ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 501, 2017-04-18 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: מותרת נימה שהיא כבר לא אישית ולא דתית, להגיד לכם: תרבחו ותסעדו ממרוקאי שהגיע לארץ רק לפני 50 שנה.

אלי אלאלוף: זה עוד אצלי טרי.

אלי אלאלוף: אז אנחנו שמחים היום להתכנס בפגרה, בדיון כל כך חשוב, בנושא כל כך מרכזי שאמור להכניס סדר.

אלי אלאלוף: אז היום ה-18 לאפריל 2017, כ"ב בניסן התשע"ז והשעה 10:01.

אלי אלאלוף: הצעת חוק הנכים בתגמולים.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד בפתיחה: זו הצעת חוק ממשלתית, שהיא תוצאה של עבודה אדירה, מי שעשה אותה.

אלי אלאלוף: החוק מורכב, אוסף את כל ההחלטות שהיו בעבר.

אלי אלאלוף: וכל התקנות והתיקונים התבססו רק על שלושה חוקים שהיו מסודרים: חוק התגמולים והחוק הבסיסי והחוק הקשור לטיפול רפואי.

אלי אלאלוף: כל השאר בעצם היו כל מיני החלטות – טובות, פחות טובות, לא תמיד הכי מסודרות.

אלי אלאלוף: ולכן גם משרד המשפטים וגם מבקר המדינה עלו על זה וביקשו להכניס סדר לעניין הזה.

אלי אלאלוף: עכשיו, היות וזה תהליך ארוך ומתייחס לתקופות שונות; החלטות התקבלו לא תמיד לפי הראייה של היום, אבל לצערנו כל הזמן יש נכים וחיילים שנפצעים, ולכן צריך גם לעדכן את ההחלטות שהתקבלו.

אלי אלאלוף: אז הנושא הוא די מורכב.

אלי אלאלוף: אומרים לי שיהיה דיון תוסס.

אלי אלאלוף: אני בעד.

אלי אלאלוף: מתלהם – אני לא מסכים.

אלי אלאלוף: מודיע מראש.

אלי אלאלוף: כל אחד יכול לבטא את דעתו, כל אחד יקבל את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים בפגרה ואנחנו לא נגמור, לא נסיים את החוק הזה, לא חשוב מה מספר הדיונים שיידרשו.

אלי אלאלוף: לכן לכל אחד יהיה זמן לבטא את עצמו, ללא פגיעה ולא בנימות אישיות.

אלי אלאלוף: למרות שכל אחד מציג עניין אישי שלפעמים מאוד כואב; כל עניין אישי, כל נכה הוא סיפור קשה, אבל לא הייתי רוצה שנהפוך את הדיון הזה להתלהמות ולמתחים מיותרים.

אלי אלאלוף: אנחנו נדון לעניין.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר ואומר: ברכות למי שעבד על זה בצורה כל כך מעמיקה, כל כך מסודרת, כמה שזה ניתן לעשות את זה, בהסכמה של נציגי משרד האוצר, משרד הביטחון, במסגרת ההסכם התקציבי הרב שנתי שיש בין משרד האוצר למשרד הביטחון, שזה הסכם של חמש שנים.

אלי אלאלוף: זאת אומרת שכל ההחלטות פה הן תקציביות מסודרות, וזה דבר אדיר, ובהסכמה של הארגון המייצג את הנכים, אבל אני מבין שגם בגוף כזה יש דעות אחרות ותבטאו אותן ונראה אם נמצא בזה היגיון.

אלי אלאלוף: אנחנו, חברי הכנסת, נקבל את ההחלטות המתאימות ביותר.

אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את ראש אגף השיקום החדש.

אלי אלאלוף: גילוי נאות: זה חבר.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד לכם.

אלי אלאלוף: אני הכרתי אותו לא במסגרת התפקיד הזה ולא במסגרת הקודמת, אלא במסגרת הקודמת-הקודמת.

אלי אלאלוף: אז מר חזי משיטה, welcome.

אלי אלאלוף: מעכשיו זה רק ענייני ועל בסיס הידידות, אבל שלא מישהו ילך ויגיד: אה, כי דיברת איתו לפני 100 שנה.

אלי אלאלוף: אני מודה באשמה ואני שמח שדיברנו רק על דברים חשובים למדינה שלנו.

אלי אלאלוף: אני, ברשותכם, אפתח את הדיון.

אלי אלאלוף: יושבת כאן נציגת הכנסת.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת ענת ברקו, את רוצה לפתוח בכמה מילים?

ענת ברקו: כן, אם אפשר.

ענת ברקו: תודה, אדוני יושב הראש, ובאמת, למרות שאני לא חברה בוועדה, ראיתי חובה מוסרית להיות כאן.

ענת ברקו: כי הנושא של נכי צה"ל וזכויותיהם הוא נושא חשוב מאוד בעיניי וראוי שכולנו נעסוק בו.

ענת ברקו: אני רוצה רק לומר, אדוני יושב הראש:

ענת ברקו: אני לא חושבת שצריך להתעסק ולהסתכל על העניין כעל סוג של הטבה סוציאלית שניתנת לנכי צה"ל.

ענת ברקו: אף אחד כאן לא עושה טובה.

ענת ברקו: ולכן את הזכויות שמגיעות לנכים צריך לעגן בחקיקה ברורה, חד משמעית, כדי שלא יהיו כל כך הרבה ויכוחים.

ענת ברקו: כל מה שמגיע מבחינת מענקים – לא הייתי רוצה שיישלחו נכים לעשות בדיקות עם מס הכנסה ולהביא אישורים, כך שחלקם לא עושים את זה ולא נהנים מהזכויות שמוקנות להם בחוק.

ענת ברקו: זה לא התפקיד שלהם.

ענת ברקו: גם כשהