניין כלי ההובלה, צוות עובדיו, נוסעיו, צידתו ומסעו".

55 יבוא: בעצם לקחנו את הסעיפים שהיו לגבי הימי ולגבי יבשתי-אווירי ואיחדנו לסעיף אחד.

<שיר שפר: סעיף 16, לנוסח.

<שיר שפר: הגשת מצהר.

<שיר שפר: שינוי שעשיתם ב-53(א)(1)(א).

<קריאה: אני רואה כאן בנוסח משהו שלא תיקנתם.

<קריאה: בסעיף 3 דיברנו על שעות ועל ימים.

<גיא גולדמן: כן.

<גיא גולדמן: אמרנו ששיר תשנה.

<שיר שפר: כן.

<שיר שפר: זה תיקון טכני.

<שיר שפר: זה בסדר.

<שיר שפר: אני אתקן.

<ענבל קורקוס: המחלקה המשפטית.

<ענבל קורקוס: אחרי שבדקנו את ההערה הזאת שלגבי מצהר יבשתי, כשמובלים טובין בדרך היבשה, את המצהר צריך יהיה להגיש 24 שעות ולא כמו שהיה כתוב בנוסח המקורי, יום קודם לכן.

<ענבל קורקוס: בפועל לא מגישים 24 שעות לפני אלא מגישים ערב לפני בגלל כל מיני הליכים שתלויים באישור שינוע של הטובין האלה באמצעות רשת.

<ענבל קורקוס: לכן אנחנו לא רוצים להחמיר ולהגיד 24 שעות כי מבחינתנו ערב קודם זה זמן מספיק טוב בשביל לשדר את המצהר.

<ענבל קורקוס: לכן אנחנו מבקשים להשאיר את הנוסח המקורי ולא לעבור לשעות, בגלל התהליכים המיוחדים במעברים.

<שיר שפר: שיהיה כתוב יום קודם.

<ענבל קורקוס: יום קודם.

<ענבל קורקוס: כן.

משה גפני: מבחינתי זה בסדר אבל אני לא מבין את מה שאמרת.

<אמיר שני: אני אסביר.

משה גפני: תן לי, שלא ייראה שאני בכלל לא מבין את מה שהיא אומרת.

משה גפני: אם זה 24 שעות או מגיש ערב קודם, אז מה קורה?

משה גפני: זה לא בסדר?

משה גפני: זה אותו הדבר.

משה גפני: יום, הפירוש הוא 24 שעות על פי כל קנה מידה בעולם.

יצחק וקנין: אולי תיקח את המושג של ההלכה.

יצחק וקנין: מעת לעת.

משה גפני: את יודעת מה?

משה גפני: אני לא מתווכח.

משה גפני: את אומרת שצריך יום, אז יהיה יום.

משה גפני: אני לא מבין בזה אבל לא נורא.

משה גפני: אני לא חייב להבין הכול.

משה גפני: מה זה יום קודם?

<ענבל קורקוס: זה יותר מדויק להגיד ערב קודם אבל הכוונה היא שזה לא עד 24 שעות.

משה גפני: אז חבר הכנסת וקנין צודק.

משה גפני: שיהיה כתוב יום לפי ההלכה.

משה גפני: אם אתם מתעקשים על זה, אין לי בעיה.

משה גפני: זה לא משנה.

<אמיר שני: אנחנו דיברנו בפעם הקודמת שלמעברי הגבול אין את הכלים, במיוחד כשתלוי בירדנים, אני מזכיר לכם, שאני יכול לספק את זה יממה קודם.

<אמיר שני: נקודה.

משה גפני: אבל זה לא קשור ליום או ל-24 שעות.

משה גפני: זה קשור לזה שצריך לכתוב, ואני לא יודע באיזה שלב נעשה את זה אבל נעשה את זה, שבמידה וזה לא תלוי בסוכן או בזה שאמור להביא את זה, אז אנחנו נצטרך להתייחס לזה.

משה גפני: זה לא קשור לדיון הזה.

משה גפני: הדיון הזה הוא דיון סמנטי.

<שיר שפר: אני רק מבקשת לחזור לנוסח, לסעיף 16 לנוסח.

<שיר שפר: זה יוצא סעיף 53(א)(1)(א).

<שיר שפר: יש כאן גם שינוי שעשיתם.

<לילי אור: כן.

<לילי אור: כדי להבחין בין המשלח לבין סוכן האנייה.

<לילי אור: לעניין מטען שהובל לישראל דרך הים – לצורך פריקתו בישראל - יגיש סוכן האנייה ובאין סוכן אנייה – קברניט האנייה את המצהר לא יאוחר מ-24 שעות לפני הגעת האנייה לישראל, או בעת יציאת האנייה לישראל מהנמל האחרון שבו הוטען מטען המובל לישראל, לפי המאוחר.

בפניכם הוא: יגיש משלח בינלאומי את המצהר לא יאוחר ממועד פריקת הטובין בנמל.

בפניכם הוא: אני אקריא מה אנחנו רוצים להכניס.

בפניכם הוא: יגיש משלח בינלאומי את המצהר 24 שעות לפני הגעת האנייה לישראל.

בפניכם הוא: על אף האמור, בהפלגה לנמל בישראל שצפויה להימשך פחות מ-48 שעות, יגיש משלח בינלאומי את המצהר לא יאוחר - - -

משה גפני: איך הגענו כאן למשלח בינלאומי?

<לילי אור: זה הפיצול שעשינו.

משה גפני: אבל החלטנו שעל משלח בינלאומי עוד נדבר.

משה גפני: אתם מסכימים למשלח בינלאומי?

<קריאה: זה בהסכמה.

משה גפני: לא שאלתי אתכם.

משה גפני: אתם בהסכמה, זה ברור.

משה גפני: אתם מסכימים?

<קריאה: לא.

<אמיר שני: אנחנו כרגע, עד שנקבל מסמך שנראה, לא מסכימים.

<לילי אור: על זה דיברנו לפני הישיבה.

<אמיר שני: דיברנו אבל אני רוצה לראות מסמך.

<לילי אור: אני מקריאה אותו.

משה גפני: איזה מסמך אתה רוצה לראות?

משה גפני: זו הייתה המחלוקת העיקרית ביניכם.

משה גפני: משלח בינלאומי.

משה גפני: הגעתם להסכמה, אז הגעתם להסכמה.

משה גפני: זה מותנה בזה שיראו לכם מסמך, אז אני רוצה לדעת מה המסמך.

יצחק וקנין: לא מסמך.

יצחק וקנין: לדעתי זה הסעיף.

<קריאה: זה הניסוח.

<אמיר שני: אנחנו רוצים לראות את הנוסח ואת הניסוח בחוק.

<לילי אור: אני מקריאה אותו.

יצחק וקנין: הם מקריאים עכשיו.

יצחק וקנין: מקובל עליך הניסוח כפי שהם הקריאו אותו?

<לילי אור: אני יכולה להקריא שוב.

<לילי אור: "יגיש משלח בינלאומי את המצהר 24 שעות לפני הגעת האנייה לישראל.

<לילי אור: על אף האמור, בהפלגה לנמל בישראל שצפויה להימשך פחות מ-48 שעות, יגיש משלח בינלאומי את המצהר לא יאוחר מ-24 שעות מהגעת האנייה לישראל.

<לילי אור: יום שישי ויום שבת לא יבואו במניין 24 שעות".

<שמואל גרוסמן: אני יכול להתייחס לזה?

משה גפני: כן.

<שמואל גרוסמן: אנחנו ישבנו הבוקר בפגישה די חטופה כדי לנסות להגיע להסכמות.

<שמואל גרוסמן: אמנם התקדמנו אבל קשה לומר שהגענו להסכמות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תגיעו להסכמות בהמשך.

<שמואל גרוסמן: יש נושא של מצהר ושל תת מצהר.

<שמואל גרוסמן: אני מצטער שאני נכנס לדברים טכניים אבל הם חשובים.

<שמואל גרוסמן: מצהר הוגדר ויש נושא של תת מצהר.

<שמואל גרוסמן: משלח בינלאומי רלוונטי רק למושג שנקרא תת מצהר.

משה גפני: אני ממשיך הלאה.

משה גפני: נחזור לעניין הזה.

משה גפני: תצטרכו עוד לשבת ולגמור את זה.

משה גפני: אני לא רואה כאן את הבעיה הגדולה.

<אבי ארדיטי: אנחנו מסתובבים סביב הנושא הזה כל כך הרבה זמן.

משה גפני: אתם לא תסתובבו עוד הרבה זמן.

משה גפני: כנראה היום זה יסתיים.

משה גפני: כנראה.

משה גפני: אתם תצטרכו להיות גמישים ולהגיע לפתרונות.

<שיר שפר: בפסקה (ב)(2) היה שינוי.

<שיר שפר: הוועדה ביקשה לבחון כאשר הנסיעה היא פחות משישה ימים אם אפשר לתת יותר זמן, לשלוח את המצהר.

<לילי אור: שינינו את זה לתקופה ארוכה יותר.

<לילי אור: בפסקה (ב)(2) היה רשום בעת יציאת האנייה מכל נמל שבו הוטען מטען המובל לישראל ואנחנו שינינו את זה ובמקום זה יבוא: "24 שעות לפני הגעת האנייה לישראל או בעת יציאת האנייה מנמל הפקידה האחרון, לפי המאוחר".

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמשיכי.

משה גפני: אנחנו בסעיף 62(ג)(1).

משה גפני: שאלנו למה צריך שיהיה כתוב שטרי הביטוח והביטוח.

משה גפני: למה צריך פעמיים?

משה גפני: אתם מוחקים אחד או אתם מסבירים אחד?

<אבירם אברמוביץ: היכן שמופיע לנו דמי הביטוח, לפעמים זה יכול להיות שטר הביטוח, לפעמים דמי הביטוח, אבל צריך לציין במפורש שאם זה שטר הביטוח, אנחנו צריכים שתמיד יופיעו גם דמי הביטוח, שלא יחסר נתון אחד.

משה גפני: בפסקה (1) כתוב חשבונות המכר, שטרי הביטוח ואז אתם מפרטים עוד דברים.

משה גפני: אחר כך ממשיכים: לרבות דמי ההובלה, הביטוח ושאר תשלומים ששולמו בשלהם.

משה גפני: הביטוח כבר כתוב קודם לכן.

<אבירם אברמוביץ: הכוונה לרבות דמי הובלה ודמי הביטוח במידה והם לא היו מצוינים בשטר הביטוח.

<אבירם אברמוביץ: אם שם לא מופיע דמי הביטוח, צריכים לציין במפורש שזה כולל גם את דמי הביטוח באותו שטר.

<אבי ארדיטי: למעשה דמי הביטוח, זה מה שהכי חשוב לנו אדוני כי אנחנו צריכים את דמי הביטוח.

<אבי ארדיטי: למעשה זה מה שהכי חשוב לנו.

<אמיר שני: לכן צריך להוריד את שטר הביטוח כי זאת הפוליסה ופוליסה, אף אחד לא נותן אותה.

<אמיר שני: דמי הביטוח, זה בסדר.

<אמיר שני: לא צריך גם וגם.

<אבי ארדיטי: לפעמים, כדי לדעת שדמי הביטוח הם סבירים או לא סבירים, אנחנו צריכים לדעת גם מה הפוליסה.

<אבי ארדיטי: זה חלק מהרעיון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הלאה.

<שמואל גרוסמן: סליחה, יש כאן עוד בעיה אחת.

<שמואל גרוסמן: זה הוזכר בישיבה הקודמת.

<שמואל גרוסמן: יש כאן משהו שמבחינתנו הוא מעורפל ולא ברור וחשוב שהוא לא יהיה מעורפל כי יש כאן גם חובות שכרוכים בעיצומים כספיים.

<שמואל גרוסמן: נאמר מסמכים אחרים הנוגעים לטובין ומלמדים על ערכם במקום קנייתם.

<שמואל גרוסמן: זה נוסח שאי אפשר להבין מה עומד מאחוריו.

משה גפני: מה עומד מאחוריו?

<שמואל גרוסמן: צריכה להיות רשימה סגורה.

משה גפני: מה עומד מאחוריו?

<ענבל קורקוס: מה שעומד מאחוריו, יש בפקודת המכס פרק שלם על איך מעריכים טובין לצורך חישוב מסי יבוא.

<ענבל קורקוס: יש כל מיני תשלומים שמוסיפים, חוץ מחשבון הספק, יכולים להיות כל מיני תשלומים כמו למשל תשלום עבור תבניות, כל מיני דברים אחרים, שבעצם צריך להוסיף אותם לערך הטובין.

משה גפני: תסבירי שוב.

משה גפני: את ההתחלה שמעתי.

משה גפני: הם צודקים, זה מעורפל.

<ענבל קורקוס: אנחנו לא יכולים עכשיו לכלול כאן רשימה סגורה של מסמכים כי למשל המסמך המרכזי הוא חשבון ספק אבל יכולים להיות כל מיני צורות של כל מיני מסמכים שקשורים לאותם נתונים שצריך להוסיף לערך הטובין.

<ענבל קורקוס: לגבי מה שעורך דין גרוסמן אומר בעניין העיצומים, לעניין העיצומים למיטב הבנתי הסיכומים אתם דיברו על עיצומים, על מסמכים מאוד מסוימים ומאוד מאוד מוגדרים כך שזה לא פוגע.

משה גפני: הנוסח הזה, אני מסכים, בסופו של דבר אתם יכולים תמיד לתפוס סוכן ולהגיד שזה חל על זה, האמירה המעורפלת הזאת.

משה גפני: אם אתם יכולים להיות יותר מדויקים, היה הרבה יותר קל.

משה גפני: זה די מעורפל, כי כתוב מסמכים אחרים, כללית, הנוגעים לטובין ומלמדים על ערכם במקום קנייתם.

משה גפני: זה אפשר כמעט על כל דבר לומר שהייתם צריכים להביא את זה.

משה גפני: אם ישב שם פקיד עם לב רע, הוא יעשה נזקים לסוכן.

<קריאה: אין פקידים כאלה במכס.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מתכוון בקדנציה הזאת.

<ענבל קורקוס: אנחנו יכולים פשוט להוסיף את זה.

<ענבל קורקוס: מדובר במסמכים שכוללים את ההוצאות.

משה גפני: אני מבקש שתנסחו את זה יותר ספציפי ולא אמירה מעורפלת כזאת.

<ענבל קורקוס: בסדר.

משה גפני: אני לא מתכוון לקדנציה הזאת.

משה גפני: אני אמרתי.

<קריאה: שטרי הביטוח יורד.

<קריאה: נשאר רק דמי הביטוח, נכון?

משה גפני: לא.

<אמיר שני: אין לנו שטרי ביטוח.

משה גפני: רבותיי, נעשה סיכום בסוף.

משה גפני: שטרי הביטוח לא ירד.

משה גפני: הטענה שלכם על נוסח מעורפל, התקבלה.

<אמיר שני: אבל שטרי ביטוח, אין דבר כזה בכלל.

משה גפני: כל מה שתגידו אני צריך לקבל?

משה גפני: נחזור בסוף ונראה.

משה גפני: אני חושב שהם הסבירו את הנושא הזה.

<שיר שפר: דבר אחרון מהדיון הקודם הוא סעיף 62(ג)(4).

<שיר שפר: גם אז ביקשה הוועדה לבדוק לגבי מסמכים שיקבע שר האוצר, אם אפשר להוריד משם את סוגיית שר האוצר.

משה גפני: בסדר.

<שיר שפר: עכשיו אנחנו ממשיכים היכן שהפסקנו.

<שיר שפר: סעיף 65(ב).

<לילי אור: אני ממשיכה בהקראה.

<לילי אור: 65.

<לילי אור: התרה לגבי טובין הכלולים בהצהרת יבוא הוגשה הצהרת יבוא, רשאי המנהל לתת, באופן מקוון, התרה לגבי הטובין הכלולים בה.

<לילי אור: על אף הוראות סעיף קטן (א), לא ייתן המנהל התרה כאמור באותו סעיף קטן אם מתקיים אחד מאלה: המנהל מצא כי לא קוימה הוראה לפי כל דין בקשר לייבוא הטובין, ובכלל זה מצא כי מתקיים אחד מאלה: ההצהרה כוללת פרטים לא נכונים.

<לילי אור: ׁ(ב) ההצהרה אינה כוללת פרטים שיש לכלול בה לפי הוראות סעיף 62(ג).

<לילי אור: ׁ(ג) להצהרה לא צורפו מסמכים שיש לצרף לה לפי הוראות סעיף 62(ג), או שצורפו לה מסמכים כאמור שאינם שלמים או שאינם ניתנים לקריאה.

<לילי אור: (ד) לא שולמו מסי יבוא כדין.

<לילי אור: (ה) לא שולמה הוצאה שנתחייב בה אדם על פי פקודה זו בקשר לטובין המיובאים.

<לילי אור: לא ניתנה ערובה לקיום הוראות פקודה זו שדרש המנהל.

<לילי אור: נתן המנהל התרה לגבי טובין הכלולים בהצהרת יבוא, כאמור סעיף קטן (א), ינהגו בטובין האמורים על פי ההצהרה.

<לילי אור: החליט המנהל, כאמור בסעיף קטן (ב), שלא לתת התרה, יודיע על כך למגיש ההצהרה.

<לילי אור: על אף הוראות סעיף קטן (ג), נתן המנהל התרה לגבי טובין הכלולים בהצהרת יבוא כאמור בסעיף קטן (א), והיה לו יסוד סביר להניח, טרם מסירתם של הטובין לצריכה בארץ, כי מתקיים לגבי הצהרת היבוא שהם נכללו בה האמור בסעיף קטן (ב), רשאי הוא להתלות את ההתרה או לבטלה.

<לילי אור: 65א.

<לילי אור: שמירת מסמכים הוגשה הצהרת יבוא, ישמור בעל הטובין את ההצהרה וכל מסמך שצורף אליה לפי סעיף 62(ג), בהתאם לכללים שיקבע המנהל.

<לילי אור: 65ב.

<לילי אור: חובה להשיג על שאלות מי שמגיש הצהרת יבוא חייב להשיב על כל שאלה בנוגע לטובין הכלולים בהצהרה, אם נדרש לכך בידי פקיד מכס.

משה גפני: למה זה כתוב בחוק?

<ענבל קורקוס: זה כבר הופיע בחוק.

<ענבל קורקוס: פשוט העברנו את הסעיף הזה למקום הרלוונטי.

משה גפני: אם המכס מבקש מזה שמייבא, הוא שואל אותו מה יש לו כאן או מה אין לך כאן, לא חשוב מה, צריך שיהיה כתוב בחוק?

משה גפני: זה לא ברור וזה לא מובן מאליו מהחקיקה הכללית?

<ענבל קורקוס: הוא יכול להגיד שאתם דרשתם בחקיקה לצרף רק מסמכים מסוימים ופרטים מסוימים ודי בכך.

<ענבל קורקוס: אבל אם נדרשות הבהרות, כדאי שתהיה סמכות מפורשת כדי שאף אחד לא יטען טענות בעניין הסמכות.

<ענבל קורקוס: זאת דעתנו.

<אבי ארדיטי: לפעמים הדברים מעורפלים ואתה צריך להבהיר אותם.

<אבי ארדיטי: יש לנו את זה יום יום ושעה שעה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז להוסיף את המלים "אך ורק", בגלל שאז הוא מתחיל לשאול אותו כל מיני שאלות ואומר שיש לו סמכות.

משה גפני: ב-65ב.

משה גפני: מי שמגיש הצהרה חייב להשיב על כל שאלה בנוגע לטובין.

משה גפני: אך ורק בנוגע לטובין.

<שרית פרבר: רציתי להעיר שעצם זה שהסעיף שם, מעבר לכך שהוא מקנה סמכות, הוא גם גודר אותה למה הוא יכול לשאול.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אך ורק.

משה גפני: משרד המשפטים מסכים אתי.

משה גפני: אני התכוונתי שיכול בקדנציה הבאה כמובן, לא בקדנציה הזאת כי פקידי המכס כולם טובים בקדנציה הזאת אבל יהיה איזה פקיד רע והוא יראה מישהו שהפרצוף שלו לא מוצא חן בעיניו, אז הוא יתחיל לשאול אותו שאלות.

משה גפני: כל דבר הוא יגיד לו, זה בנוגע לטובין.

משה גפני: לכן אני מבקש להדגיש שהשאלות, מה שהיא אמרה לגבי הנושא הזה של המכס, יהיה אך ורק לנושא של הטובין.

משה גפני: שהוא לא יוכל לבוא ולשאול אותו שאלות כמו מה השעה.

משה גפני: לא עכשיו.

משה גפני: בקדנציה הבאה.

<לילי אור: 65ג.

<לילי אור: הגשת מסמך אחר במקום הצהרת יבוא על אף הוראות סעיף 62(א), רשאי המנהל להתיר, דרך כלל או בסוגי מקרים קבע, הגשת מסמך אחר, במקום הצהרת יבוא.

<לילי אור: התיר כאמור, יראו מסמך כאמור, לעניין כל דין, כהצהרת יבוא".

<לילי אור: קודם תיקנו את סעיף 67 ועכשיו אנחנו מבטלים אותו בגלל מה שהוספנו ב-55א.

<לילי אור: 21.

<לילי אור: ביטול סעיף 67 סעיף 67 לפקודה בטל.

<לילי אור: 22.

<לילי אור: החלפת סעיף 68

לפקודה יבוא: "68.

לפקודה יבוא: רישיון מחסן בעל מחסן לא יאחסן בו טובין הנתונים לפיקוח רשות מכס אלא אם כן ניתן לו רישיון לכך מאת המנהל ובהתאם לתנאים שקבע המנהל ברישיון (בפרק זה – רישיון מחסן).

לפקודה יבוא: המנהל רשאי לקבוע ברישיון את סוגי הטובין שניתן לאחסן כאמור במחסן.

לפקודה יבוא: בעל רישיון מחסן יאחסן במחסן בהתאם להוראות לפי סעיף קטן (א) רק טובין שהוגשה לגביהם הצהרת יבוא לשם אחסנה, כאמור בסעיף 62(א)(2), וניתנה לגביהם התרה (בפרק זה – טובין שהותרו לאחסנה), ואולם רשאי המנהל, מטעמים מיוחדים או בסוגי מקרים שיקבע, להורות על אחסנת טובין שלא הוגשה לגביהם הצהרה כאמור.

לפקודה יבוא: שר האוצר יקבע אילו סוגי טובין ניתן לאחסן במחסן רשוי מכל סוג, ותנאים לאחסנת טובין כאמור".

לפקודה יבוא: 23.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 74 בסעיף 74 לפקודה – בכותרת השוליים, במקום "ההחסנה" יבוא "האחסנה".

לפקודה יבוא: במקום "שנרשמו להחסנה" יבוא "שהותרו לאחסנה" ובמקום "ההחסנה הוגמרה" יבוא "האחסנה הסתיימה".

לפקודה יבוא: 24.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 75 בסעיף 75 לפקודה, במקום "שנרשמו להחסנה ולא הוחסנו" יבוא "שהותרו לאחסנה ולא אוחסנו".

לפקודה יבוא: 25.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 76 בסעיף 76 לפקודה, במקום "שנרשמו להחסנה" יבוא "שהותרו לאחסנה", ובמקום "עריכת הרשימה" יבוא "הגשת הצהרת היבוא לגביהם".

לפקודה יבוא: 26.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 86 בסעיף 86 לפקודה, במקום "רשמון" יבוא "הגשת הצהרת יבוא".

משה גפני: אתם עוקבים אחרי כל מה שהיא מקריאה.

<קריאה: עד כה הכול בסדר.

<לילי אור: 27.

<לילי אור: החלפת סעיף 91

לפקודה יבוא: "91.

לפקודה יבוא: הצהרה על טובין מוחסנים והתרתם בעל טובין מוחסנים המבקש להוציא טובין כאמור, כולם או חלקם, ממחסן רשוי, יגיש עליהם למנהל הצהרה שהיא אחת מאלה: הצהרת יבוא לשם צריכה בארץ.

לפקודה יבוא: הצהרת יצוא.

לפקודה יבוא: הצהרת יבוא לשם אחסנה במחסן רשוי אחר.

לפקודה יבוא: לעניין הגשת הצהרה כאמור בסעיף קטן (א) ולעניין מתן התרה לגבי הטובין הכלולים בה יחולו, בשינויים המחויבים, הוראות הסעיפים המפורטים להלן, לפי העניין: לעניין הצהרה כאמור בסעיף קטן (א)(1) או (3) – סעיפים 62(ב) עד (ה) ו-63 עד 65ג.

לפקודה יבוא: לעניין הצהרה כאמור בסעיף קטן (א)(2) – סעיפים 103(ב) עד (ו) ו-104".

לפקודה יבוא: 28.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 92 בסעיף 92 לפקודה, במקום "טובין שהוחסנו או שנרשמו להחסנה או למסירה מן המחסן" יבוא "טובין שאוחסנו, טובין שהוגשה לגביהם הצהרת יבוא לשם אחסנה או טובין מוחסנים שהוגשה לגביהם הצהרה כאמור בסעיף 91(א)", ובמקום "סילוקם" יבוא "העברתם".

לפקודה יבוא: 29.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 93 בסעיף 93 לפקודה, במקום הרישה עד המילים "או לשם ייצוא" יבוא "טובין מוחסנים שהוגשה לגביהם הצהרה כאמור בסעיף 91(א)(2) או (3), וניתנה לגביהם התרה".

לפקודה יבוא: 30.

לפקודה יבוא: החלפת סעיף 94

לפקודה יבוא: "94.

לפקודה יבוא: אחסנה להלכה טובין שהותרו לאחסנה, לרבות טובין שהוגשה לגביהם הצהרה כאמור בסעיף 91(א)(3) (בסעיף זה – ההצהרה הראשונה) וניתנה לגביהם התרה, ולפני שאוחסנו הוגשה לגביהם הצהרת יבוא כאמור בסעיף 91(א)(1) או (3), יראו אותם כטובין שאוחסנו בהתאם להצהרה הראשונה".

לפקודה יבוא: 31.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 98 בסעיף 98 לפקודה, במקום "שנרשמו ברשמון שנקבע, להפקדה" יבוא "שהותרו לאחסנה", ובמקום "מיום שהופקדו" יבוא "מיום שאוחסנו".

לפקודה יבוא: 32.

לפקודה יבוא: החלפת סעיפים 103 ו-104 "103.

לפקודה יבוא: הצהרת יצוא בעל טובין המבקש לייצאם מישראל, יגיש עליהם למנהל הצהרת יצוא.

לפקודה יבוא: על אף הוראות סעיף קטן (א) וחוק סוכני המכס, רשאי המנהל לקבוע תנאים או נסיבות שבהתקיימם רשאי אדם שאינו בעל הטובין להגיש הצהרת יצוא בעבור בעל הטובין.

לפקודה יבוא: הצהרת היצוא תהיה ערוכה במבנה ולפי פרטים שקבע המנהל בכללים, דרך כלל או לסוגי מקרים, ויצורפו לה כל המסמכים המפורטים להלן, כשהם שלמים וניתנים לקריאה: חשבונות המכר, שטר המטען ומפרט אריזות.

לפקודה יבוא: אם יצוא הטובין חייב בהיתר יצוא, רישיון יצוא או אישור יצוא – היתר, רישיון או אישור כאמור.

לפקודה יבוא: מסמכי העדפה או חשבונית הצהרה כמשמעותה בהסכם בדבר הקמת אזור תעשייה מוכר (Qualified Industrial Zone – QIZ), לפי העניין.

לפקודה יבוא: כל מסמך אחר שקבע המנהל.

לפקודה יבוא: על אף הוראות סעיף קטן (ג), רשאי המנהל לפטור מהחובה לצרף מסמכים כאמור באותו סעיף קטן, כולם או חלקם, בהתקיים תנאים או נסיבות שקבע.

לפקודה יבוא: הצהרת יצוא תוגש בטרם יוצאו הטובין מישראל, ואולם רשאי המנהל לקבוע פרטים או מסמכים שיהיה ניתן להגיש או לצרף להצהרה עד תום חמישה ימי עסקים ממועד יצוא הטובין.

לפקודה יבוא: הגשת הצהרת יצוא לפי הוראות סעיף זה יכול שתיעשה בידי סוכן מכס כאמור בסעיף ,168 ובחוק סוכני המכס.

לפקודה יבוא: הוראות סעיפים 64 עד 65ד יחולו לעניין הצהרת יצוא, בשינויים המחויבים ובשינוי זה: על אף האמור בסעיף 65(ב), המנהל לא ייתן התרה אם מצא כי לא קוימה הוראת דין בקשר לייצוא הטובין, או אם הטובין לא הובאו לאתר בפיקוח המכס.

לפקודה יבוא: 104.

לפקודה יבוא: טובין שלא יוצאו טובין שהוגשה לגביהם הצהרת יצוא וניתנה לגביהם התרה, או טובין שהיו תחת פיקוח המכס לצורך יצואם, ולא יוצאו מישראל, רשאי בעל הטובין להגיש, בתוך שלושה חודשים מיום מתן ההתרה לגביהם או מיום שהובאו למקום שנקבע לייצוא, לפי העניין, ולעניין טובין המיוצאים דרך האוויר – בתוך 45 ימים מהמועד כאמור, בקשה לשחרורם מפיקוח המכס.

לפקודה יבוא: לא יוצאו טובין כאמור בסעיף קטן (א) מישראל ולא הוגשה בקשה כאמור באותו סעיף קטן עד תום התקופה כאמור בו, רשאי גובה המכס למכור את הטובין או להשמידם.

לפקודה יבוא: בקשה כאמור בסעיף קטן (א) תוגש בדרך שיקבע המנהל".

לפקודה יבוא: 33.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 105 בסעיף 105 לפקודה – בכותרת השוליים, במקום "תעודות" יבוא "מסמכים".

לפקודה יבוא: במקום "תעודות לטובין שנרשמו ליצוא" יבוא "כל תעודה או מסמך הנוגיים לטובין שהוגשה לגביהם הצהרת יצוא" ובמקום "במקום שנרשמו לו" יבוא "במקום האמור בהצהרה".

לפקודה יבוא: 34.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 119 בסעיף 119 לפקודה, במקום "לרשמון היצוא" יבוא "להצהרת היצוא".

לפקודה יבוא: 35.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 120 בסעיף 120 לפקודה, במקום "נרשמה לצריכה בארץ" יבוא "הוגשה לגביה הצהרת יבוא לשם צריכה בארץ וניתנה לגביה התרה".

לפקודה יבוא: 36.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 123 בסעיף 123 לפקודה, במקום "לרשמם כדרך שרושמים סחורה או להחסינם" יבוא "להגיש לגביהם הצהרת יבוא או לאחסנם".

לפקודה יבוא: 37.

לפקודה יבוא: הוספת סעיפים 123א ו-123ב

לפקודה יבוא: "123א.

לפקודה יבוא: החייב במכס החייב בתשלום מכס על טובין הוא בעל הטובין.

לפקודה יבוא: על אף הוראות סעיף קטן (א), רשאי אדם שאינו בעל הטובין, בהסכמת המנהל ובתנאים שיורה, לקבל על עצמו את תשלום המכס על טובין מסוימים, כולו או מקצתו, ויראוהו מעת הסכמת המנהל כאמור כחייב במכס על אותם טובין.

לפקודה יבוא: 123ב.

לפקודה יבוא: תשלום המכס המכס על טובין מיובאים שחלה חובה להגיש לגביהם הצהרת יבוא לפי הוראות סימן ה' בפרק רביעי, ישולם בעת הגשת הצהרת היבוא.

לפקודה יבוא: המכס על טובין שיובאו בדואר ישולם בעת הגשת הצהרת היבוא, ואם לא הוגשה הצהרת יבוא – בעת קבלתם בסניף הדואר.

<אמיר שני: זאת פריבילגיה שנותנים לדואר ישראל.

<אמיר שני: כל מדינת ישראל צריכה לשלם את המסים ביום הצהרת היבוא.

<אמיר שני: לדואר ישראל אומרים או ביום ההגעה או בסניף הדואר.

<אמיר שני: למה?

<אבי ארדיטי: אין אפשרות לדואר ישראל.

<אבי ארדיטי: דואר הוא דואר.

<אבי ארדיטי: בתוך הדואר יש הליך שנקרא סוג של הליך של בלדרות.

<אבי ארדיטי: אין אפשרות להגיע טכנית גם לדואר פיזית ולמתחם במודיעין ולקבל את החבילה.

<אבי ארדיטי: כל הדואר בעולם, השיטה עובדת בצורה כזאת שאתה מגיע לסניף הדואר, מקבל את החבילה ומטבע הדברים, ברגע שאתה מקבל את החבילה, אתה משלם.

<אבי ארדיטי: יש לך את החיבור לתשלום.

<אבי ארדיטי: כך זה עובד.

<אבי ארדיטי: זה עובד כך במשך שנים.

<אבי ארדיטי: צריך אולי לתקן את חוק הדואר אבל זה לא צריך להיות כאן.

<אמיר שני: מה ההבדל מחברות הבלדרות?

<אמיר שני: DHL, פדרל אקספרס, UPS, TNT שמגיעות לשדה התעופה.

משה גפני: היום אתה מקבל את זה שם?

<אמיר שני: אתה משלם ביום ההגשה.

<אמיר שני: הבלדרים משלמים.

משה גפני: אני שואל האם אתה מקבל את זה לא בדואר.

משה גפני: את החבילה.

<אמיר שני: בטח שלא בדואר.

<אמיר שני: בבית.

<אמיר שני: מכל חברות הבלדרות, מביאים לך עד הבית בדיוק כמו הדואר, אחד לאחד.

<אבי ארדיטי: בדואר אתה לא מקבל את זה.

<אבי ארדיטי: זה לא אותו הדבר.

<אמיר שני: אותו הדבר בדיוק.

<אבי ארדיטי: זה לא אותו דבר.

<אבי ארדיטי: אנחנו לא הכתובת.

<אבי ארדיטי: זה חוק הדואר.

משה גפני: אני שואל אותך האם היום הסוכן או לא חשוב מי יכול לקבל את זה שלא בדואר.

משה גפני: הוא יכול לקבל את זה בחברת בלדרות שהיא לא דואר.

<אבי ארדיטי: בוודאי שכן.

משה גפני: אז למה אתם כותבים כאן דואר?

<אמיר שני: זאת פריבילגיה לדואר.

<אבי ארדיטי: השיטה בדואר, גם האגרות שהדואר גובה וגם השיטה היא שיטה שונה לגמרי.

<אבי ארדיטי: דואר ישראל במקור אמור לספק מכתבים ובשנים האחרונות מיום ליום הכמות של החבילות הולכת וגדלה.

<אבי ארדיטי: אין לנו איזשהו רעיון.

משה גפני: אתם כותבים כאן מכס על טובין שיובאו בדואר.

משה גפני: מכס על טובין שלא יובאו בדואר אלא בחברת בלדרות אחרת שהיא לא הדואר, מה אתו?

<ענבל קורקוס: כל מקרה שמגישים הצהרת יבוא, הכלל הוא שמגישים הצהרת יבוא כדי לשחרר את הטובין.

<ענבל קורקוס: בעת הגשת הצהרת יבוא משלמים את מסי היבוא בהתאם להצהרה.

<ענבל קורקוס: בדואר אין את כל המנגנון, למעט תהליך הבלדרות של הדואר ועוד מקרים חריגים, אין את כל התהליך של הגשת הצהרת יבוא.

<ענבל קורקוס: יש שם תהליך אחר יש הצהרת שולח שמודבקת על גבי החבילה ועובדי המכס מכינים שומות לצורך העניין.

משה גפני: אני שואל מה אתם כותבים או מה אתם אומרים על מכס על טובין שיובאו בחברת א', ב', ג'.

<ענבל קורקוס: אבל החברות האחרות וגם סוכני מכס אחרים מגישים הצהרת יבוא.

<ענבל קורקוס: אנחנו בסך הכול כאן מעגנים את המצב שקיים כבר שנים.

<ענבל קורקוס: אני בטוחה שהמכס גם היה שמח לקבל הצהרות יבוא מהדואר אלא שצריך לעשות שינוי.

<ענבל קורקוס: אני גם רוצה לציין שיש דיונים.

<ענבל קורקוס: מעלים כל מיני טענות על פערים בין תהליכי דואר לחברות בלדרות ומשלוחים אחרים ואנחנו דנים בזה במסגרת איזושהי ועדה שהוקמה לבקשת משרד המשפטים ואנחנו בוחנים את כל זה.

משה גפני: אנחנו רואים את המילה דואר.

משה גפני: אנחנו מקבלים, אני לא רוצה לומר דברים קיצוניים, אבל אני קיבלתי הזמנה בדואר לחתונה שהייתה בל"ג בעומר בשנה שעברה, קיבלתי את זה בשבוע שעבר.

משה גפני: זה לא נורא.

משה גפני: זה מקרה יחיד כי במקרים הרגילים מקבלים את מה ששלחו ב-ט' באב, מקבלים עכשיו ולא בל"ג בעומר.

משה גפני: יש לנו טענות קשות.

משה גפני: התקיימו כאן דיונים על הדואר.

משה גפני: אני מניח שזה מה שהם מתכוונים.

משה גפני: הם אומרים שהם רוצים לקבל את החבילה, הם עברו את המכס, עשו את כל הדברים האלה והם רוצים לקבל את החבילה בחברת בלדרות.

משה גפני: למה אתם נותנים בחוק פריבילגיה רק לדואר?

משה גפני: למה אתם לא כתבים משפט לגבי חברת בלדרות אחרת?

משה גפני: אני רוצה לקבל את זה מהר.

<ענבל קורקוס: אין קשר למהירות של קבלת הדואר.

<ענבל קורקוס: חברות בלדרות וסוכני מכס וכל גורם אחר שהוא לא דואר, כדי לשחרר את הטובין, מגיש הצהרה.

<ענבל קורקוס: עם ההגשה של ההצהרה הוא משלם את מיסי היבוא.

<ענבל קורקוס: בדואר אין לי את התהליך הזה של הגשת הצהרה.

<ענבל קורקוס: הדואר לא מגיש לי הצהרות.

<אמיר שני: למה דבר כזה נאמר?

<אמיר שני: יש סוכן מכס בדואר, סוכן מכס, חבר הארגון שהוא עובד עבור הדואר והוא מגיש הצהרות יבוא ביום הדין.

<ענבל קורקוס: יש כאן בלבול.

<ענבל קורקוס: נכון שיש גם תהליך של בלדרות בדואר, ה-EMS, ושם מוגשות הצהרות ושם באמת משלמים את מיסי היבוא עם הגשת ההצהרה.

<ענבל קורקוס: אנחנו מדברים על שאר הצהרות של הדואר ששם זה לא תהליך בלדרות.

<ענבל קורקוס: על זה אנחנו מדברים ולא על תהליך ה-EMS.

משה גפני: תעשו בבקשה סדר בעניין הזה.

<אבי ארדיטי: אדוני, אני אסביר לך.

משה גפני: לפני כן.

משה גפני: אם היה כתוב כאן שבמידה וזה יובא בדואר, בגלל שבמקרים שזה לא יובא בדואר לא צריך את הסעיף הזה.

<אבי ארדיטי: אני אסביר.

<אבי ארדיטי: חברת הבלדרות של הדואר, ההתנהלות שלה וכל דבר שקשור, הוא בדיוק כמו חברות הבלדרות הרגילות.

<אבי ארדיטי: אין שום הבדל.

<אבי ארדיטי: זה אותו הדבר בדיוק.

<אבי ארדיטי: לגבי התהליך של דואר רגיל, אין מסר, כשהבן שלי או הבת שלי תזמין משהו מהאינטרנט, הדואר לא יודע מראש מה יש בתוך החבילה.

<אבי ארדיטי: צריך לייצר מסר.

<אבי ארדיטי: אנחנו עכשיו עושים איזושהי רפורמה, מינהל המכס דווקא מושך את הדואר לרפורמה מאוד משמעותית בנושא הזה לפיה כל חבילה שתגיע למדינת ישראל, באמצעות קלדניות יקלידו את הנתונים והם ידעו ויהיה איזשהו מסר.

<אבי ארדיטי: צריך להפריד בין הבלדרים לבין בלדרות שבתוך הדואר.

משה גפני: אני פחות אופטימי ממך.

משה גפני: אני סוכן מכס, אני לא רוצה להביא דרך הדואר אלא אני רוצה דרך חברת בלדרות.

משה גפני: למה אתה מוציא אותי מהחוק?

<אבי ארדיטי: אני מזמין את אדוני לראות.

משה גפני: לא, לראות לא.

משה גפני: אני מגיע לדואר לקחת הזמנה מלפני שנה.

<אבי ארדיטי: אנחנו צריכים עוד כמה חודשים ואני מבטיח לך.

משה גפני: לא, אל תבטיח לי את זה.

משה גפני: גם אני הבטחתי כיושב ראש הוועדה שאנחנו בתוך ארבעה חודשים נייעל את הדואר.

משה גפני: כדאי לך להגיד בלי נדר כשאתה אומר את זה.

משה גפני: זה בסדר מה שאתם אומרים על הדואר, לא מפריע לי, אבל אני שואל למה אין בחוק שאני יכול להביא את זה בדרך אחרת.

<ענבל קורקוס: זה רק כיסוי תשלום.

<שיר שפר: הכוונה היא שמה שהיום קורה באופן אוטומטי בחברות בלדרות מסוימות, לא קורה בדואר ולכן רוצים לרשום את זה.

<אבי ארדיטי: כי אין להם מסר.

<אבי ארדיטי: הם לא יודעים מראש.

<אבי ארדיטי: הם לא מקבלים מראש מסר מהחברה בחוץ לארץ שאומרת שבחבילה הזאת יש כך וכך.

<שיר שפר: זה סעיף שמשווה בין הדואר לבין החברות.

<ענבל קורקוס: הוא לא משווה.

<ענבל קורקוס: הוא בסך הכול אומר מתי משלמים.

<גיא גולדמן: הוא לא קובע מהותית משהו שאפשר בדואר ואי אפשר בחברה אחרת.

<אמיר שני: אני אתן לחברות הבלדרות לבוא.

<אמיר שני: אני אמרתי את שלי.

<אמיר שני: אני חושב שזו אפליה אבל אני לא רוצה להתווכח.

משה גפני: תגיד.

משה גפני: אני לא מחכה לאף אחד.

<אבי ארדיטי: במה שקשור לבלדרות, במה שקשור לחברות הבלדרות בדואר, אין שום אפליה.

<אבי ארדיטי: זה בדיוק כמו תהליך בחברות בלדרות רגילות.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה במילה להסביר.

<שמואל גרוסמן: אין ספק ואין מחלוקת שהיום הדואר הוא שחקן מרכזי בתחום היבוא של הסחר הבינלאומי.

<שמואל גרוסמן: זה כבר מזמן לא מעטפות ומכתבים.

<שמואל גרוסמן: הוא שחקן מרכזי היום כמו חברת בלדרות ביבוא ובסחר הבינלאומי.

<שמואל גרוסמן: שני הסעיפים האלה יוצרים אפליה.

<שמואל גרוסמן: הם אומרים שכל אחד אחר, חברות בלדרות, משלמים את המכס בעת הגשת הצהרת היבוא, הדואר הוא היחיד שהוא פטור מזה והוא יכול לדחות את התשלום רק כאשר הוא מוסר את החבילה בסניף הדואר.

<שמואל גרוסמן: זאת אפליה.

<אבי ארדיטי: חברת הבלדרות של הדואר לא פטורה.

<שמואל גרוסמן: מי שנפגע מהאפליה הזאת בעיקר אלה חברות הבלדרות שלא נמצאות כאן עכשיו.

<שמואל גרוסמן: לא באנו ללחום את מלחמתן.

<שמואל גרוסמן: אבל צריך להיות ברור ומוסכם.

משה גפני: למה יש אפליה?

<שמואל גרוסמן: משום שחברות הבלדרות עושות בדיוק את אותה עבודה כמו הדואר, הן צריכות לשלם את המס בעת הגשת הצהרת היבוא.

<ענבל קורקוס: אבל הן לא מגישות הצהרת יבוא.

<שמואל גרוסמן: לא ישלמו את המס בעת הגשת הצהרת היבוא – הן לא יוכלו לשחרר את הטובין.

<שמואל גרוסמן: הדואר הוא היחיד שיכול לשחרר את הטובין ולקבל תשלום בעת מסירת הטובין בסניף הדואר.

<שמואל גרוסמן: חברות הבלדרות לא מורשות לעשות את זה.

<שמואל גרוסמן: הן לא יכולות להוציא את הטובין מפיקוח המכס אלא לאחר השחרור.

<שמואל גרוסמן: יש כאן אפליה ואני חושב שכולם מכירים בה.

משה גפני: למה אתם מפלים את הדואר?

<אבי ארדיטי: זאת לא אפליה.

<אבי ארדיטי: אין אפליה אדוני.

<אבי ארדיטי: אני הדגשתי.

<אבי ארדיטי: יש שני תהליכים שהם שונים.

<אבי ארדיטי: יש תהליך אחד של חברות הבלדרות שנמצאות בתוך הדואר, שחברת הבלדרות של הדואר הרגילה היא מתנהלת בדיוק כמו שאר חברות הבלדרות.

משה גפני: אבל אם הוא לא משלם בעת הגשה?

<אבי ארדיטי: הוא משלם בעת ההגשה.

משה גפני: אבל כתוב בסעיף לא.

משה גפני: אם לא הוגשה הצהרת יבוא, בעת קבלתם בסניף הדואר.

<ענבל קורקוס: אם לא הוגשה הצהרת יבוא אבל חברת הבלדרות של הדואר כן מחויבת בהגשת הצהרת יבוא כך שממילא היא צריכה להגיש במועד הצהרת היבוא.

משה גפני: אבל למה כתבתם את הסעיף הזה?

משה גפני: אם לא הוגשה?

משה גפני: הרי הם חייבים.

<ענבל קורקוס: אנחנו מעגנים את המצב הקיים.

<ענבל קורקוס: זה תהליך אחר לחלוטין.

<ענבל קורקוס: הדואר כדואר, שאר הטובין שלא מגיעים דרך חברת הבלדרות, אין לנו הצהרות יבוא.

<ענבל קורקוס: זה המנגנון שקיים.

משה גפני: אם אתם יכולים להתקשר לחברת הבלדרות, אם הם לא באים לכאן.

משה גפני: סדר היום הוא פומבי.

משה גפני: אם הם לא באים לכאן, סימן שהם סבורים שזאת לא אפליה.

<אמיר שני: אדוני צודק במאה אחוזים.

משה גפני: אתם באים בהתמדה, הייתם גם בישיבה הקודמת ואתם נמצאים כאן כל הזמן.

משה גפני: אם אחרים לא באים, סימן שהם סבורים שזה בסדר.

<אמיר שני: נכון.

<אמיר שני: אני מסכים לכל מילה.

<לילי אור: תשלום המכס לפי הוראות סעיף זה ייעשה בדרך שיקבע המנהל.

<לילי אור: אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהוראות סעיף 81".

<לילי אור: 38.

<לילי אור: החלפת סעיף 124

לפקודה יבוא: "124.

לפקודה יבוא: המועד הקובע לעניין שיעור המכס מכס ישולם לפי השיעור החל במועד התשלום.

לפקודה יבוא: על אף הוראות סעיף קטן (א), המכס על טובין שיובאו באמצעות הדואר ולא הוגשה לגביהם הצהרת יבוא, ישולם לפי השיעור החל במועד עשיית השומה עליהם.

לפקודה יבוא: המכס על טובין מיובאים שחלה חובה להגיש לגביהם הצהרת יבוא לפי הוראות סימן ה' בפרק רביעי, ולא הוגשה לגביהם הצהרה כאמור, ישולם לפי השיעור החל בעת יבואם, ואם מועד יבואם אינו ידוע – בעת עשיית השומה עליהם.

לפקודה יבוא: על אף הוראות סעיף 123ב(א) שוחררו טובין מפיקוח רשות המכס בפטור מותנה, והוכח להנחת דעתו של המנהל כי חדל להתקיים לגביהם תנאי מהתנאים למתן פטור, תחול החובה לשלם את המכס בעד אותם טובין במועד שבו חדל להתקיים התנאי כאמור, ואם המועד האמור אינו ידוע – במועד הגשת הצהרת היבוא, ולפי השיעור החל במועד כאמור.

לפקודה יבוא: לעניין זה – "פטור מותנה" – פטור או הקלה משיעור המכס החלים לגבי טובין מיובאים בהתקיים תנאי הנוגע לשימוש בטובין, למעט פטור או הקלה החלים בכניסה זמנית, שקבע שר האוצר בצו לפי פקודת תעריף המכס הפטורים.

לפקודה יבוא: שוחררו טובין מפיקוח רשות המכס בפטור ממכס לפי סעיף 162, והוכח להנחת דעתו של המנהל שלא התקיים לגביהם תנאי מהתנאים לפי אותו סעיף למתן פטור, יחולו לעניין החובה לשלם את המכס בעד אותם טובין, ולעניין שיעור המכס שיחול, הוראות סעיף 123ב(א) והוראות סעיף קטן (א) בהתאמה.

לפקודה יבוא: אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מההוראות לפי סעיפים 140 ו-160ב".

לפקודה יבוא: 39.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 140 בסעיף 140 לפקודה – בכותרת השוליים, במקום "בתסקיר" יבוא "במצהר".

לפקודה יבוא: במקום "בתסקיר של כלי הובלה" יבוא "במצהר" ובמקום "התסקיר על הטובין" יבוא "המצהר שהטובין נכללים בו".

לפקודה יבוא: 40.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 143 בסעיף 143 לפקודה, במקום "ולפני שנרשמו הטובין לצריכה בארץ" יבוא "ולפני שהוגשה לגבי הטובין הצהרת יבוא לשם צריכה בארץ, כאמור בסעיף 62(א)(1)".

לפקודה יבוא: 41.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 144 בסעיף 144 לפקודה, במקום "תסקיר על האנייה" יבוא "מצהר על האנייה ומטענה".

לפקודה יבוא: 42.

לפקודה יבוא: ביטול סעיפים 146 ו-147 סעיפים 146 ו-147 לפקודה – בטלים.

לפקודה יבוא: 43.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 153 בסעיף 153 לפקודה – ברישה, במקום "ונרשמו לשימוש בה" יבוא "והוגשה לגביהם הצהרת יבוא לשם צריכה בארץ".

לפקודה יבוא: בפסקה (1), במקום "רישומם לשימוש בישראל לאחר שהוחזרו אליה" יבוא "הגשת הצהרת היבוא לגביהם לאחר שהוחזרו לישראל", במקום "שנרשמו כאמור" יבוא "שהוגשה לגביהם ההצהרה כאמור", במקום "ורישומם לראשונה" יבוא "והגשת הצהרת היבוא לגביהם לראשונה", ובמקום "הרישום לשימוש בישראל אחרי שהוחזרו אליה" יבוא "הגשת הצהרת היבוא לגביהם לאחר שהוחזרו לישראל".

לפקודה יבוא: בפסקה (2), במקום "שנרשמו לשימוש בישראל לאחר שהוחזרו אליה" יבוא "שהוגשה לגביהם הצהרת היבוא לאחר שהוחזרו לישראל", במקום "שנרשמו כאמור" יבוא "שהוגשה לגביהם ההצהרה כאמור", ובמקום "ורישומם לראשונה" יבוא "והגשת הצהרת היבוא לגביהם לראשונה".

לפקודה יבוא: 44.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 154 בסעיף 154(ג) לפקודה, במקום "ברשמון הטובין" יבוא "בהצהרת היבוא".

לפקודה יבוא: 45.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 156 בסעיף 156 לפקודה – בסעיף קטן (א), המלים "תשעים אחוז מסכום" יימחקו.

לפקודה יבוא: שימו לב, זה לא מה שהיה בעבר.

<קריאה: אפשר להסביר את השינוי הזה?

<אבי ארדיטי: אנחנו מיטיבים עם הציבור.

<אבי ארדיטי: בעבר אם היית מייצא טובין ומחזיר אותם לספק בחוץ לארץ, היינו מאפשרים עד תשעים אחוזים מהתשלום.

<אבי ארדיטי: עכשיו אנחנו מאפשרים עד מאה אחוזים, החזר של המסים.

<רז הילמן: איגוד לשכות המסחר שמאוד מברך על התיקון הזה.

<רז הילמן: זה משהו שאנחנו גם ביקשנו.

<רז הילמן: בניסוח יוצא משפט לא מחובר.

<רז הילמן: קודם כל, צריך גם את המילה "של" למחוק ואחרי המילה השבון, צריך להוסיף את המילה "מלא".

<רז הילמן: יותר עליהן השבון מלא.

<לילי אור: הוא מדבר על הנוסח שיוצא בסעיף 156.

<שיר שפר: השבון המכס ששולם.

<אבי ארדיטי: כתבנו תשעים אחוזים.

<אבי ארדיטי: המשמעות היא שזה מלא.

<לילי אור: במקום השבון של המכס אתה רוצה השבון של מלוא המכס?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: שלא יהיו אי הבנות.

<אבי ארדיטי: זאת אותה משמעות.

<רז הילמן: רק שלא יהיו אי הבנות.

משה גפני: להוסיף את המילה מלא.

משה גפני: השבון מלא.

משה גפני: אם טובים, אז עד הסוף.

<לילי אור: בסעיף קטן (ב), במקום "לשנה" יבוא "לשלוש שנים" והסיפה החל במלים "ובאישור שר האוצר" – תימחק.

<לילי אור: סעיף קטן (ג) – בטל.

<לילי אור: 46.

<לילי אור: תיקון סעיף 162א בסעיף 162 לפקודה – במקום כותרת השוליים יבוא "אי מתן התרה לגבי טובין הכלולים בהצהרת יבוא".

<לילי אור: במקום "כאמור בסעיף 160" יבוא "כאמור בסעיף קטן (א)(2) של סעיף 160ב", אחרי "שקבע המנהל" יבוא "כאמור בסעיפים קטנים (ב) ו-(ג) של הסעיף האמור", ובמקום הסיפה החל במילים "רשאי גובה המכס" יבוא "רשאי המנהל שלא לתת התרה לגבי טובין של החייב שנכללו בהצהרת יבוא אחרת שהגיש עד לתשלום המכס והריבית".

<לילי אור: 47.

<לילי אור: תיקון סעיף 167 בסעיף 176(ב) לפקודה, במקום "רשמונות" יבוא "הצהרות".

<לילי אור: 48.

<לילי אור: החלפת סעיף 168

לפקודה יבוא: "168.

לפקודה יבוא: סוכן מכס בעל טובין רשאי לקיים הוראה מההוראות לפי פקודה זו באמצעות סוכן מכס.

לפקודה יבוא: סוכן מכס לא יפעל בעבור בעל טובין, כאמור בסעיף קטן (א), אלא אם כן הגיש לרשות המכס כתב הרשאה חתום מאת בעל הטובין, בטופס שקבע המנהל ובאופן שקבע.

לפקודה יבוא: חתימתו של בעל הטובין על כתב ההרשאה כאמור תאומת בדרך שיקבע המנהל.

לפקודה יבוא: כתב הרשאה כאמור בסעיף קטן (ב) יוגש למנהל באמצעות מסר אלקטרוני לפי הוראות פרק 14 א'.

לפקודה יבוא: בהגשת כתב הרשאה לפי הוראות סעיף קטן זה, בידי בעל הטובין, לא יידרש אימות חתימתו כאמור בסעיף קטן (ב).

<אמיר שני: כאן זה לא רק אלקטרוני.

<אמיר שני: הוא יכול להגיש את זה גם בכתב.

משה גפני: דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

<אמיר שני: אין לו כרטיס חכם, הוא מעביר את זה ידני.

<אמיר שני: אני מאמת אותו.

<אמיר שני: או לכתוב לרבות או להוריד את המילה.

<אבי ארדיטי: אפשר לומר לרבות אימות פיזי.

<אמיר שני: כתוב כאן רק מסר אלקטרוני.

<אמיר שני: יש לקוח שאין לו כרטיס חכם, הוא יבואן קטן, הוא מגיע ומציג.

משה גפני: מה שאבי אמר.

משה גפני: להוסיף את זה.

משה גפני: לרבות אימות פיזי.

<לילי אור: על אף הוראות סעיף קטן (א), רשאי נוסע להסמיך כל אדם לפדות בעבורו טובין שהם מטען לוואי של הנוסע".

<לילי אור: 49.

<לילי אור: תיקון סעיף 196 בסעיף 196 לפקודה, במקום "שנרשמו שלא כדין" יבוא "שהוגשה לגביהם הצהרת יבוא או הצהרת יצוא שלא כדין".

<לילי אור: 50.

<לילי אור: תיקון סעיף 197 בסעיף 197 לפקודה, במקום "רשמון" יבוא "הצהרה לפי פקודה זו".

<לילי אור: 51.

<לילי אור: תיקון סעיף 198 בסעיף 198 לפקודה – בכותרת השוליים, במקום "רשמון נכון" יבוא "הצהרה נכונה".

<לילי אור: במקום "או רישומם לשם תשלום מכס או למטרות שבגללן נתבע פטור ממכס" יבוא "או הפרטים שנכללו לגביהם בהצהרת היבוא או בהצהרת היצוא" ובמקום "להתיר כל רשמון עליהם" יבוא "לתת התרה לגבי הטובין הכלולים בהצהרה כאמור".

<לילי אור: 52.

<לילי אור: תיקון סעיף 204 בסעיף 204 לפקודה – בפסקה (9), במקום "רשמון, חשבון מכר" יבוא "הצהרת יבוא, הצהרת יצוא, חשבון מכר".

<לילי אור: בפסקה (14), במקום "ברשמון" יבוא "בהצהרת יבוא או בהצהרת יצוא".

<לילי אור: בסופו יבוא "בסעיף זה, "טובין חבי מכס" – לרבות טובין שחלים עליהם מסי יבוא אחרים".

<לילי אור: 53.

<לילי אור: תיקון סעיף 212 בסעיף 212 לפקודה, בסעיף קטן (א) – בפסקה (4), במקום "רשמון כוזב או לא נכון" יבוא "הצהרת יבוא או הצהרת יצוא כוזבת או לא נכונה".

<לילי אור: בפסקה (12), במקום "בתסקיר של האנייה" יבוא "במצהר".

משה גפני: עד עכשיו ההערות שהיו לכם, מחוץ לאלו בהן נדבר בסוף, אני סומך על זה שאתם אומרים שזה בסדר.

משה גפני: אני סומך על כך שעד עכשיו לא היו בעיות.

<אמיר שני: אמת.

<לילי אור: 54.

<לילי אור: הוספת פרק שלושה עשר א'

סימן א': 223א.

סימן א': הגדרות בפרק זה – "יבואן" – בעל טובין המיובאים לישראל שהוא אחד מאלה: מי שמייבא טובין לצורכי עסק כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף.

סימן א': מלכ"ר או מוסד כספי, כהגדרתם בחוק מס ערך מוסף, המייבא טובין לצורך פעילותו.

סימן א': מי שמייבא טובין לשימוש עצמי כהגדרתו בסעיף 129, שמתקיימים לגביו תנאים שקבע שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים.

משה גפני: למה אתם לא מכניסים כאן את ועדת הכספים?

משה גפני: , לא צריך?

משה גפני: גם שר האוצר וגם שר המשפטים.

משה גפני: לא צריך גם אותנו?

משה גפני: שיר, מה את אומרת?

משה גפני: טוב.

משה גפני: אנחנו חלשים היום.

<לילי אור: "יצואן" – בעל טובין המבקש לייצאם מישראל, שהוא אחד מאלה: מי שמייצא טובין לצורכי עסק כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף.

<לילי אור: מלכ"ר או מוסד כספי, כהגדרתם בחוק מס ערך מוסף, המייצא טובין לצורך פעילותו.

<לילי אור: מי שמייצא טובין לשימוש עצמי כהגדרתו בסעיף 129, שמתקיימים לגביו תנאים שקבע שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים.

סימן ב': 223ב.

סימן ב': עיצום כספי מי שהגיש מצהר הוכלל פרטים לא נכונים, בניגוד להוראות סעיף 53(א), רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה בסכום של 2,500 שקלים חדשים.

סימן ב': האמור בסעיף זה לא חל על משלח בינלאומי.

<שיר שפר: למה?

משה גפני: נתחיל קודם ב-2,500 שקלים.

משה גפני: אם אני מייבא סחורה ב-100 אלף שקלים או שאני מייבא סחורה ב-2,000 שקלים, אותו עיצום כספי?

<לילי אור: כן.

משה גפני: למה?

<אבי ארדיטי: זה לא מי שמייבא אלא מי שמוביל.

משה גפני: למה אין הבדל בגובה המשלוח?

<אבי ארדיטי: קודם כל, המצהר הוא משהו עצום.

<אבי ארדיטי: מצהר הוא לא ספציפית לזה.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על סוכני אנייה.

<אבי ארדיטי: המצהר, אנחנו חייבים את המצהר כדי לנטר את המשלוחים שאנחנו רוצים לבדוק אותם עוד לפני שזה מגיע למדינת ישראל, הן ביטחונית.

משה גפני: את זה הבנתי.

משה גפני: בסדר אבל אני שואל לגבי הקנס.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על אלפי מכולות.

<אבי ארדיטי: לא תמיד זה ערך כספי.

משה גפני: אבי אומר שמצהר, הכוונה למשלוח ענק.

<אמיר שני: זאת יכולה להיות מכולה וזאת יכולה להיות כל האנייה.

<אבי ארדיטי: נכון.

<אמיר שני: אנייה עם אלף מכולות.

<אמיר שני: זה יכול להיות מאה קילו וזה יכול להיות 150.

משה גפני: למה משלח בינלאומי לא?

משה גפני: עוד לא הבנו מה זה משלח בינלאומי, אבל למה לא?

<קריאה: הוא לא אחראי על המצהר.

<אמיר שני: הוא לא אחראי על מצהרים, לא בארץ ולא בעולם.

משה גפני: אבל משלח בינלאומי, עוד לא סיכמנו.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה לומר מילה אחת לגבי מצהרים.

<שמואל גרוסמן: צריך להבין שמצהרים זה מושג שהוא חל על עולם סוכני האנייה.

<שמואל גרוסמן: זה שידור שמלמד מה יש בכל האנייה ובכל המטוס.

<שמואל גרוסמן: זה לא בעולם של סוכני המכס ולא של המשלחים הבינלאומיים.

משה גפני: נראה לי שאחרי החוק הזה אני עוזב את הכנסת ואו שאני אהיה סוכן מכס או אני עובר לעבוד במכס.

<משה אשר: או שתהיה קברניט על האנייה.

משה גפני: על זה לא חשבתי.

<לילי אור: מי שהפר הוראה מההוראות לפי פקודה זו, כמפורט להלן, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה, בשיעור של 10 אחוזים ההפרש מסי היבוא, או 5,000 שקלים חדשים, לפי הגבוה: יבואן שהגיש, בעצמו או באמצעות סוכן מכס, הצהרת יבוא הכוללת פרט לא נכון, או שלא צירף להצהרת היבוא שהגיש כאמור מסמך שהיה עליו לצרף לה, בניגוד להוראות לפי סעיף 62.

<אמיר שני: תיקון קטן.

<אמיר שני: ב-223ב(א) שאמרתם לא משלח בינלאומי, גם לא סוכן מכס כי במצהר יבשתי זה סוכן מכס ולא משלח.

<אמיר שני: דיברנו וגם הסכמנו על כך.

<אמיר שני: בסעיף 223ב(א), מצהר הכולל פרטים לא נכונים בניגוד להוראות סעיף 53א, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימון 2,500 שקלים, לא כולל משלח ולא כולל סוכן מכס כי במעברי הגבול זה סוכן מכס.

<אמיר שני: המצהר הוא לא של סוכן המכס אלא הוא של הירדנים לצורך העניין.

<אמיר שני: אנחנו מדברים על ירדן.

<אבי ארדיטי: החובה של סוכן המכס להגיש את המצהר.

<אבי ארדיטי: מה זאת אומרת?

<אמיר שני: ממש לא.

<סוזי בן יאיר: אפשרנו ביבשתי בגלל שאין לנו משלח.

<סוזי בן יאיר: הסמכנו את סוכני המכס להתנהג כמו משלחים.

<אמיר שני: משלח.

<אמיר שני: נכון.

<שיר שפר: אם הוא מגיש מצהר לא נכון, לא יהיה עיצום?

<סוזי בן יאיר: בוודאי שכן.

<אמיר שני: כמו שבאוויר אין לי או בים אין לי מצהר.

<אמיר שני: זה לא תלוי בנו.

<אמיר שני: אלה החברות הירדניות שמעבירות משאיות.

משה גפני: אבי, אנחנו סיכמנו שבסוף נגיד שבמקום שבו הסוכן – הם כל הזמן מדברים על הירדנים – זה לא תלוי בו, לא יהיה לו את העיצומים.

משה גפני: אם זה לא תלוי בו, הוא לא אחראי.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על מקום שזה כן תלוי בו.

משה גפני: אם זה תלוי בו, למה לא תהיו אחראים?

<אמיר שני: היכן שתלוי בי, אין שום בעיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו ננסח את זה.

<רז הילמן: הערה.

<רז הילמן: הקריאו את סעיף 223ב(ב)(1) שמתייחס לעיצומים על יבואנים.

<רז הילמן: שוחחנו עם הצוות.

משה גפני: אבי, אני מבקש שתחשבו כבר עכשיו איך פותרים את הבעיה הזאת כי הטענה הזאת היא טענה נכונה.

משה גפני: על איזה סעיף אתה מדבר?

<רז הילמן: אני מדבר על הסעיף של עיצומים כספיים על יבואן.

<רז הילמן: סעיף 223ב(ב)(1).

<רז הילמן: דיברנו עם נציגי המכס על עקרונות בהם יבואנים יהיו פטורים ואנחנו צריכים לנסח את זה.

<רז הילמן: הם סיכמו אתנו שזה ידובר בהמשך.

משה גפני: מה סיכמתם?

<רז הילמן: במקרים בהם יבואן מתנהל כך שהוא מצהיר ונותן את כל המידע לסוכן המכס, לא יהיה מצב שהוא יהיה חשוף לעיצום כספי.

משה גפני: אבל מדובר כאן על יבואן שהגיש הצהרת יבוא שכוללת פרט לא נכון או שהוא לא צירף להצהרה מסמך שהיה עליו לצרף.

<רז הילמן: אנחנו מדברים על סעיף שבעצם יאמר שאם היבואן את המידע המלא מסר לסוכן המכס שלו, לא יפנו אליו ויטילו עליו עיצום כספי.

<רז הילמן: האופן המדויק בו זה ינוסח, תלוי בפרטים.

<רז הילמן: יש גם נושאים שקשורים לתקנות ההפחתה שצריכים לעשות שם התאמות.

<גיא גולדמן: אנחנו חודשים רבים יושבים עם סוכני המכס.

משה גפני: זה שאתם יושבים, על זה אתם מקבלים משכורת.

משה גפני: אני מקבל משכורת כדי להפריע לכם.

משה גפני: הוא מדבר על ניסוח, אז ניסוח, בסדר.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: זאת גם מהות.

<גיא גולדמן: הם מבקשים הקלות בדומה להקלות שסוכמו עם סוכני המכס אלא שסוכני המכס פנו אלינו לפני חודשים רבים ואיגוד לשכות המסחר פנה לפני ימים, לפני שבוע, ולכן זה עדיין לא הבשיל.

משה גפני: אבל למה זה לא צריך להיות אותו הדבר?

<ענבל קורקוס: יש ניואנסים.

<ענבל קורקוס: יש הבדלים.

משה גפני: אני מבקש ניסוח לפני שאני מצביע.

<לילי אור: יצואן שהגיש, בעצמו או באמצעות סוכן מכס, הצהרת יצוא הכוללת פרט לא נכון, או שלא צירף להצהרת היצוא שהגיש כאמור מסמך שהיה עליו לצרף לה, בניגוד להוראות לפי סעיף 103.

<לילי אור: סוכן מכס שפעל בעבור בעל טובין בלא שהגיש לרשות המכס כתב הרשאה, בניגוד להוראות לפי סעיף 168(ב).

<לילי אור: בהתאם להסכמות שהיו עם סוכני המכס העברנו את זה לסעיף אחר שיופיע בסוף כסעיף (ח) ואני מקריאה.

<קריאה: אנחנו מנסים להבין לאן הוא נכנס.

<לילי אור: אני מסבירה.

<לילי אור: היה סעיף (3) וביקשנו לעשות בו קצת שינויים.

<לילי אור: אני מוציאה אותו מ-(3), היכן שהוא היה, ואנחנו קובעים לו יישום חדש שיהיה בסוף הסעיף, כסעיף קטן (ח).

<לילי אור: הוא השתנה מעט בהתאם למה שסיכמנו אתם הבוקר.

<לילי אור: "סוכן מכס שפעל בעבור בעל טובין והגיש לרשות המכס כתב הרשאה שלא מטעמו של בעל הטובין, בניגוד להוראות סעיף 168(ב)".

<לילי אור: זה יהיה סעיף קטן (ח) בתוך סעיף 223ב.

משה גפני: את יכולה להסביר לנו למה אתם מזיזים את זה?

משה גפני: למה המקום הזה לא טוב?

<לילי אור: כי הם רצו לשנות את גובה העיצום.

<לילי אור: זה היה בסעיף שהעיצום עליו הוא 25,000 שקלים חדשים.

משה גפני: ולאיזו הסכמה הגעתם?

משה גפני: שזה לא יהיה 25,000 שקלים אלא כמה?

<לילי אור: 5,000 שקלים.

משה גפני: למה אי אפשר לכתוב את זה ולהפסיק לבלבל אתנו?

משה גפני: במקרה הזה יהיה 5,000 שקלים.

<לילי אור: זה יהיה 5,000 שקלים.

משה גפני: למה זה צריך להיות במקום אחר?

<לילי אור: זה בתוך אותו סעיף של העיצומים של ה-5,000.

<לילי אור: זה פשוט יצא מהקטגוריה של 25,000 שקלים.

<שמואל גרוסמן: אנחנו ישבנו הבוקר ומנסים להתקדם.

<שמואל גרוסמן: צריך לראות את הכול כתוב.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה לומר משהו לנושא כתב ההרשאה.

<שמואל גרוסמן: אנחנו מסכימים להפריד בין שני סוגים של הפרות.

<שמואל גרוסמן: הפרה אחת היא הפרה קלה יותר.

<שמואל גרוסמן: סוכן מכס בטעות לא מאמת.

<שמואל גרוסמן: זה לא 5,000 שקלים אלא 400 שקלים.

<שמואל גרוסמן: מה שהקריאה עורכת הדין לילי אור כרגע, אלה מקרים מאוד חמורים שסוכן מכס למעשה מזייף ייפוי כוח.

<שמואל גרוסמן: הוא מגיש ייפוי כוח בכלל של מישהו אחר או שאין לו ייפוי כוח והוא מתחזה.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה שיהיה ברור ושהנוסח ישיג את המצב שעיצום כל כך גבוה של 5,000 שקלים מתייחס באמת לזיוף של ייפוי כוח.

משה גפני: הם טוענים, ואתם כנראה מסכימים לזה, כנראה הסכמתם לזה בבוקר, שיש שני סוגי עיצומים.

משה גפני: יש עיצום על עבירה שהעבירה הזו נעשתה במזיד ואז הסכום הוא 5,000 שקלים וזה בסדר.

משה גפני: אבל יש עבירות או עיצומים על סעיפים שהם סעיפים טכניים ושם הסכום הוא לא 5,000 שקלים אלא 400 שקלים.

<לילי אור: נכון.

<לילי אור: זה מופיע.

<שיר שפר: אני רוצה להבין.

<שיר שפר: פסקה (3) לגמרי יורדת והופכת להיות (ח) בהמשך.

<לילי אור: נכון.

<שיר שפר: את פסקה (3) מורידים.

<לילי אור: כן.

<לילי אור: מי שהפר הוראה מההוראות לפי פקודה זו, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי כמפורט להלן, לפי הוראות סימן זה, בגובה 1 אחוז מהפרש מסי היבוא שנוצר, אך לא יותר מ-5,000 שקלים חדשים ולא פחות מ-500 שקלים חדשים.

<לילי אור: סוכן מכס שהגיש הצהרת יבוא הכוללת פרט לא נרכן, או שלא צירף להצהרת היבוא שהגיש, מסמך שהיה עליו לצרף לה, בניגוד להוראות לפי סעיף 62.

<לילי אור: סוכן מכס שהגיש הצהרת יצוא הכוללת פרט לא נכון, או שלא צירף להצהרת היצוא שהגיש, מסמך שהיה עליו לצרף לה, בניגוד להוראות לפי סעיף 103.

<אמיר שני: ביצוא לא היה חסר.

<שמואל גרוסמן: לא יכול להיות חסר ביצוא.

<קריאה: הסעיף כאן לא רלוונטי.

<קריאה: דיברנו על זה בבוקר.

<קריאה: הוא לא צריך להיות כאן.

משה גפני: למה זה לא יכול להיות בהצהרת יצוא?

<אמיר שני: כי אין מסים ביצוא.

<אמיר שני: אין בכלל מסים.

<ענבל קורקוס: הסעיף מתייחס גם ליבוא וגם ליצוא.

<ענבל קורקוס: ביבוא יכול להיות חסר.

משה גפני: אני שואל לגבי היצוא.

<ענבל קורקוס: כן, אבל הסעיף, המדרגה הזאת מתייחסת גם להצהרת יבוא וגם להצהרת יצוא.

<ענבל קורקוס: ביבוא יכול להיות חסר ולכן כדי ליצור כמה שפחות מדרגות, אין צורך.

משה גפני: את היצוא תורידו.

<קריאה: אבל לא פחות מה-500.

<ענבל קורקוס: כן.

<ענבל קורקוס: 500 היא מדרגה של 500.

<משה אשר: גם אם אין לך גירעון ביצוא, יש לך את הרף של ה-500.

<שמואל גרוסמן: ממש שלא.

<אבי ארדיטי: ביצוא יכולים למסור לנו מסמכים לא נכונים שהם יכולים להשתמש בהם.

<אבי ארדיטי: יכולים להגיש מסמכים פיקטיביים כדי להלבין הון, כדי להבריח כסף לחוץ לארץ.

<משה אשר: או לעשות עסקאות סיבוביות.

<אבי ארדיטי: או לעשות עסקאות סיבוביות.

<שמואל גרוסמן: אין בעיה, אבל תגדירו את זה נכון.

<אמיר שני: כרגע על כל טעות בחשבון – 5,000 שקלים.

משה גפני: אני לא מבין למה המכס לוקח על עצמו לדאוג להלבנת הון.

משה גפני: תפשטו את הדברים.

משה גפני: אתם מדברים על יצוא, אתם מדברים על מקרים מוגדרים ולא על חסר.

משה גפני: אתם מדברים על כך שהוא הגיש מסמכים לא נכונים וכולי.

משה גפני: זה צריך להיות שונה.

משה גפני: הם לא יכולים לעשות את היצוא ואת היבוא אותו הדבר.

משה גפני: אני מבקש לשנות את הניסוח.

<לילי אור: אתם רוצים שיהיה ברור שהמדרגה היא 500.

משה גפני: כן.

<אמיר שני: ליצוא.

משה גפני: ולכתוב מה הבעיה ביצוא בניגוד ליבוא.

משה גפני: מה שאתם אומרים כאן, שיהיה כתוב.

<לילי אור: בסדר.

<לילי אור: לא נוצר הפרש מסי יבוא בשל הפרה כאמור בסעיף קטן זה, רשאי המנהל להטיל על המפר עיצום כספי לפי הוראות סימן זה בגובה 500 שקלים חדשים.

<לילי אור: מי שהפר הוראה מהוראות כאמור בסעיף קטן (ג)(1), ההפרה בוצעה באחת הנסיבות המפורטות להלן, ולא נוצר הפרש מסי יבוא בשל הפרה כאמור בסכום העולה על 500 שקלים חדשים להצהרת יבוא בודדת, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה, בסכום של 150 שקלים חודשים בגין כל הצהרת יבוא: סוכן המכס הגיש הצהרת יבוא הכוללת פרט לא נכון אחד לפחות מבין הפרטים הבאים: מספר יבואן.

<לילי אור: סוג מטבע.

<לילי אור: מקור הטובין.

<לילי אור: מספר שטר המטען.

<לילי אור: סיווג הטובין.

<לילי אור: סוכן המכס לא צירף אחד או יותר מהמסמכים הבאים במקרים בהם צריך היה לצרפם והמסמכים היו בידיו בעת הגשת הצהרת היבוא: חשבון מטענים או שטר מטען ימי או שטר מטען אווירי.

<לילי אור: חשבון הובלה.

<לילי אור: מסמך העדפה.

<לילי אור: חשבון מכר.

<לילי אור: מי שהפר הוראה מההוראות לפי פקודה זו, כמפורט להלן, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה, בסכום של 25,000 שקלים חדשים:

משה גפני: אתם מסכימים לזה?

<שמואל גרוסמן: לא.

<שמואל גרוסמן: פרצנו במרוץ קדימה.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה לומר משהו כללי.

<שמואל גרוסמן: ראשית, נושא העיצומים הכספיים על סוכני המכס, זה בנפשנו.

<שמואל גרוסמן: זה הנושא הכי חשוב מבחינתנו בכל הצעת החוק הזאת.

<שמואל גרוסמן: הגענו להבנות שמצאו את ביטויין באיזשהו מסמך שהוחלף בין הצדדים כבר לפני כמה שבועות.

<שמואל גרוסמן: כרגע, לפי הבנתנו, ישבנו על זה גם הבוקר פעם נוספת, מ-9:00 בבוקר עד עכשיו, יש אי התאמה בין המסמך אותו סיכמנו ובו נכללו כל ההסכמות על העיצומים הכספיים, תכף נפרט את ההסכמות באופן כללי, ויש פער משמעותי בין מה שסוכם ומצא את ביטויו בכתב לבין מה שנמצא היום בחוק שכרגע מונח על השולחן, בנושא העיצומים הכספיים.

<שמואל גרוסמן: אני מדבר רק על העיצומים הכספיים.

<שמואל גרוסמן: אנחנו סיכמנו, והדברים כתובים, להפריד בין שני סוגים של עבירות – עבירות קלות, כמו שאדוני אמר, עבירות טכניות, לגביהן נקבע שלגבי העבירות הטכניות האלה שלא נגרם בהן חסר, מדובר על עיצום כספי קבוע של 150 שקלים.

<שמואל גרוסמן: יש לגבי העבירות הקלות הטכניות שקורות כל הזמן, אין מנוס מהן, יש גרייס של אחוז אחד מכמות הרשמונים שכל אחד מסוכני המכס מגיש.

<שמואל גרוסמן: זה נושא אחד והוא סוכם בכתב.

<שמואל גרוסמן: נושא שני הוא עבירות חמורות יותר בהן גם נגרם חסר.

<שמואל גרוסמן: אגב, אחד התנאים בהם נגרם חסר לגבי העבירות החמורות האלה, נקבע שלגביהן, ראשית, אין גרייס, ושנית, העיצום הכספי עליהן הוא גבוה יותר.

<שמואל גרוסמן: הוא מינימום 500 שקלים.

<שמואל גרוסמן: הוא אחוז אחד מהחסר, אם נגרם ואם לא נגרם אין עיצום כספי והמקסימום הוא 500 שקלים.

<שמואל גרוסמן: זה פרק ב'.

<שמואל גרוסמן: יש פרק ג' שאלה העבירות הפליליות החמורות.

<שמואל גרוסמן: הזיופים וההונאות.

<שמואל גרוסמן: זה בכלל לא בעיצומים.

<שמואל גרוסמן: זה בבית משפט במישור הפלילי.

<שמואל גרוסמן: כל הדברים האלה מצאו את ביטויים במסמך.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אתה אומר את זה פעם שלישית.

משה גפני: אין 25,000 שקלים בעיצומים.

<שמואל גרוסמן: לגמרי אין ולא היה.

<שמואל גרוסמן: אין חיה כזאת.

<שמואל גרוסמן: אני אומר שאין התאמה.

<שמואל גרוסמן: אנחנו כרגע נבוכים.

משה גפני: מי משיב על המסמך?

<גיא גולדמן: יש התאמה מלאה, אדוני.

<גיא גולדמן: לא בזווית המשפטית אבל יש התאמה מלאה.

<גיא גולדמן: עברנו עליה בבוקר.

<שמואל גרוסמן: אתה ראית שאין התאמה.

<שמואל גרוסמן: הבוקר ראית שאין התאמה.

<גיא גולדמן: היו לכם שתי הערות נכונות שקיבלנו והסכמנו לתקן.

<שמואל גרוסמן: אז תתקנו.

<שמואל גרוסמן: בוא נראה את זה כתוב.

משה גפני: אמרתם את דבריכם והכל ברור.

משה גפני: עכשיו הם יאמרו את דבריהם ונראה מה עושים עם זה.

<ליז בר-לב מונטיליו: משרד המשפטים.

<ליז בר-לב מונטיליו: ההסכמות קיימות.

<ליז בר-לב מונטיליו: פשוט יש הבדל מה מכניסים בחקיקה הראשית ומה מכניסים במדיניות האכיפה.

<ליז בר-לב מונטיליו: בתוך החקיקה הראשית נכנסים כל הפחתות הסכומים שסוכמו.

<ליז בר-לב מונטיליו: כלומר, כמו שהצבעת, ההפרות הנמוכות - 150 שקלים להפרה וזה אמור להיכתב בחקיקה הראשית כי עם זה אנחנו לא משחקים.

<ליז בר-לב מונטיליו: ההפרות החמורות יותר, כתבנו את הסכום.

<ליז בר-לב מונטיליו: לגבי זה שיהיה גרייס של אחוז ועל מה בדיוק הוא יחול, אלה דברים שנכנסים במדיניות האכיפה.

<ליז בר-לב מונטיליו: כלומר, רשות המסים תפרסם מדיניות אכיפה שהיא מוסכמת - היא פשוט לא מופיעה כרגע מול היושב ראש כי אנחנו מדברים כרגע על החקיקה – בה יהיה כתוב שאחוז אחד, והוא לא הגיש את המסמכים האלה והאלה, לא יהיה במקרה הזה.

משה גפני: הוא טוען שאין 25,000 שקלים בחוק.

משה גפני: זה הולך לפלילי.

<ענבל קורקוס: לא.

<ענבל קורקוס: ה-25,000 שקלים, גלשנו למצהרים.

<ענבל קורקוס: הם פשוט החזירו אותנו חזרה לסוכני המכס.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמשיכו.

משה גפני: על הנושא של העיצומים ארצה, לפני שאנחנו מצביעים, שנגיע להסכמות מדויקות כי אני רואה שאין מחלוקת אלא צריך לדעת מה מכניסים ומה לא.

משה גפני: הבנתי.

<לילי אור: מי שלא הגיש מצהר במועד, בניגוד להוראות החלות לגביו, כמפורט להלן, לפי העניין: סוכן אנייה, קברניט אנייה, משלח בינלאומי או חברת הספנות – בניגוד להוראות סעיף 53(א)(1).

<שיר שפר: משלח בינלאומי זה משהו שהוסף לאחרונה.

<אמיר שני: אין הסכמה לגבי משלח בינלאומי.

<אמיר שני: למה עוד פעם הכנסתם את זה?

<אמיר שני: הרי לא הסכמנו להכניס משלח בינלאומי.

<אמיר שני: אמרנו שמורידים.

<גיא גולדמן: אם הוא לא הגיש מצהר, כן.

<גיא גולדמן: אם הייתה לו טעות במצהר, אז לא.

<גיא גולדמן: זה היה הסיכום.

<אמיר שני: אנחנו במצהר לתת מצהר.

<אבי ארדיטי: בתת מצהר, אני צריך שאתה תגיש את התת מצהר.

<אבי ארדיטי: אין כאן שאלה בכלל.

<אבי ארדיטי: אי הגשה של התת מצהר, על זה יש עיצום כספי.

<אבי ארדיטי: על התיקון של התת מצהר, שם אנחנו לא מטילים שום עיצום כספי וזה מה שסגרנו.

<אבי ארדיטי: אני חייב את זה.

<אמיר שני: יש דברים שהיום מקובלים באירופה המכובדת ואתה יודע את זה.

<אמיר שני: יש אמנות.

<אמיר שני: אנחנו לא ממציאים את הגלגל.

<אמיר שני: באמנות האלה שקיימות באירופה - - -

<אבי ארדיטי: אתה לא תגיש מצהר?

<אמיר שני: מצהר לסוכן אנייה או לחברת מטוסים.

<אמיר שני: לא למשלח בינלאומי.

<אבי ארדיטי: ידידי, אנחנו לא אירופה, עם כל הכבוד.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדינה עם אתגרים ביטחוניים מאוד משמעותיים ומעבר לעיצום כספי כזה או אחר.

<אבי ארדיטי: מה שקשור לתת מצהר, חד משמעית אנחנו חייבים את זה.

<אבי ארדיטי: אם משלח בינלאומי לא יגיש את התת מצהר, יהיה עיצום כספי.

<אבי ארדיטי: אין כאן שאלה.

<אבי ארדיטי: הנקודה שאתה אומר שיש תיקון כזה ותיקון אחר, אתה צודק.

<אבי ארדיטי: אנחנו לא מתכוונים לחייב אותך על תיקונים והורדנו את זה מהעיצום הכספי.

<אלעד לוינגר: סיכמנו שתהיה הבחנה בין מצהר לתת מצהר.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על תת מצהר.

<אלעד לוינגר: מצהר מעולם לא היה באחריותי.

<אבי ארדיטי: אני לא מדבר על מצהר.

<אבי ארדיטי: המצהר הוא על סוכן המכס.

<אבי ארדיטי: תת מצהר הוא על המשלח הבינלאומי.

משה גפני: אדוני מנהל המכס, אפשר להמשיך הלאה?

משה גפני: במקור זה לא היה משלח בינלאומי ואנחנו נחזור לדיון של משלח בינלאומי בכלל.

משה גפני: לא שמתם את זה במקור.

משה גפני: הכנסת לא הצביעה על משלח בינלאומי אבל אתם רוצים עכשיו להוסיף את זה.

משה גפני: אנחנו נדבר על כל הסוגיה.

משה גפני: זה לא נמצא במקור.

משה גפני: אגב, סוכן כן מופיע.

<אמיר שני: נכון.

<לילי אור: חברת תעופה מובילה – בניגוד להוראות סעיף 53(א)(2).

<לילי אור: סוכן מכס של יבואן – בניגוד להוראות סעיף 53(א)(3).

<לילי אור: בעל רישיון מחסן שפעל בניגוד לתנאי הרישיון, בניגוד להוראות סעיף 68(א).

<לילי אור: בעל רישיון מחסן שאחסן במחסן טובין בלא שניתנה לגביהם התרה, בניגוד להוראות סעיף 68(ב).

<לילי אור: בעל רישיון מחסן שהפר הוראה מההוראות לפי סעיף 232, כמפורט בטור א' בתוספת, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי בסכום הקבוע בטור ב' לצדה.

<לילי אור: סוכן מכס שלא אימת חתימה של בעל הטובין על כתב ההרשאה בניגוד לסעיף 168(ב), רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה בגובה 400 שקלים חדשים.

<אמיר שני: לגבי (ג), סוכן מכס של יבואן.

<אמיר שני: שוב אני חוזר.

<אמיר שני: זה יחזיר אותנו למעברי הגבול.

<אמיר שני: 25,000 שקלים.

<אמיר שני: על מה אנחנו מדברים?

<קריאה: סעיף 223(ה)(1)(ג).

<לילי אור: יש לך שם עיצום של 25,000 שקלים על סוכן מכס של יבואן.

<אמיר שני: אנחנו מדברים שוב על מעברי הגבול בירדן.

<אמיר שני: 25,000 שקלים.

<אמיר שני: מה אנחנו מעבירים שם?

<אבי ארדיטי: אפשר להעמיד את זה על 5,000 שקלים.

<אמיר שני: על מה?

<אמיר שני: מה הוא אשם?

<אבי ארדיטי: שהוא לא מגיש את המצהר?

<אמיר שני: מה הוא אשם?

<אבי ארדיטי: זה לא הוא מגיש את המצהר.

<אבי ארדיטי: זה הסוכן.

<אמיר שני: אין סוכן.

<אמיר שני: אין משלח במעברי הגבול.

משה גפני: אתם בכוונה עושים את הוויכוחים האלה אחרי שסיכמנו שנדבר על זה בסוף?

משה גפני: אם אתם עושים את זה בכוונה, זה בסדר.

משה גפני: למה הוספתם את פסקה (ז)?

<ענבל קורקוס: אלה ההסכמות עם סוכני המכס על העיצום הכספי.

משה גפני: אתם מסכימים לזה?

<אמיר שני: כן.

<לילי אור: רק על אימות החתימה ואחר כך ייכנס אותו סעיף שקראנו קודם.

<גיא גולדמן: אדוני, עד עכשיו דיברנו על עיצומים.

<גיא גולדמן: עכשיו מגיע פרק ארוך מאוד שמדבר על הליך הטלת העיצומים.

<קריאה: שהוא גנרי.

<גיא גולדמן: כן.

<גיא גולדמן: גנרי.

<לילי אור: 223ג.

<לילי אור: הודעה על כוונת חיוב היה למנהל יסוד סביר להניח כי אדם הפר הוראה מההוראות לפי פקודה זו, כאמור בסעיף 223ב (בפרק זה – המפר), ובכוונתו להטיל עליו עיצום כספי לפי אותו סעיף, ימסור למפר הודעה על הכוונה להטיל עליו עיצום כספי (בפרק זה – הודעה על כוונת חיוב).

<לילי אור: בהודעה על כוונת חיוב יציין המנהל, בין השאר, את אלה: המעשה או המחדל (בפרק זה – המעשה) המהווה את ההפרה.

<לילי אור: סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו.

<לילי אור: זכותו של המפר לטעון טענותיו בפני המנהל לפי הוראות סעיף 223ד.

<לילי אור: הסמכות להוסיף על סכום עיצום הכספי בשל הפרה נמשכת או הפרה חוזרת לפי הוראות סעיף 223ו, והמועד שממנו יראו הפרה כהפרה נמשכת לעניין הסעיף האמור.

<לילי אור: 223ד.

<לילי אור: זכות טיעון מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב לפי הוראות סעיף 223ג רשאי לטעון טענותיו, בכתב, לפני המנהל, לעניין הכוונה להטיל עליו עיצום כספי ולעניין סכומו, בתוך 30 ימים ממועד מסירת ההודעה, ורשאי המנהל להאריך את התקופה האמורה בתקופה נוספת שלא תעלה על 30 ימים.

<לילי אור: 223ה.

<לילי אור: החלטת המנהל ודרישת התשלום המנהל יחליט, לאחר ששקל את הטענות שנטענו לפי סעיף 223ד, אם להטיל על המפר עיצום כספי, ורשאי הוא להפחית את סכום העיצום הכספי לפי הוראות סעיף 223ז.

<לילי אור: החליט המנהל לפי הוראות סעיף קטן (א) - להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו דרישה, בכתב, לשלם את העיצום הכספי (בפרק זה – דרישת תשלום) שבה יציין, בין השאר, את סכום העיצום הכספי המעודכן ואת התקופה לתשלומו.

<לילי אור: שלא להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו הודעה על כך, בכתב.

<לילי אור: בדרישת תשלום או בהודעה, לפי סעיף קטן (ב), יפרט המנהל את נימוקי החלטתו.

<לילי אור: לא טען המפר את טענותיו לפי הוראות סעיף 223ד, בתוך התקופה האמורה באותו סעיף, יראו את ההודעה על כוונת חיוב, בתום אותה תקופה, כדרישת תשלום שנמסרה למפר במועד האמור.

<לילי אור: 223ו.

<לילי אור: הפרה נמשכת והפרה חוזרת בהפרה נמשכת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה, החלק החמישים שלו לכל יום שבו נמשכת ההפרה.

<לילי אור: בהפרה חוזרת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה, סכום השווה לעיצום הכספי כאמור.

<לילי אור: לעניין זה, "הפרה חוזרת" – הפרת הוראה מההוראות לפי פקודה זו, כאמור בסעיף 223ב, בתוך שנתיים מהפרה קודמת של אותה הוראה שבשלה הוטל על המפר עיצום כספי או שבשלב הורשע.

<לילי אור: 223ז.

<לילי אור: סכומים מופחתים המנהל אינו רשאי להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים בסימן זה, אלא לפי הוראות סעיף קטן (ב).

<שמואל גרוסמן: לגבי הסכומים המופחתים.

<שמואל גרוסמן: נקבעה כאן הוראה שאנחנו לא מסכימים לה והיא גם לא נראית לנו נכונה.

<שמואל גרוסמן: העיצום הכספי הוא נושא שתלוי בשיקול דעתו של המנהל.

<שמואל גרוסמן: אין שום הגיון לבוא ולומר שהמנהל אינו רשאי להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהעיצומים שקבועים בחוק.

<שמואל גרוסמן: זה נכון שהוא לא יכול להטיל עיצומים בסכומים גבוהים יותר, אבל בהחלט נתון לו שיקול הדעת שבנסיבות ראויות הוא יכול להפחית את הסכום.

<שמואל גרוסמן: זה סכום מקסימלי.

<שמואל גרוסמן: אין שום סיבה למנוע מהמנהל את שיקול הדעת להפחית אותם.

<ליז בר-לב מונטיליו: מנגנון העיצומים הכספיים עובד בצורה כזאת שהחוק קובע סכום פיקס שככלל המנהל צריך להטיל אותו.

<ליז בר-לב מונטיליו: כל הנסיבות וכל השיקולים צריכים להופיע בתקנות וזה מה שאומר סעיף (ב) וזה נועד כדי להבטיח שזה יפעל כלפי כולם בצורה שוויונית.

<ליז בר-לב מונטיליו: כלומר, כל הפחתה שיש בעיצום הכספי, תהיה בתקנות מסודרות ותוחלנה על כולם באחוזים שווים ובצורה ברורה ושקופה.

משה גפני: שר האוצר רשאי להוציא צו, נכון להיום, שמעלה מסים באישור ועדת הכספים.

משה גפני: שר האוצר רשאי להוציא צו שמפחית בלי אישור של אף אחד.

משה גפני: הם צודקים בטענה הזאת.

משה גפני: אתם רואים ראייה כוללת והכול בסדר, אבל אם הוא רוצה להעלות, גם צריך אישור, אבל אם הוא רוצה להפחית, מה הבעיה?

משה גפני: במי הוא פוגע?

<ליז בר-לב מונטיליו: התפיסה שלנו היא שמנגנון העיצומים הכספיים צריך להיות מופעל כלפי כולם בצורה שווה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אנחנו דואגים למצב שבו רגולטור יפחית לאחד במאה אחוזים ולשני בעשרה אחוזים ולכן זה צריך להיות בתקנות בצורה מסודרת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני סומך על שר האוצר שלא יעשה דבר כזה ולכן אני מוריד את הסעיף הזה.

משה גפני: את ההפחתה.

משה גפני: ההפחתה לא צריכה להיות ברגולציה כזאת דורסנית.

משה גפני: למה?

משה גפני: הוא מפחית.

משה גפני: הוא מבקש להפחית.

משה גפני: אין שר אוצר שאני מכיר שיבוא ויעשה דבר של אפליה.

משה גפני: הרי אתם תעמדו על המשמר ותגידו לשר האוצר.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה מה שהסעיף אומר.

משה גפני: בסדר, אבל במקרים הרגילים אין דבר כזה.

משה גפני: הוא רוצה להפחית.

<ליז בר-לב מונטיליו: אבל אדוני, אם לא יהיה כתוב כלום, לא תהיה הפחתה.

משה גפני: אני מוריד את זה.

<ליז בר-לב מונטיליו: המשמעות של ההורדה של זה היא שלא תהיה הפחתה.

משה גפני: תהיה הפחתה.

<ליז בר-לב מונטיליו: סעיף (ב) אומר שתהיה הפחתה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אז לא צריך להוריד כלום.

משה גפני: להוריד את הרגולציה.

משה גפני: שר האוצר רשאי להפחית.

משה גפני: הוא לא רשאי להעלות.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה מה שהסעיף אומר.

משה גפני: תקראי את סעיף (ב).

<לילי אור: שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים שבשלהם ניתן יהיה להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים בסימן זה, ובשיעורים שיקבע.

משה גפני: יהיה כתוב שר האוצר רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים וכולי.

משה גפני: לא בהסכמת שר המשפטים.

<ליז בר-לב מונטיליו: הסכמת שר המשפטים בדרך כלל נדרשת.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני לא מקבל את זה.

משה גפני: ועדת הכספים בהרכבה הנוכחי, פה אחד מתנגדת לזה.

<ליז בר-לב מונטיליו: הסכמת שר המשפטים נדרשת כדי שזה יהיה באופן שוויוני.

משה גפני: אם אתם רוצים, אפשר ששר האוצר ידווח לשר המשפטים.

<שרית פרבר: אכיפה מינהלית נעשית עכשיו באופן רוחבי בכל מיני חקיקות.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני עשיתי את זה.

<שרית פרבר: "המומחיות" להטלת עיצומים נמצאת במשרד המשפטים.

<שרית פרבר: כדי שההפחתות יהיו לפי הנדרש ולפי הכללים המתאימים, הגורם שיודע זה שר המשפטים.

משה גפני: שר האוצר ידווח לשר המשפטים ושר המשפטים יוכל להגיד לו שאסור לו לעשות את זה בגלל א', ב', ג' ואז שר האוצר לא יעשה את זה.

משה גפני: אבל במקרים הרגילים הוא עושה את זה כרגיל.

משה גפני: למה אתם מתערבים בזה?

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: הוויכוח מיותר.

משה גפני: אתם יכולים להגיש הסתייגות.

משה גפני: אי אפשר את הרגולציה הזאת.

משה גפני: אנחנו עושים כאן חוק שמעמיד את סוכני המכס בפני חוק מודרני, רציני, הם יודעים בדיוק את אשר לפניהם ואתם לא צריכים להתערב בכל דבר, עם כל הכבוד.

משה גפני: בא שר האוצר, אחרי שאומר לו מנהל המכס - - -

<שרית פרבר: אנחנו לא מתערבים ברגולציה.

משה גפני: אני הבנתי.

משה גפני: בא שר האוצר אחרי שאומר לו מנהל המכס שהוא איש המקצוע בעניין הזה, הוא אומר לו שהוא רשאי כאן להוריד את העיצומים, להפחית אותם, והוא מונה לו את הסיבות ושר האוצר מפחית ומדווח למשרד המשפטים.

<שרית פרבר: משרד המשפטים לא מתערב.

משה גפני: אין ויכוח יותר.

<אמיר שני: אני רוצה להעיר שב-223ו יש הפרה נמשכת והפרה חוזרת.

<אמיר שני: אני רואה את זה היום פעם ראשונה.

<אמיר שני: אני מתנצל.

<אמיר שני: עשינו עבירה ועוד עבירה.

<אמיר שני: דיברנו על כך שיש לנו כמעט שלושה וחצי מיליון רשמונים.

<אמיר שני: סביר להניח שסוכן מכס יהיו לו יותר ממאה טעויות.

<אמיר שני: כתוב כאן בהפרה חוזרת, יכפילו, ישלשו.

<אמיר שני: אני לא מבין מהיכן זה בא.

<ליז בר-לב מונטיליו: אם עכשיו עשית איזושהי הפרה על כמה רשמונים, זאת עדיין לא תהיה הפרה חוזרת.

<ליז בר-לב מונטיליו: הפרה חוזרת בהגדרה שלה היא רק אם סיימת הליך מינהלי מלא והבהירו לך מה אתה צריך לעשות מבחינת החקיקה ובחרת לעשות זאת שוב.

<אמיר שני: כמות העבירות הטכניות שאנחנו מבצעים בהסכמה כרגע יכולה להגיע בין מאות לאלפים בשנה.

<אמיר שני: מתי זה יהיה חוזר?

<אמיר שני: תסבירו לי.

<ליז בר-לב מונטיליו: אם יש עבירות טכניות, אפשר להחריג אותן.

<אמיר שני: תחריגו.

<גיא גולדמן: זה בנוהל, במדיניות אכיפה.

<גיא גולדמן: הסברנו את זה.

<אמיר שני: זה לא כתוב בנוהל.

<אמיר שני: אתה רוצה, תכניס את זה.

<אמיר שני: אין לי בעיה.

משה גפני: אם יש הסכמה, האם אפשר לנסח את זה באופן כזה שעבירה חוזרת לא חלה על עבירות טכניות בה אתם יכולים להיות מאות או אלפי פעמים.

משה גפני: מדובר על עבירה כאשר על העבירה הזאת, כפי שאת אמרת, רואים שהסוכן חוזר עליה שוב וזאת עבירה משמעותית.

משה גפני: לא מדובר בעבירות שהן מעשים שבשגרה.

משה גפני: תנסחו את זה.

<לילי אור: 223ח.

<לילי אור: סכום מעודכן של העיצום הכספי העיצום הכספי יהיה לפי סכומי המעודכן ביום מסירת דרישת התשלום ולגבי מפר שלא טען טענותיו לפני המנהל כאמור בסעיף 223ד – ביום מסירת ההודעה על כוונת חיוב.

<לילי אור: הוגש ערעור לבית משפט לפי סעיף 223טז ועוכב תשלומו של העיצום הכספי בידי המנהל או בית המשפט – יהיה העיצום הכספי לפי סכומי המעודכן ביום ההחלטה בערעור.

<לילי אור: סכומי העיצום הכספי הקבועים בסעיף 223ב ובתוספת, יתעדכנו ב-1 בינואר בכל שנה (בסעיף קטן זה – יום העדכון), בהתאם לשיעור שינוי המדד הידוע ביום העדכון לעומת המדד שהיה ידוע ב-1 בינואר של השנה הקודמת.

<לילי אור: הסכום האמור יעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של עשרה שקלים חדשים.

<לילי אור: לעניין זה, "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<לילי אור: המנהל יפרסם ברשומות הודעה על סכומי העיצום הכספי המעודכנים לפי סעיף קטן (ב).

<לילי אור: 223ט.

<לילי אור: המועד לתשלום עיצום כספי המפר ישלם את העיצום הכספי בתוך 30 ימים מיום מסירת דרישת התשלום כאמור בסעיף 223ה.

<לילי אור: 223י.

<לילי אור: הפרשי הצמדה וריבית לא שילם המפר עיצום כספי במועד, ייווספו על העיצום הכספי לתקופת הפיגור, הפרשי הצמדה וריבית כהגדרתם בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א-1961 (בפרק זה – הפרשי הצמדה וריבית) עד לתשלומו.

<לילי אור: על אף האמור בסעיף 231א, הוראות סעיף 100 לחוק מס ערך מוסף לא יחולו לעניין הפרשי הצמדה וריבית כאמור בסעיף קטן (א).

<לילי אור: 223יא.

<לילי אור: גבייה עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה ועל גבייתו תחול פקודת המסים (גבייה).

סימן ג': 223יב.

סימן ג': התראה מינהלית היה למנהל יסוד סביר להניח כי אדם הפר הוראה מההוראות לפי פקודה זו, כאמור בסעיף 223ב, והתקיימו נסיבות שקבע המנהל, בנהלים, באישור היועץ המשפטי לממשלה, רשאי הוא, במקום להמציא לו הודעה על כוונת חיוב ולהטיל עליו עיצום כספי, לפי הוראות סימן ב', להמציא לו התראה מינהלית לפי הוראות סימן זה.

סימן ג': בסעיף קטן זה, "היועץ המשפטי לממשלה" – לרבות משנה ליועץ המשפטי לממשלה שהיועץ המשפטי לממשלה הסמיכו לעניין זה.

סימן ג': בהתראה מינהלית יציין המנהל מהו המעשה המהווה את ההפרה, יודיע למפר כי עליו להפסיק את ההפרה וכי אם ימשיך בהפרה או יחזור עליה יהיה צפוי לעיצום כספי בשל הפרה נמשכת או הפרה חוזרת, לפי העניין, כאמור בסעיף 223יד, וכן יציין את זכותו של המפר לבקש את ביטול ההתראה לפי הוראות סעיף 223יג.

סימן ג': נמסרה למפר התראה מינהלית כאמור בסעיף 223יב, רשאי הוא לפנות למנהל בכתב, בתוך 30 ימים, בבקשה לבטל את ההתראה בשל אחד מהטעמים האלה:

סימן ג': המעשה שבצע, המפורט בהתראה, אינו מהווה הפרה.

סימן ג': 223יד.

סימן ג': הפרה נמשכת והפרה חוזרת לאחר התראה נמסרה למפר התראה מינהלית לפי הוראות סימן זה והמפר המשיך להפר את ההוראה שבשלה נמסרה לו ההתראה, ימסור לו הממונה דרישת תשלום בשל הפרה נמשכת כאמור בסעיף 223ו.

סימן ג': נמסרה למפר התראה מינהלית לפי הוראות סימן זה והמפר חזר והפר את ההוראה שבשלה נשלחה לו ההתראה, בתוך שנתיים מיום מסירת ההתראה, יראו את ההפרה הנוספת כאמור כהפרה חוזרת לעניין סעיף 223ו(ב) והמנהל ימסור למפר הודעה על כוונת חיוב לפי הוראות סעיף 223ג בשל ההפרה החוזרת.

<שמואל גרוסמן: להבהיר שכל זה לא חל על העבירות הטכניות.

<לילי אור: כן.

<לילי אור: ביקשתם להחריג ואנחנו נסדר את זה.

משה גפני: כן.

משה גפני: לסדר את ההחרגה הזאת.

סימן ד': 223טו.

סימן ד': עיצום כספי בשל הפרה לפי פקודה זו ולפי חוק אחר על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מההוראות לפי פקודה זו המנויות בסעיף 223ב ושל הוראה מההוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.

סימן ד': 223טו.

סימן ד': ערעור על החלטה סופית של המנהל לפי פרק זה ניתן לערער לבית משפט השלום שבו יושב נשיא בית משפט השלום.

סימן ד': ערעור כאמור יוגש בתוך 30 ימים מהיום שבו נמסרה למחפר הודעה על ההחלטה.

סימן ד': אין בהגשת ערעור לפי סעיף קטן (א) כדי לעכב את תשלום העיצום הכספי, אלא אם כן הסכים לכך המנהל או אם בית המשפט הורה על כך.

סימן ד': החליט בית המשפט לקבל ערעור שהוגש לפי סעיף קטן (א), לאחר ששולם העיצום הכספי והורה על החזרת סכום העיצום הכספי ששולם או על הפחתת העיצום הכספי, יוחזר הסכום ששולם או כל חלק ממנו אשר הופחת, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו עד יום החזרתו.

סימן ד': 223יז.

סימן ד': פרסום על עיצום כספי הטיל המנהל עיצום כספי לפי פרק זה, יפרסם באתר האינטרנט של רשות המסים את הפרטים שלהלן, בדרך שתבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול דעתו בקבלת ההחלטה להטיל עיצום כספי:

משה גפני: כותבים את השם שלי?

<אמיר שני: תכף נגיע לזה.

משה גפני: זה סתם לשון הרע.

<קריאה: תאגיד.

<אמיר שני: תאגיד זה לא לשון הרע?

משה גפני: גם לשון הרע.

משה גפני: לשם מה צריך לכתוב את זה?

משה גפני: אפשר בלי הפרטים, בלי השם.

משה גפני: תכף נדבר על זה.

משה גפני: אגב, גם היום זה כך?

<אבי ארדיטי: לא.

<אבי ארדיטי: אין עיצומים, אבל אם יש כופר היום, זה כן מפורסם.

<לילי אור: דבר הטלת העיצום הכספי.

<לילי אור: מהות ההפרה שבשלה הוטל העיצום הכספי ונסיבות ההפרה.

<לילי אור: סכום העיצום הכספי שהוטל.

<לילי אור: אם הופחת העיצום הכספי – הנסיבות שבשלהן הופחת סכום העיצום ושיעור ההפחתה.

<לילי אור: פרטים אודות המפר, הנוגעים לעניין.

<לילי אור: שמו של המפר – אם המפר הוא תאגיד.

משה גפני: משרד המשפטים צריך להתנגד לזה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אני רוצה להסביר את ענין הפרסום כי הוא חוזר על עצמו.

<ליז בר-לב מונטיליו: קודם כל, הסעיף שאדוני רואה כרגע מופיע כבר ב-70 דברי חקיקה שאושרו למשל בוועדת הכלכלה ובוועדות אחרות.

<ליז בר-לב מונטיליו: אנחנו החלטנו שמפרסמים את שמו של המפר, של תאגיד ולא של אדם פרטי, מתוך הנחה שהשקיפות חשובה.

<ליז בר-לב מונטיליו: היא חשובה גם כלפי אנשים פרטיים אבל לאנשים פרטיים יש את הזכות לפרטיות.

<ליז בר-לב מונטיליו: החלטנו שהשמות שלהם יתפרסמו רק אם הדבר דרוש להזהרת הציבור, שזה אפשר לראות בסעיף (ג).

<ליז בר-לב מונטיליו: בהקשר הזה אני רוצה להזכיר גם את פסק הדין של בית המשפט העליון שם הוחלט שגם אם אלה אנשים פרטיים וגם אם אלה הכנסות וגם אם זה בחוסר, שזה הסדר קצת יותר פוגעני, עדיין זכות הציבור לדעת גוברת על הזכות לפרטיות בהקשר הזה.

משה גפני: איזה מקרה הכי קל שבו יהיה אפשר לפרסם את שמו.

משה גפני: מה הוא עשה?

<ליז בר-לב מונטיליו: של יחיד?

משה גפני: יחיד או תאגיד.

משה גפני: מה הם עשו?

<ליז בר-לב מונטיליו: אם זה תאגיד, מפרסמים כל הפרה.

משה גפני: לא מפרסמים עד שאני לא מצביע על זה.

<ליז בר-לב מונטיליו: לפי הנוסח.

משה גפני: אני שואל על איזה מקרה, במקרה הכי קל, לא הכי קשה, שאז מפרסמים את השם.

משה גפני: מה המקרה?

משה גפני: תאגיד או יחיד.

<ליז בר-לב מונטיליו: אני רק אומר שתאגיד, גם אם הוא עשה הפרה מאוד מאוד קלה, מפרסמים אבל המטרה של הפרסום היא לא להשמיץ אותו.

משה גפני: לא זה שאלתי.

משה גפני: על איזו עבירה קלה מדובר?

משה גפני: מה הוא עשה?

משה גפני: המקרה הכי קל.

<ליז בר-לב מונטיליו: גם במקרה של ה-150 שקלים.

<קריאה: לדוגמה, הוא לא צירף הצהרה.

משה גפני: לפי דעתך צריך לפרסם את שם התאגיד?

<ליז בר-לב מונטיליו: כן.

<ליז בר-לב מונטיליו: שוב, המטרה היא לא להשמיץ אותו.

משה גפני: לא למדתי משפטים אבל מה שלמדתי מכם במשך עשרות שנים זה שלכל דבר יש את המינון.

משה גפני: השאלה אם אנחנו לא גולשים כאן לדברים שהם אבסורדיים לחלוטין, פגיעה בחופש הפרט או סתם פגיעה כאשר מדובר על דברים שהם לא משמעותיים.

משה גפני: לא אמרתי שאני יודע יותר ממך.

משה גפני: את יודעת יותר ממני.

משה גפני: אני רק שואל.

משה גפני: הרי ברגע שמפרסמים את שמו של התאגיד, אני כבר לא מדבר על יחיד, שהיחיד מגיע אחר כך לבית הכנסת ואומרים שראינו אותך, אתה עשית עבירות.

משה גפני: אתם מדברים על מקרה בו הוא מקבל עיצום של 150 שקלים כי הוא לא צירף מסמך בטעות, ועל זה צריך לפרסם את השם שלו?

<אמיר שני: אנחנו מדברים על שלושה וחצי מיליון פעילויות בשנה.

<אמיר שני: כבודו, החברה שלי באופן אישי, יש לי מאה אל, פעילויות של רשמונים בשנה.

<אמיר שני: להגיע ל-500 פעילויות של 150 שקלים, לא בעיה להגיע לשם ועל טעות סופר, הקלדנית, אחת העובדות אצלי תקיש שבע במקום 8, אני שם.

<אמיר שני: על מה אנחנו מדברים?

<אמיר שני: השם שלי, של החברה שלי, יופיע היום אצל כל היבואנים במדינת ישראל שעברתי עבירה ב-150 שקלים.

משה גפני: אתם דיברתם על כך?

<אמיר שני: ודאי, והייתה גם הבנה.

<אמיר שני: הממשלה כמובן, ונציגי הממשלה, רשות המסים מבינים שאנחנו צודקים אלא שהם צריכים לכבד החלטת ממשלה.

<אמיר שני: גם אדון אבי ארדיטי, ואני לא רוצה להביך אותו, מבין שזה לא נכון.

<קריאה: לא.

<קריאה: אנחנו לא מבינים.

<קריאה: יש החלטת ממשלה אדוני.

<אמיר שני: אני דיברתי עם אבי ואל תגיד לי מה אני דיברתי אתו.

משה גפני: מבחינתי זה לא משנה.

משה גפני: אני לא מקבל את הדבר הזה.

משה גפני: אני לא מסכים שיופיע לא שם של תאגיד ולא שם של יחיד על עבירות שאין בהן דבר וחצי דבר.

משה גפני: עבירות קלות.

משה גפני: אנחנו לא מדינת סדום.

משה גפני: למה לפרסם את השם שלו?

משה גפני: למה?

משה גפני: שהוא עשה עבירות קלות?

משה גפני: אפילו בינוניות.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה לתת דוגמה, אפילו עבירה יחסית בקטגוריה חמורה יותר.

<שמואל גרוסמן: מסמך העדפה הוא לא קביל.

<שמואל גרוסמן: צריך להבין שאנחנו חיים בעולם תחרותי של תאגידים.

<שמואל גרוסמן: אגב, כולם תאגידים.

<שמואל גרוסמן: אין כמעט אנשים פרטיים.

<שמואל גרוסמן: כולם תאגידים.

<שמואל גרוסמן: היעלה על הדרך שסוכן מכס שמטפל במאות אלפי רשמונים בשנה, מדי פעם הוא טועה ומספר העדפה הוא לא תקין ואז יפורסם שמו באתר רשות המסים?

<ליז בר-לב מונטיליו: חשוב לי לציין, אפילו לפרוטוקול, שלדעת משרד המשפטים המטרה של הפרסום היא לא ליצור שיימינג אלא להפך, ליצור שקיפות מוגברת בציבור.

<ליז בר-לב מונטיליו: אם לאדוני זה מאוד מפריע - - -

משה גפני: זה מפריע להגיון.

משה גפני: זה מפריע להתנהלות המוסרית שלש המדינה.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה נראה כאילו הולכים לאכול חיים אנשים שמתפרנסים מזה שהם סוכני מכס ומפרסמים את השם שלהם על עבירות ללא סיבה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אפשר למחוק את סעיף קטן (6) שזה שמו של המפר, אם המפר הוא תאגיד, ואת סעיף קטן (ג) של פרסום לגבי יחיד.

<אבי ארדיטי: זאת אומרת, יורידו את הפרסום של השם ורק תפורסם העבירה.

<ליז בר-לב מונטיליו: והעיצום שניתן בגינה.

משה גפני: בלי השם.

<אבי ארדיטי: בלי השם.

<אמיר שני: לכתוב שזה ללא שם.

<אמיר שני: לא להשאיר את זה ריק.

<קריאה: גם סעיף (5) רלוונטי.

<אמיר שני: סעיף (5) ו-(6).

<שיר שפר: פסקה (6), שמו של המפר ירד.

<שיר שפר: פסקה (ג), שמו של המפר שהוא אדם פרטי, ירד.

<שיר שפר: ב-(5) יש פרטים אודות המפר.

<שיר שפר: איזה פרטים?

<ליז בר-לב מונטיליו: דובר בסוכן מכס שהוא אדם יחיד וגם פרטי.

<ליז בר-לב מונטיליו: בלי לציין שם.

<ליז בר-לב מונטיליו: לא פרטים מזהים.

<ליז בר-לב מונטיליו: למזל אם זה סוכן מכס, אם זה יבואן.

משה גפני: מה את מפרסמת עליו?

<ליז בר-לב מונטיליו: כלום.

<ליז בר-לב מונטיליו: רק לומר סוכן מכס.

<שיר שפר: התפקיד שלו?

<ליז בר-לב מונטיליו: כן.

משה גפני: לכתוב ללא שם.

<אמיר שני: ללא פרטי זיהוי.

משה גפני: ללא פרטי זיהוי.

משה גפני: בסדר.

<לילי אור: הוגש ערעור לפי סעיף 223טז יפרסם המנהל, בפרסום לפי סעיף קטן (א), גם את דבר הגשת הערעור ואת תוצאותיו.

<לילי אור: את פסקה (ג) מחקנו.

<לילי אור: על האמור בסעיף זה, לא יפרסם המנהל פרטים שהם בגדר מידע שרשות ציבורית מנועה מלמסור לפי סעיף 9(א) לחוק חופש המידע, התשנ"ח-1998, וכן רשאי הוא שלא לפרסם פרטים לפי סעיף זה שהם בגדר מידע שרשות ציבורית אינה חייבת למסור לפי סעיף 9(ב) לחוק האמור.

<לילי אור: פרסום לפי סעיף זה בעניין עיצום כספי שהוטל על תאגיד יהיה לתקופה של ארבע שנים, ובעניין עיצום כספי שהוטל על יחיד – לתקופה של שנתיים.

<שיר שפר: זה לא רלוונטי.

<קריאה: אם אין פרטי זיהוי, זה לא רלוונטי.

<קריאה: הכי חשוב, ללא פרטי זיהוי.

<לילי אור: שר האוצר רשאי לקבוע דרכים נוספות לפרסום הפרטים האמורים בסעיף זה.

משה גפני: אם אתם משאירים את הסעיף הזה, זה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: תחליטו אם אתם משאירים אותו.

משה גפני: זה דבר עקרוני.

<קריאה: אלה דרכי פרסום.

<שיר שפר: עד עכשיו הפרסום הוא באתר האינטרנט.

<שיר שפר: פסקה (ו) אומרת שיש עוד דרכים ששר האוצר יקבע אותן.

משה גפני: אם יש דרכים נוספות, זה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: החוק הזה לא יעבור בלי משהו של אישור ועדת הכספים.

משה גפני: תבחרו עכשיו.

<שיר שפר: הם מציעים להוריד את הסעיף הזה.

משה גפני: תורידו.

משה גפני: אנחנו נחפש איפה לשים את אישור ועדת הכספים.

<גיא גולדמן: זה יהיה באישור ועדת הכספים.

<לילי אור: 223יח שמירת אחריות פלילית תשלום עיצום כספי או המצאת התראה מינהלית, לפי פרק זה, לא יגרעו מאחריותו הפלילית של אדם בשל הפרת הוראה מההוראות לפי פקודה זו המנויות בסעיף 223ב, המהווה עבירה.

<לילי אור: שלח המנהל למפר הודעה על כוונת חיוב או המציא לו התראה מינהלית, בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא יוגש נגדו כתב אישום בשל אותה הפרה, אלא אם כן התגלו עובדות חדשות המצדיקות זאת.

<לילי אור: הוגש נגד אדם כתב אישום בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא ינקוט נגדו המנהל הליכים לפי פרק זה בשל אותה הפרה, ואם הוגש כתב אישום בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב) לאחר שהמפר ישלם עיצום כספי – יוחזר לו הסכום, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלום הסכום עד יום החזרתו".

<לילי אור: 55.

<לילי אור: ביטול סעיף 226 סעיף 226 לפקודה – בטל.

<שמואל גרוסמן: יש לי שאלה לגבי 223יח.

<שמואל גרוסמן: תשלום עיצום כספי אמור להיות תחליף לאחריות פלילית.

<שמואל גרוסמן: הסעיף הזה לא כל כך ברור לי.

<שמואל גרוסמן: אם זאת לא גם אחריות פלילית, מה מהות העיצום הכספי?

<שמואל גרוסמן: העיצום הכספי אמור להיות תחליף.

משה גפני: נכון.

משה גפני: שאלה נכונה.

<שמואל גרוסמן: עיצום כספי הוטל, שולם ובזה נגמר העניין.

<שמואל גרוסמן: אין אחריות פלילית.

<שמואל גרוסמן: הסעיף הזה לא ברור לי.

<ליז בר-לב מונטיליו: הסעיף הזה נועד לתת הגנה ולהגיד שאם הוטל עיצום כספי, לא יעמידו אותך לדין פלילי.

<ליז בר-לב מונטיליו: יש דברים שהם טכניים לצורך העניין אבל זה יכול להתנגש למשל עם זיוף בעבירות פליליות.

<ליז בר-לב מונטיליו: הכוונה היא להגיד שאם יש עיצום כספי, אין על זה גם.

<ליז בר-לב מונטיליו: זאת דווקא הגנה.

משה גפני: אני חושב שזה מיותר.

משה גפני: אני אז עשיתי את החוק.

משה גפני: ברגע שיש חשש שכתוצאה ממה שקורה בעבירה המינהלית או כשעושים את העיצום, אם הוא יחשוש שיכולה להיות אחר כך עבירה פלילית על אותו נושא, כל החוק הזה מתבטל.

משה גפני: כל מה שעשינו אז את החוק שבו אין אחריות פלילית מכיוון שהכול הופך להיות במסגרת הזאת של ההפרה המינהלית.

<ליז בר-לב מונטיליו: דווקא הסעיף הזה נועד להגיד שיש כל מיני עבירות - שאפילו אני לא מספיק מכירה – שיכולות חלילה פתאום להתנגש - - -

משה גפני: שזה לא קשור להחלטה על העיצום שמטילים עליו?

משה גפני: לא קשור?

משה גפני: זאת אותה עבירה או עבירה אחרת?

<ליז בר-לב מונטיליו: על אותה התנהגות יכולה להיות גם הפרה מינהלית וגם עבירה פלילית.

משה גפני: יש בחוק של הפרה מינהלית שקבענו.

<ליז בר-לב מונטיליו: נכון, אבל עדיין אחר כך יכולים לבוא לאותו אחד - - -

משה גפני: אתם מעקרים את הנושא של המוטבים בהפרה מינהלית.

<ליז בר-לב מונטיליו: הסעיף הזה בא להגן על מפירים שכרגע אמרנו שזה לא מספיק חמור.

<ליז בר-לב מונטיליו: למשל, ניקח דוגמה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אדם הגיש רשומון עם פרט לא נכון.

<ליז בר-לב מונטיליו: החלטנו עכשיו שזאת הפרה מינהלית.

<ליז בר-לב מונטיליו: אחר כך יכול להגיע תובע ולומר שגם קיימת עבירה בחוק העונשין.

<ליז בר-לב מונטיליו: במקרה הזה יחול הסעיף והוא אומר שאם כבר הוטל עיצום כספי, אתה לא יכול להעמיד את האדם הזה לדין פלילי.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה בא להגן על מפירים שכבר התחילו אתם הליכים מינהליים.

מיקי לוי: מי הוטל עליו עיצום כספי ומשלם, בזה זה נגמר?

<ליז בר-לב מונטיליו: אלא אם כן התגלו עובדות חדשות של מרמה או משהו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנתי.

<שמואל גרוסמן: אז מתקנים?

משה גפני: לא.

משה גפני: זה לטובה.

<שמואל גרוסמן: מה שמפריע לי זה שכתוב שהאחריות הפלילית מתייחסת לאותם סעיפים ספציפיים של סעיף 223ב.

<שמואל גרוסמן: הם במפורש מפנים לכך שהאחריות הפלילית תהיה לגבי הפרת ההוראות האלה שעליהן בדיוק יש את העיצום הכספי.

משה גפני: תראה את פסקה (ב).

<ליז בר-לב מונטיליו: אתה צריך לראות את זה ביחד.

משה גפני: אני לא יודע למה זה (א) ו-(ב).

משה גפני: זה צריך להיות אותו סעיף.

משה גפני: גם אני חשבתי כמוך.

<ליז בר-לב מונטיליו: לא משנה אם כותבים הפרות מינהליות - - -

משה גפני: החוק גם קובע את זה שם.

<שמואל גרוסמן: על אף האמור.

<שמואל גרוסמן: על אף האמור ב-(א).

<ליז בר-לב מונטיליו: לא.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה לא על אף האמור.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: נמשיך.

<לילי אור: 56.

<לילי אור: הוספת פרק ארבע עשר א'

א': 230א.

א': הגדרות בפרק זה – "דיווח אלקטרוני" – הגשת מסמך באמצעות מסר אלקטרוני החתום בחתימה אלקטרונית מאושרת וניתן לשמירה אלקטרונית להפקה כפלט.

א': "חתימה אלקטרונית מאושרת" – כהגדרתה בחוק חתימה אלקטרונית.

<שמואל גרוסמן: אנחנו נגד הדיווחים האלקטרוניים.

<לילי אור: 230ב.

<לילי אור: חובת דיווח אלקטרוני הצהרת יבוא, הצהרת יצוא, מצהר וכתב הרשאה חתום יוגשו לרשות המכס באמצעות מסר אלקטרוני החתום בידי המגיש בחתימה אלקטרונית מאושרת (בפרק זה – מסר אלקטרוני מאושר),י בהתאם להוראות לפי פרק זה.

<לילי אור: המנהל רשאי לקבוע בכללים מסמכים נוספים על המסמכים המנויים בסעיף קטן (א), אשר יוגשו לרשות המכס באמצעות מסר אלקטרוני כאמור באותו סעיף קטן.

<לילי אור: 230ג.

<לילי אור: שמירת מסמך שהוגש כמסר אלקטרוני מי שחייב בהגשת מסמך באמצעות מסר אלקטרוני, ישמור את המסמך, לרבות כל מסמך שצורף לו, בדרך שיקבע המנהל בכללים.

<אמיר שני: מי שחייב בהגשת מסמך באמצעות מסר אלקטרוני, ישמור את המסמך זה היבואן.

<אמיר שני: זה לא סוכן המכס.

<ענבל קורקוס: בעל הטובין.

<אמיר שני: אז תכתבו בעל טובין.

<שמואל גרוסמן: בפועל מי שמגיש את המסמך זה סוכן המכס.

<אמיר שני: תבהירו את זה.

משה גפני: תכתבו את זה.

<לילי אור: 230ד.

<לילי אור: המצאת מסר אלקטרוני בידי רשות המכס הודעה, דרישה או כל מסמך אחר שהמנהל או עובד רשות מכס שהמנהל הסמיכו לכך רשאים להמציא לפי פקודה זו לנמען, יכול שייערכו כמסר אלקטרוני ויומצאו לנמען בדרך שיקבע המנהל בכללים.

<לילי אור: 230ה.

<לילי אור: חזקת מסירה מסר אלקטרוני כאמור בסעיף 230ד, שנשלח לנמען באמצעות מערכת ממוכנת של רשות המכס, חזקה כי הומצא לנמען בתום שלושה ימי עסקים ממועד שליחתו, ובלבד שמתקיימים שני אלה: בכל כניסה של הנמען למערכת שאליה נשלח המסר (בסעיף זה – המערכת הקולטת), יוצג באופן בולט חיווי על כך שהתקבל מסר אלקטרוני חדש שלא נקרא בידי הנמען.

<לילי אור: המערכת הקולטת מאפשרת לנמען להפיק רשומת תוכנה (log) המעידה על מועדי כניסתו למערכת.

<לילי אור: חזקה כאמור בסעיף קטן (א) ניתנת לסתירה בידי הנמען, בין השאר, על ידי המצאת רשומת תוכנה כאמור בפסקה (2) של אותו סעיף קטן שלפיה נמנע מהנמען להתחבר למערכת הקולטת בתקופה שלאחר תום התקופה כאמור בסעיף קטן (א) רישה בשל תקלה באותה מערכת.

<לילי אור: 230ו.

<לילי אור: כללים לעניין דיווח אלקטרוני המנהל רשאי לקבוע בכללים הוראות לעניין – התנאים והליכי האישור לשם חיבור למערכת הממוכנת של רשות המכס לצורך דיווח אלקטרוני לרשות המכס.

<לילי אור: אופן הדיווח האלקטרוני.

<לילי אור: דרישות מינימום למערכות חומרה ותוכנה המשמשות לצורך דיווח אלקטרוני.

<לילי אור: מבנה הטפסים שיש להשתמש בהם לצורך דיווח אלקטרוני ומתכונתם.

<לילי אור: 230ז.

<לילי אור: מרשם תוכנות לצורך אבטחת הדיווח האלקטרוני כאמור בפרק זה ינהל המנהל מרשם של תוכנות שמתקיימות לגביהן הדרישות שנקבעו לפי סעיף 230ו(3) (בסעיף זה – מרשם תוכנות).

<לילי אור: מרשם התוכנות יפורסם באתר האינטרנט של רשות המסים.

<לילי אור: לא יעשה אדם שימוש בתוכנה לצורך ביצוע הוראות לפי פקודה זו, אלא אם כן היא רשומה במרשם התוכנות.

<לילי אור: 230ח.

<לילי אור: תקלה במערכת חומרה או תוכנה הייתה תקלה או השבתה במערכת חומרה או תוכנה המשמשת את רשות המכס לקליטה או לשליחה של מסר אלקטרוני לפי הוראות פקודה זו, רשאי המנהל לקבוע בכללים הוראות לעניין קליטה או שליחה שלא באמצעות מסר אלקטרוני, שיחולו בתנאים שיקבע ולתקופה שיקבע.

<לילי אור: הודעה על קביעת הוראות כאמור תפורסם באתר האינטרנט של רשות המסים".

<לילי אור: 57.

<לילי אור: תיקון סעיף 231

קטן יבוא: "(ד) הוראות סעיף זה לא יחולו על עבירה לפי פסקאות (4) או (6) של סעיף 212(א) אלא אם כן נעברה בידי מי שאינו יבואן או יצואן כהגדרתם בסעיף 223א וכן אם נעברה בקשר למסמך כאמור בסעיפים 62(ג)(2) או 103(ג)(2), לפי העניין, שנדרש לפי פקודת היבוא והיצוא".

משה גפני: היה צריך סעיף שהם דיברו עליו קודם, שגם אני מצטרף לזה, אם אני לא רוצה את זה באמצעים אלקטרוניים אלא אני בא בעצמי פיזית.

<אבי ארדיטי: לא.

<אבי ארדיטי: אי אפשר.

<אבי ארדיטי: אתה לא יכול.

משה גפני: אין מציאות כזאת?

<אבי ארדיטי: אין מציאות כזאת.

משה גפני: מה שהצעת לגבי הגעה פיזית, זה לא אפשרי?

<אבי ארדיטי: זה משהו אחר.

משה גפני: תגיד לי מה ההבדל.

<אבי ארדיטי: שם זאת הזדהות.

<ענבל קורקוס: הוא דיבר על ייפוי כוח.

<ענבל קורקוס: זה בסדר, זה מתיישב עם החוק מכיוון שאם יש לי יבואן שאין לו כרטיס חכם והוא מגיע לסוכן המכס וחותם בפניו, סוכן המכס בעצם סורק את המסמך הזה ומשדר אותו למערכת של המכס.

<ענבל קורקוס: גם זה מבחינתנו מסר אלקטרוני כך שאין בעיה.

<ענבל קורקוס: הבעיה שהם הציגו, בסך הכול היא כלולה בחוק.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אם אין לו כרטיס חכם, הוא יכול לבוא בעצמו.

<אבי ארדיטי: אבל בכל מקרה הוא צריך לשדר לנו.

משה גפני: אבל הוא יכול לבוא בעצמו כדי להזדהות, אם אין לו כרטיס.

<אבי ארדיטי: כן.

משה גפני: זה כתוב.

<אבי ארדיטי: כן.

<לילי אור: 58 תיקון סעיף 231א בסעיף 231א לפקודה, במקום "108(ב), 135 ו-142) יבוא "108, 135 ו-141".

<לילי אור: 59.

<לילי אור: הוספת סעיף 231א

לפקודה יבוא: "231

לפקודה יבוא: א2 חובת סודיות לא יגלה אדם ידיעה שהגיעה אליו אגב ביצוע פקודה זו, אלא בהתקיים אחד מאלה: שר האוצר התיר לגלותה.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה למשל?

<ענבל קורקוס: למשל יש חקירה של משטרה לצורך העניין והמשטרה רוצה איזשהו מידע שנמצא בידי רשות המסים.

<ענבל קורקוס: אנחנו לא נותנים את כל המאגר המחשובי שלנו למשטרה.

<ענבל קורקוס: הם צריכים לבקש איזשהו היתר.

<ענבל קורקוס: גם חלק גדול מההיתרים, המנהל היום, זאת סמכות שהואצלה למנהל.

משה גפני: למה זה לא המנהל?

<ירון ימין: הסמכות הזאת הואצלה למנהל ביולי 2005.

<ירון ימין: היום המנהל קובע מתי הוא נותן היתר ובאילו נסיבות.

משה גפני: למה הכנסתם את שר האוצר?

<ירון ימין: זה הסעיף המקורי שקיים בסעיף 142 לחוק מע"מ, סעיף 19ב לחוק מס קניה והיה במקור 231א שהיה סעיף החלה שהחליף את הוראות סעיף 142.

משה גפני: למה לא המנהל?

<ירון ימין: משום שהיום הסמכות הזאת מוענקת לשר האוצר בכל דיני המס.

<ירון ימין: זאת סמכות שהואצלה בפועל למנהל אבל בכל דיני המס היום זה שר האוצר.

<גיא גולדמן: אדוני, זה בא לשמור על הסעיף בנוסח הקודם שלו שגם הוא נתן לשר האוצר.

<גיא גולדמן: הרחבנו אפשרויות נוספות לרשויות מוסמכות להתחבר למערכות של המכס כדי לבצע את הפיקוח.

משה גפני: אני לא מבין למה שר האוצר.

משה גפני: יכול להיראות כאן כאילו אני נגד שר האוצר, אני לא נגד שר האוצר אבל למה להכניס אותו לדילמה הזאת?

משה גפני: למה לא המנהל?

<ענבל קורקוס: זאת אחידות של כל דיני המס.

<ירון ימין: זה קיים היום בכל דיני המס.

משה גפני: אנחנו עושים חוק חדש.

משה גפני: שמה שהיה פעם, עולם חדש יש לנו.

משה גפני: אני חושב שזה המנהל.

משה גפני: תמשיכי.

<לילי אור: המידע נדרש לרשות המכס או לרשות מוסמכת לצורך ביצוע פקודה זו או ביצועו של חוק אחר המסדיר יבוא או יצוא של טובין או פיקוח על טובין מיובאים או מיוצאים, או התקנות לפיהם, במקרה ובמידה שנדרש.

<לילי אור: בפסקה זו, "רשות מוסמכת" – כהגדרתה בסעיף 2ב(א) לפקודת היבוא והיצוא.

<לילי אור: נדרש לגלותה בהליך משפטי לפי פקודה זו או חוק מסים כמשמעותו בחוק תיקון דיני מסים (חילופי ידיעות בין רשויות המס), התשכ"ז-1967.

משה גפני: למה הוא לא מכסה את המקרה של חקירת משטרה?

<ענבל קורקוס: זה הליך משפטי לפי חוק מס.

<גיא גולדמן: הדוגמה שניתנה היא לא לגבי הליך משפטי לפי חוק העונשין לצורך העניין.

משה גפני: זה המנהל.

משה גפני: למה צריך לסבך את שר האוצר בחקירת משטרה?

<לילי אור: המידע הוא כמפורט בסעיף 384א לחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995, או בתקנות לפיו, ובלבד שמידע כאמור יימסר למוסד לביטוח לאומי ושמידע זה נדרש לתכליות האמורות באותו סעיף, ובמידה שנדרש.

<לילי אור: לעניין סעיף קטן (א)(1), רשאי שר האוצר לתת היתר לגילוי סוגי מידע, ובלבד שהיתר כאמור יינתן לבעלי תפקידים שצוינו בו לצורך מילוי תפקידם כדין, ומנימוקים שיירשמו.

<שיר שפר: (א)(1) הפך למנהל.

<שיר שפר: לא שר אוצר.

משה גפני: למה לסבך את שר האוצר שהוא איש פוליטי בנושא שכאן הולכים לגלות מידע שבעיקרו הדוגמה שהבאתם היא חקירת משטרה?

משה גפני: אתם חושבים שזה דבר סביר?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני החלטתי.

משה גפני: תמשיכי.

משה גפני: מדובר על חקירת משטרה ואתם מסבכים איש פוליטי.

משה גפני: המנהל הוא איש מקצוע.

<שרית פרבר: אם אפשר, לפני שאדוני מחליט, שנעשה התייעצות קצרה מהטעם הפשוט שלפעמים יש כאן גם מידע שגם אדוני דיבר על כך בדיון הקודם, בהיבטים של פרטיות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתם יכולים עוד להתייעץ.

משה גפני: אין לנו הרבה זמן.

משה גפני: עוד לא החלטתי.

משה גפני: אני מאפשר לכם להתייעץ.

משה גפני: אני אחליט אחרי שאתם תתייעצו אותו דבר.

<לילי אור: הגיעה לאדם ידיעה לפי הוראות סעיף קטן (א), יראו אותו כמי שקיבל אותה אגב ביצוע פקודה זו.

<לילי אור: גילה אדם ידיעה שהגיעה אליו אגב ביצוע פקודה זו, בניגוד להוראות לפי סעיף זה, דינו – מאסר שנה או קנס 19,300 שקלים חדשים".

<לילי אור: 60.

<לילי אור: תיקון סעיף 231ד בסעיף 231ד(ג)(2) לפקודה, במקום "אותו רשימון" יבוא "אותה הצהרת יבוא".

<לילי אור: 61.

<לילי אור: הוספת סעיף 232א

לפקודה יבוא: "232א.

לפקודה יבוא: תיקון התוספת שר האוצר רשאי, בצו, בהסכמת שר המשפטים, לתקן את התוספת ובלבד שסכום העיצום הכספי שייקבע בשל הפרה של הוראה מההוראות לפי סעיף 232, כמפורט בטור ב' בתוספת, לא יעלה על 50,000 שקלים חדשים".

לפקודה יבוא: 62.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 233 בסעיף 233 לפקודה, בכותרת השוליים, במקום "בתסקיר" יבוא "במצהר".

לפקודה יבוא: 63.

לפקודה יבוא: הוספת סעיף 238א

לפקודה יבוא: "238א.

לפקודה יבוא: הקלות בהליכי יבוא לגורמים מאושרים לצורך הקלה על תהליכי סחר החוץ, אבטחת שרשרת האספקה העולמית וחיזוק אמצעי הביטחון בתהליכים אלה, רשאי המנהל להעניק לגורמים שיאשר הקלות בהליכי יבוא לפי פקודה זו.

לפקודה יבוא: המנהל יורה על סוגי ההקלות כאמור שיינתנו ועל התנאים שלפיהם יינתנו ההקלות".

לפקודה יבוא: 64.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 239א בסעיף 239א לפקודה, במקום "רשמון" יבוא "הצהרה", ובמקום "שהותרו טובין" יבוא "שניתנה לגבי טובין שנכללו בהצהרה התרה".

לפקודה יבוא: 65.

לפקודה יבוא: תיקון סעיף 239ב בסעיף 239ב לפקודה – בסעיף קטן (א), במקום "רשמון תעודה וכל מסמך המוצאים על פי חוק זה" יבוא "כל מסמך שמוציאה רשות המכס לפי הוראות פקודה זו" ובמקום "בהם, אינם טעונים", יבוא "בו, אינו טעון".

לפקודה יבוא: סעיף קטן (ב) – בטל.

<שיר שפר: למה זה בוטל?

<ענבל קורקוס: אנחנו רוצים להגיד שכל מסמך שרשות המכס מוציאה לפי הוראות הפקודה, לא טעון חתימה אם התיאור של התפקיד מופיע שם במסמך.

<ענבל קורקוס: אז בעצם אנחנו לא רוצים עכשיו כל מיני החרגות של מסמכים כאלה.

<ענבל קורקוס: אנחנו לפחות לא מצאנו לנכון שיש החרגות כאלה.

<ענבל קורקוס: לכן אין צורך בסעיף קטן (ב).

משה גפני: מה זאת התוספת הזאת?

<ענבל קורקוס: אלה עיצומים כספיים של מחסנים רשויים.

משה גפני: אתם מכירים את זה?

<שמואל גרוסמן: זה לא קשור אלינו.

<שמואל גרוסמן: כמו שהבלדרים לא כאן, גם בעלי המחסנים הרשויים לא כאן.

<שיר שפר: הם היו בדיונים קודמים.

<ענבל קורקוס: מחסנים בפיקוח המכס של טובין שמאוחסנים.

משה גפני: בסעיף (6), בעל רישיון מחסן שהעביר את ניהול המחסן והפיקוח עליו לאחר, בלא אישור המנהל, יקבל 25,000 שקלים?

<אבי ארדיטי: כן.

משה גפני: למה?

<אבי ארדיטי: אני אסביר את ההיגיון.

<אבי ארדיטי: כעיקרון, מחסן בפיקוח המכס, אלה טובין שנמצאים בפיקוח וטובין שלא שולמו עליהם מיסים.

<אבי ארדיטי: הסעיף הזה נועד כדי למנוע מצב שישימו איזשהו איש קש או שיעבירו את הבעלות למישהו עם עבר פלילי.

<אבי ארדיטי: אנחנו הרי מפקחים על בעל המחסן.

משה גפני: לפי דעתכם זה סביר הסכומים האלה?

משה גפני: בעל מחסן שלא הגיש מסמך, 5,000 שקלים?

<אבי ארדיטי: העברת בעלות, זה רישיון שלנו.

<אבי ארדיטי: אנחנו נותנים איזה סוג של רישיון.

משה גפני: אני רק רוצה לדעת האם לא הפרזנו קצת.

<אבי ארדיטי: דווקא ההפך.

<אבי ארדיטי: הסעיף הזה הוא מאוד דרמטי.

משה גפני: היום אין עיצומים על בעלי המחסנים.

<אבי ארדיטי: היום יש כופר.

<אבי ארדיטי: היום אתה יכול להעביר כופר.

משה גפני: אני בעל מחסן ולא ניהלתי רישומים בהתאם להוראות המנהל.

<אבי ארדיטי: אין עיצום.

<אבי ארדיטי: אבל אם אנחנו חושדים שיש כאן עבירה פלילית שנעשתה, אנחנו יכולים להעמיד אותו לדין או כופר.

<ענבל קורקוס: או לקחת את הרישיון.

משה גפני: אני שואל אותך על מקרה ספציפי.

משה גפני: לי יש מחסן.

משה גפני: אני בעל רישיון מחסן שלא ניהלתי רישומים בהתאם להוראות המנהל.

משה גפני: מה אתה עושה לי?

<אבי ארדיטי: כופר או שאני לוקח לך את הרישיון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תקריאי.

<שמואל גרוסמן: אפשר להציע הצעה למרות שזה לא המגרש שלניו?

משה גפני: כן.

משה גפני: ביקשתי שתייעצו לי.

<שמואל גרוסמן: לפני שמטילים 40 אלף שקלים על בעל אמצעי שליטה שהעביר אמצעי שליטה בניגוד לראוי, צריך לאפשר לו הזדמנות להחזיר את המצב לקדמותו.

<שמואל גרוסמן: פונים אליו ואומרים לו שיש לו בדיוק שבוע ימים, תחזיר את אמצעי השליטה בחזרה כי אם לא תעשה זאת, נטיל עליך עיצומים בגובה 40 אלף שקלים.

<שמואל גרוסמן: יכול להיות שהוא יחזור בו.

<אבי ארדיטי: אם יש סעיף שהוא מאוד חשוב לי, זה שלא ישימו לי אנשי קש.

<אבי ארדיטי: זה אחד הדברים הכי חשובים לנו.

<אבי ארדיטי: יבוא אליך בן אדם שהוא צדיק מל"ו הצדיקים, ישימו אותו בפרונט ודקה אחרי עבריין מוכר ישתלט לי על המחסן ואז יתחיל לסחור בטובין האלה.

<אבי ארדיטי: זה הדבר הכי דרמטי מבחינתנו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: למה בעלי המחסנים לא באו?

משה גפני: הם לא מכירים את זה?

<ענבל קורקוס: הם מכירים.

<אבי ארדיטי: לפני שהגענו לכאן, השתדלנו באמת להעביר את החקיקה הכי נקיה.

לפקודה יבוא: "תוספת (סעיף 223ב)) ההוראה סכום העיצום הכספי בשקלים בעל רישיון מחסן שלא ניהל רישומים בהתאם להוראות המנהל בניגוד להוראות תקנה 23(א) לתקנות המכס, התשכ"ו-1965 (בתוספת זו – תקנות המכס) 5,000 בעל רישיון מחסן שלא הגיש למנהל דוח שנתי על המלאי בהתאם להוראות תקנה 23א לתקנות המכס 5,000 בעל רישיון מחסן שלא שמר מסמך, בניגוד להוראות תקנה 23ב לתקנות המכס 5,000 בעל רישיון מחסן שלא הודיע למנהל על שינוי שחל בפרט שמסר, בניג8וד להוראות תקנה 23ג לתקנות המכס 10,000 בעל אמצעי שליטה בבעל רישיון מחסן שהעביר אמצעי שליטה בו בניגוד להוראות תקנה 23ו(ד) לתקנות המכס 40,000 בעל רישיון מחסן שהעביר את ניהול המחוסן והפיקוח עליו לאחר, בלא אישור המנהל, בניגוד להוראות תקנה 23ו(יז) לתקנות המכס 25,000 בעל רישיון מחסן כללי שאחסן במחסן טובין בניגוד להוראות תקנה 23ו(יז) לתקנות המכס 25,000 בעל רישיון מחסן שלא המציא למנהל הצהרות ותעודות, בניגוד להוראות תקנה 23יב לתקנות המכס 10,000 67.

לפקודה יבוא: תיקון חוק מס ערך מוסף בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975 –

"המס" יבוא: ""הצהרת יבוא" – כמשמעותה בסימן ה' לפרק רביעי לפקודת המכס.

"המס" יבוא: "הצהרת יצוא" – כמשמעותה בסימן ב' בפרק שישי לפקודת המכס".

"המס" יבוא: בסעיף 11א, במקום "כשהרשימון לצריכה בארץ ערוך" יבוא "כשהצהרת היבוא ערוכה".

"המס" יבוא: בסעיף 30(א)(1) במקום "אם הותר לגביהם רשימון יצוא או מסמך אחר שאישר לעניין זה המנהל" יבוא "אם הוגשו לגביהם הצהרת יצוא או מסמך אחר שאישר לעניין זה המנהל, וניתנה לגביהם התרה".

"המס" יבוא: בסעיף 38(א), במקום "ברשימון יבוא" יבוא" בהצהרת יבוא", במקום "שרשימון היבוא" יבוא "שהצהרת היבוא", במקום "נושא את שמו" יבוא "נושאים את שמו" ובמקום "הרשימון" יבוא "ההצהרה".

"המס" יבוא: בסעיף 40, במקום "ברשימוני יבוא" יבוא "בהצהרות יבוא".

"המס" יבוא: בסעיף 40א, במקום "רשימון היבוא" יבוא "הצהרת יבוא".

"המס" יבוא: בסעיף 69א - בסעיף קטן (א) - בפסקה (4), במקום "רשימוני הייצוא" יבוא "הצהרות היצוא" ובמקום "שהותרו בתקופת הדוח" יבוא "שניתנה לגבי הטובין הכלולים בהם התרה בתקופת הדוח, ושנכללים בדוח".

"המס" יבוא: בפסקה (5), במקום "רשימוני הייבוא" יבוא "הצהרות הייבוא".

"המס" יבוא: בסעיף קטן (ב), במקום "רשימון ייבוא ורשימות ייצוא" יבוא "הצהרת יבוא והצהרת יצוא" ובמקום "מספרם" יבוא "מספרן".

"המס" יבוא: בסעיף 89, במקום "בעת התרת רשימון היבוא לצריכה בארץ" יבוא "במועד תשלום המכס עליהם לפי הוראות סעיף 123ב לפקודת המכס".

"המס" יבוא: בסעיף 95(א1), במקום "רשימוני יבוא" יבוא "הצהרות יבוא".

"המס" יבוא: 68.

"המס" יבוא: תיקון חוק מס קניה (טובין ושירותים) בחוק מס קניה (טובין ושירתים), התשדי"ב-1952, בסעיף 10(א)(1), במקום "בשעת פדייתם מפיקוח רשות המכס" יבוא "במועד תשלום המכס עליהם לפי הוראות סעיף 123ב לפקודת המכס".

"המס" יבוא: 69.

"המס" יבוא: תיקון פקודת מס הכנסה בפקודת מס הכנסה (נוסח חדש), בסעיף 158ב, אחרי פסקה (2) יבוא: "(2א) פקודת המכס.

"המס" יבוא: (2ב) חוק מס קניה (טובין ושירותים), התשי"ב-1952.

"המס" יבוא: (2ג) פקודת תעריף המכס והפטורים, 1937".

"המס" יבוא: 70.

"המס" יבוא: תיקון חוק סוכני המכס בחוק סוכני המכס, התשכ"ה-1964, בסעיף 3א(ב) – ברישה, במקום "רשימונים לעניין סעיף 25 לפקודת המכס" יבוא "הצהרת יבוא לפי סימן ה' בפרק רביעי לפקודת המכס או הצהרת יצוא לפי סימן ב' בפרק שישי לפקודה האמורה (בסעיף זה – הצהרות)".

"המס" יבוא: בפסקאות (1) ו-(2), במקום "רשימונים" יבוא "הצהרות".

"המס" יבוא: 71.

"המס" יבוא: תיקון חוק היטלי סחר ואמצעי הגנה בחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה, התשנ"א-1991 – בסעיף 1, בהגדרה "יבואן" של טובין, במקום "שהותר לו רשימון לצריכתם של הטובין בארץ" יבוא , "שהגיש הצהרת יבוא לצריכה בארץ כאמור בסעיף 62(א)(1) לפקודה האמורה (להלן – הצהרת יבוא לצריכה) וניתנה התרה לגבי הטובין הכלולים בהצהרה".

"המס" יבוא: בסעיף 32לב(ב)(1) במקום "רשיונים שהותרו לפי פקודת המכס" יבוא "הצהרות יבוא לצריכה שניתנה לגבי הטובין הכלולים בהן התרה לפי פקודת המכס (להלן – התרה לצריכה בארץ".

"המס" יבוא: בסעיף 45 – בפסקה (1), במקום "התרת הרשימון לצריכה בארץ" יבוא "מתן ההתרה לצריכה בארץ לגביהם".

"המס" יבוא: בפסקה (2), במקום "התרת רשימון היצוא" יבוא "התרתם ליצוא" ובסופה יבוא "לעניין זה, "התרה ליצוא" של טובין – מתן התרה לגבי טובין הכלולים בהצהרת יצוא לפי הוראות סעיף 103 לפקודת המכס".

"המס" יבוא: 72.

"המס" יבוא: תיקון חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) בחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), התשע"ו-2015, בסעיף 100(2), במקום "רשמון כמשמעותו" יבוא "הצהרת יבוא כהגדרתה".

"המס" יבוא: 73.

"המס" יבוא: תחילה תחילתם של סעיפים 54 ו-57 לחוק זה ביום כ' באב התשע"ח (1 באוגוסט 2018).

"המס" יבוא: תחילתם של סעיפים 32, 33 ו-34 לחוק זה ביום כ"ט בתמוז התשע"ט (1 באוגוסט 2019).

"המס" יבוא: שר האוצר, באישור ועדת הכספים, רשאי לדחות את מועד התחילה לתקופה נוספת שלא תעלה על שנתיים.

<אמיר שני: זה חדש לנו לגמרי.

משה גפני: הם מציעים.

משה גפני: גם אני מציע שזה יהיה מה-1 באוגוסט.

<ענבל קורקוס: הסעיפים של העיצומים הכספיים, התחילה שלהם תהיה מאוחרת יותר, ב-1 באוגוסט.

<ענבל קורקוס: כל מה שנוגע להצהרות יצוא, בגלל שמערכת הייצוא צריכה לעלות בשלב מאוחר יותר, אנחנו גם דוחים את התחילה של הסעיפים.

<ענבל קורקוס: צריכים להקים את המערכת של היצוא.

משה גפני: מה עמדתכם?

<אמיר שני: אין לנו שום בעיה.

<אבי ארדיטי: העיצומים ייכנסו לתוקף ב-1 באוגוסט.

משה גפני: בסדר.

<שרית פרבר: אני רוצה לחזור לסעיף מסירת המידע.

משה גפני: התיר לגלותה.

<שרית פרבר: כן.

משה גפני: אתם מסכימים שזה יהיה המנהל.

<שרית פרבר: אנחנו חושבים שזה לא נכון יהיה לעשות המנהל.

משה גפני: למה?

<שרית פרבר: רשויות המס מחזיקות בידן מידע רב ומידע מאוד רגיש.

<שרית פרבר: לאורך כל חוקי המס יש לנו חובות פרטיות וחובות סודיות די מחמירות שבכולן הדרך להתגבר עליהן היא דרך מחמירה יחסית באמצעות שר האוצר.

<שרית פרבר: לא נראה לנו נכון שבמקרה הזה לחרוג מההסדר שיש בכל דיני המס.

<שרית פרבר: יתרה מכך, מה שאדוני אמר בדיון הקודם.

<שרית פרבר: מאחר שמדובר כאן במידע רב, רגיש, נוגע לפרטיות, נוגע לזכויות יסוד של אנשים, עדיף שהאינסטנציה, שאנחנו קובעים ברמה נורמטיבית שתוכל להתגבר על החובות, יהיה שר האוצר.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: לא חשוב.

<שרית פרבר: אני אסביר.

משה גפני: לא.

משה גפני: אל תסבירי.

משה גפני: את מסבירה מאוד יפה אבל לא הבנתי.

משה גפני: יש לנו ויכוח גדול לגבי העניין.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: נחליט.

משה גפני: אני אתייעץ כאן עם החברים בוועדה.

משה גפני: הוויכוח המרכזי שהיה בדיון הזה הוא הוויכוח על משלח בינלאומי.

משה גפני: מה זה משלח בינלאומי.

משה גפני: אני מבקש, אבי, אני עושה הפסקה חמש דקות ואני מבקש שתשבו אתם ותבואו עם הסכמה כי אני הולך להצביע.

משה גפני: אם אין הסכמה, נדחה את ההצבעה.

<שמואל גרוסמן: אני רוצה להעיר משהו לגבי התחולה.

<שמואל גרוסמן: מקובל עלינו 1 באוגוסט אבל יש לציין שזה בכל מקרה לא לפני שייכנסו לתוקף שתקנות ההפחתה שעדיין לא הוכנו.

<שמואל גרוסמן: יש לנו במקביל עוד שני שמסמכים שרצים, האחד הוא תקנות ההפחתה והשני הוא נוהל והם משלימים.

<שמואל גרוסמן: כל עוד הנוהל ותקנות ההפחתה לא ייכנסו לתוקף, לא ייכנסו העיצומים.

משה גפני: אני מבקש שתתייעצו.

משה גפני: עוד חמש דקות אני מחליט אם אני מצביע או אני סוגר את הישיבה.

משה גפני: תנסו להגיע להסכמה.

משה גפני: אם יש מחלוקת, תגידו לי את המחלוקת ונצטרך להכריע.

משה גפני: אנחנו מחדשים את הישיבה.

משה גפני: מה החלטתם לגבי משליח בינלאומי?

<אבי ארדיטי: המחלוקת הייתה כאשר טוענים סוכני המכס שאין ברשותם המשלחים.

<אבי ארדיטי: חלק גדול מהמשלוחים אכן יש להם את המידע והם יכולים לשדר אותו עוד לפני שהאנייה מגיעה לנמל אבל יש מקרים שאין להם.

<אבי ארדיטי: זאת אומרת, אותו משלח מחוץ לארץ לא מסר לו את המידע.

<אבי ארדיטי: אז אני חושב שנכון לעשות את זה כך: לבוא ולהגדיר שעד העגינה המשלח הבינלאומי מחויב לשדר לנו את הנתונים.

<אבי ארדיטי: היה והוא יוכיח להנחת דעתו של המנהל שאין ברשותו את הנתונים, אז לא יוטל עליו עיצום.

<אלעד לוינגר: אנחנו צריכים הבחנה ברורה בין מצהר, נושא של מצהר שהוא באחריות סוכן אנייה.

<אבי ארדיטי: אין בעיה.

<אבי ארדיטי: נגדיר את זה כתת מצהר.

<אלעד לוינגר: לבין הגדרה של תת מצהר שהיא באחריותנו.

<אבי ארדיטי: אין בעיה.

<אלעד לוינגר: יש הבדל בין מצהרים שכרגע מופיעים בחוק לבין תתי מצהרים שהם באחריותנו.

<אבי ארדיטי: אין בעיה.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על תת מצהר.

<אבי ארדיטי: מצהר הוא מצהר ותת מצהר הוא תת מצהר.

<אבי ארדיטי: נגדיר בחוק שהאחריות של הגשת המצהר היא על סוכן האנייה והתת מצהר היא על המשלח.

<אמיר שני: לגבי הזמנים.

<אבי ארדיטי: הזמנים, כמו שאמרתי.

<אבי ארדיטי: עד העגינה, אלא אם כן הוכח להנחת דעתו של המנהל.

<אבי ארדיטי: עד העגינה הוא מחויב לשדר לנו את התת מצהר אלא אם כן הוכח להנחת דעתו של המנהל שאכן לא היו ברשותו הנתונים.

<אמיר שני: הלכנו עכשיו אחורה.

<אבי ארדיטי: לא.

<אבי ארדיטי: למה?

<אמיר שני: אם יש לי, אני אשדר בכל מקרה.

<אבי ארדיטי: אם יש לך, שדר.

<אבי ארדיטי: זה מה שאני אומר.

<אמיר שני: אבל אין לי.

<אבי ארדיטי: אם אין לך, אני לא מטיל עליך עיצום.

<אמיר שני: דיברנו על איטליה, על יוון ועל קפריסין.

<אבי ארדיטי: אמרתי.

<אבי ארדיטי: אם אין לך את הנתון, אין ברשותך, אני לא מטיל עליך עיצום.

<אבי ארדיטי: מה אתה רוצה עכשיו?

משה גפני: יהיה כתוב בחוק את ההבחנות בסעיפים עליהם אנחנו מדברים בכל המקומות האלה.

משה גפני: אם אין אפשרות, אין לו את הנתונים שהוא צריך לשדר, הוא לא יהיה חייב עד העגינה.

<אלעד לוינגר: בסדר, אבל צריך לעשות הבחנה בנוגע להפלגות הקצרות וההפלגות הארוכות.

משה גפני: הרי אין מחלוקת.

משה גפני: מה שתנסח בסופו של דבר היועצת המשפטית של הוועדה, זה תקף.

משה גפני: אתם תצטרכו לנסח את זה כך שזה יהיה ברוח הדברים שדיברנו עכשיו.

משה גפני: יש דבר שעוד לא החלטנו לגביו.

משה גפני: מה אנחנו כותבים למשל על ירדן.

משה גפני: במקום שבו אין אפשרות למסור את הפרטים.

<אבי ארדיטי: אין דבר כזה שאין אפשרות.

<אבי ארדיטי: עוד לפני שזה מגיע אלי, הם צריכים לקבל מול רש"ת, לעשות תיאום מול רש"ת.

<אבי ארדיטי: זאת אומרת, השלב הראשון חייב שיהיה בידיו את פרטי המטען כדי להזמין את הטובין מרש"ת.

<אבי ארדיטי: רש"ת צריכה לתזמן את הכניסה למדינת ישראל.

<אבי ארדיטי: הנתון הזה, יש לו אותו.

<שמואל גרוסמן: אני מזכיר לאדוני לגבי עיצומים כספיים.

<שמואל גרוסמן: אדוני אמר שנגיע לזה יותר מאוחר ושתהיה איזושהי אמירה כללית שמקום שנעשו דברים שהם לא באשמתו ולא ביכולתו של סוכן המכס, אין עיצום כספי.

משה גפני: על זה אני מדבר.

<שמואל גרוסמן: צריך לציין את זה באיזשהו מקום.

משה גפני: אומר אבי, מאוד הדגשתם את ירדן, שגם בירדן אתם יודעים קודם ואתם יכולים לשדר.

<שמואל גרוסמן: אבל, אדוני, באופן כללי.

<שמואל גרוסמן: דברים שהם לא באשמתו של סוכן המכס.

משה גפני: מקובל.

משה גפני: אנחנו ננסח את זה.

משה גפני: זה בהסכמה שלכם.

משה גפני: מה שנעשה שלא באשמת הסוכן או לא חשוב מי, לא נותנים לו עיצום כספי.

<קריאה: אי אפשר לברר את האשמה.

<ליז בר-לב מונטיליו: אשמה זה לא רק שבודקים.

משה גפני: קודם כל, אלה הסיכומים.

משה גפני: אין לו אפשרות לפעול על פי החוק מסיבות שלא תלויות בו אלא מסיבות שתלויות בגורם מדיני.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה נשמע כאילו הוא צריך לפעול בכוונה כדי להפר את החוק.

<ליז בר-לב מונטיליו: אם עכשיו הוא הגיש טעות ברשימון בלי לשים לב, אפשר להטיל עיצום כספי?

משה גפני: בטח.

<ליז בר-לב מונטיליו: יופי.

<ליז בר-לב מונטיליו: כן.

<ליז בר-לב מונטיליו: זה מה שאני אומרת.

<אבי ארדיטי: לפני שאתה מגיע אלי, אתה עובר את רש"ת.

<אבי ארדיטי: אתה חייב לעשות את הזימון מול רש"ת.

משה גפני: זה ויכוח מיותר.

<אבי ארדיטי: זה ויכוח מיותר.

<אבי ארדיטי: קודם כל, אתה חייב לתזמן שהמשלוח הזה יגיע.

<אבי ארדיטי: אז יש לך את הנתונים.

<אבי ארדיטי: תמיד הוא יהיה יום קודם.

<גיא גולדמן: יש את הנוסח שהוקרא.

<שיר שפר: המשלח הבינלאומי מוחרג ואתם ביקשתם גם להחריג את סוכני המכס.

<שיר שפר: אמרנו שנחזור לזה ונחליט.

משה גפני: סעיף 223ב(א).

משה גפני: מי שהגיש מצהר הכולל פרטים לא נכונים בניגוד להוראות סעיף 53א, רשאי המנהל להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות סימן זה בסכום של 2,500 שקלים חדשים.

משה גפני: האמור בסעיף זה לא חל על משלח בינלאומי.

<קריאה: וסוכן מכס.

משה גפני: הם ביקשו להחריג גם את סוכן המכס.

משה גפני: למה ביקשתם להחריג?

<שמואל גרוסמן: משום שהנושא הזה הוא לא באחריות סוכן המכס.

<שמואל גרוסמן: הוא באחריות סוכן האנייה.

<אבי ארדיטי: דיברתם על יבשתי.

<אבי ארדיטי: אנחנו מדברים על היבשה.

<אבי ארדיטי: ביבשה זה כן באחריות סוכן המכס.

משה גפני: אבל יש סעיף שאומר שאם אין לכם את היכולת, אתם לא תקבלו עיצום כספי.

משה גפני: יש סעיף כללי שאותו אנחנו שמים בהסכמה.

משה גפני: נשארה לנו ההכרעה אם זה שר האוצר או המנהל.

<אמיר שני: לא.

<אמיר שני: היה גם את הייצוא.

<אמיר שני: היה גם בייצוא שאין קשר לסוכן המכס.

משה גפני: סעיף 223א(ב)(1).

משה גפני: יבואן שהגיש בעצמו או באמצעות סוכן מכס הצהרת יבוא הכוללת פרט לא נכון או שלא צריף להצהרת היבוא שהגיש כאמור מסמך שהיה עליו לצרף לה בניגוד להוראות סעיף 62.

<שיר שפר: אמרנו שננסח את זה שוב במקרים בהם יבואן נותן את כל המידע שהוא לא יהיה חשוף לעיצומים כספיים.

<שיר שפר: שיהיו לו הקלות בדומה להקלות שיש לסוכני מכס.

<גיא גולדמן: אמרנו שנוציא נוהל.

משה גפני: מה יהיה מנוסח בחוק?

משה גפני: צריך לנסח את זה כמו שדיברנו בישיבה כשהוא העלה את העניין הזה.

משה גפני: צריך לנסח את זה ברוח הדברים שהיו כאן.

משה גפני: מה עוד?

<אמיר שני: דיברנו על היצוא, על 223ב(2).

<שמואל גרוסמן: שלגבי היצוא, הם יגדירו את נושא העיצומים כעולם נפרד.

<קריאה: כן.

<קריאה: מקרים ברורים.

<אמיר שני: בדיוק.

<אמיר שני: מקרים ברורים.

משה גפני: יש עוד משהו?

<אורן בן שבת: מנהל אגף הביטחון.

<אורן בן שבת: סעיף הגשת מצהר, 53ב(2).

<אורן בן שבת: בהפלגה לנמל בישראל שצפויה להימשך פחות מ- - -

משה גפני: למה לא אמרת את זה בדיון?

<אורן בן שבת: היועצים המשפטיים ביקשו שנעלה את זה עכשיו.

משה גפני: אם מעלים את זה עכשיו, אין הצבעה היום.

משה גפני: עם כל הכבוד, יש גבול.

משה גפני: היה דיון.

משה גפני: יש בעיה קריטית, תגיד שיש בעיה קריטית.

משה גפני: התעוררה פתאום.

משה גפני: היועצים המשפטיים או היועצות המשפטיות שולחות אותך?

משה גפני: בסדר, אין בעיה, נדון.

<אורן בן שבת: זה משהו קצר.

<אורן בן שבת: סעיף 53(1)(ב)(2).

<אורן בן שבת: הפלגה לנמל בישראל שצפויה להימשך פחות משישה ימים ממועד יציאת האנייה מנמל הפקידה האחרון.

<אורן בן שבת: אנחנו מבקשים להשאיר את הנוסח הקודם.

<אורן בן שבת: שהמצהר, מטענים שנשארים על האנייה ולא נפרקים לישראל אלא ממשיכים ליעדים אחרים בעולם, שהנוסח יישאר: בעת יציאת האנייה מכל נמל שבו הוטען מטען המובא לישראל.

<אורן בן שבת: זה כדי שנוכל לנהל את הסיכונים במטענים האלה שנמצאים על האנייה בנמל בצורה יותר יעילה.

<אורן בן שבת: אנחנו מנהלים את הסיכונים הביטחוניים מהמכולות האלה.

<אבי ארדיטי: הייתה אצלנו טעות שגילינו אותה לצערי רק היום.

משה גפני: מה יקרה כתוצאה מהשינוי הזה?

<קריאה: האירופאים והאמריקאים קוראים לתהליך הזה שורט סי.

<קריאה: זה בדרך כלל מה שמקובל.

משה גפני: אתם מסכימים לזה?

<קריאה: כן.

<קריאה: זה קשור לסוכני האניות.

<אורן בן שבת: זה מתואם אתם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שיר, קודם כל לנסח את העניין הזה שבשעה שאין יכולת לסוכנים או לא חשוב מי, הם לא יקבלו עיצומים כספיים.

משה גפני: אין להם יכולת וזה דבר שברור שאפשר להוכיח אותו.

משה גפני: לנסח את זה באופן כזה שבכל מקרה שבו אין אפשרות לסוכנים לעשות את זה, הם לא יהיו חייבים בעיצומים כספיים.

משה גפני: את הנושא של הניסוח, מה שאנחנו דיברנו, לתקן את הניסוח.

משה גפני: תנסחי את זה ברוח הדברים שנאמרו כאן.

משה גפני: לגבי הדברים האחרים.

משה גפני: אני מבקש את הניסוח, שאת תנסחי את זה בהסכמה עם משרד המשפטים ועם רשות המסים.

משה גפני: בהתאם לנוסח הזה.

משה גפני: לגבי הנושא של התיר לגלותה, האם זה שר האוצר או הממונה, אני מקבל את העמדה שלך שזה יהיה שר האוצר.

<שרית פרבר: בהתייעצות עם שר המשפטים.

משה גפני: לא.

משה גפני: שר המשפטים, לא.

<שרית פרבר: אדוני, אני צריכה להתייעץ עם לשכת השרה.

משה גפני: את לא יכולה.

משה גפני: אם את מתייעצת, אני לא מצביע.

משה גפני: תגישו הסתייגות.

<שרית פרבר: אדוני, אני רוצה שוב - - -

<שרית פרבר: אנחנו נבהיר שזה תקנות.

משה גפני: כמו שכתוב בהתייעצות עם שר המשפטים.

משה גפני: אני בכוונה לא אומר שרת המשפטים כי אני לא מדבר על הקדנציה הזאת.

<שרית פרבר: אפשר שזה יהיה בהתייעצות עם שר המשפטים?

משה גפני: בהתייעצות.

משה גפני: די.

משה גפני: אני רוצה להצביע.

<אמיר שני: מילה אחת כבודו.

<אמיר שני: כמו שאתה אומר, אני בעד להצביע כרגע אבל שתהיה רביזיה כדי שאנחנו נראה את הניירות הסופיים עם המספרים כשיגיעו לכבודו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עד שאני מעלה את זה למליאה, אני מבקש שתסיימו את הדיונים האלה.

משה גפני: אני אגיש רביזיה.

משה גפני: אם יצטרכו בהסכמה, אני מקווה שלא, נגיע לעניין הזה.

<גיא גולדמן: רק להבהיר אדוני שהפרות טכניות לעניין הפרה חוזרת זה מה שהוטל עליו 150 שקלים, אלה ההפרות הקלות.

<גיא גולדמן: יש את ההפרה שסוכן מכס הגיש הרשאה שלא בתיאום עם בעל טובין, שלא מטעמו של בעל טובין, אני ארצה את הערת משרד המשפטים בסעיף הזה.

<גיא גולדמן: נבחן את זה גם בנוהל.

משה גפני: אתה רוצה לפתוח דיון?

<גיא גולדמן: לא.

<גיא גולדמן: אני רק מבקש את הערות משרד המשפטים.

משה גפני: את יכולה להעיר את ההערות.

משה גפני: אנחנו סיימנו את הדיון.

<שרית פרבר: בשלב הניסוח.

משה גפני: מספיק עכשיו סידרו אותי עם ההתייעצות.

משה גפני: במה אתם רוצים לסדר אותי עכשיו?

משה גפני: נגמר.

משה גפני: אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 27), התשע"ח-2018?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – פה אחד הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (מס' 27), התשע"ח-2018, נתקבלה.

משה גפני: הצעת החוק עם כל מה שדיברנו אושרה פה אחד.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה תנסח את זה בהסכמות אתכם.

משה גפני: אם תהיינה בעיות עם המסמך שלכם, אני מבקש שתגידו לי לפני שאני מעלה את זה למליאת הכנסת.

משה גפני: אם תהיה הסכמה, אני כמובן אגיש רביזיה ונחזור לוועדה.

משה גפני: אני מאוד מבקש שלא תעשו את זה כי בשבוע הבא מגיע תקציב ואני כבר לא אחראי על הזמנים של הוועדה כך שזה יכול לקחת הרבה חודשים.

משה גפני: אני לא מציע לכם ואני לא מציע לממשלה.

משה גפני: אני חושב שההישג שלך כמנהל המכס הוא הישג עצום יחד עם הצוות שלך ומשרד המשפטים.

משה גפני: תפסתם איזה פראייר כזה שיושב בראש הוועדה ומצביע פה אחד על החוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.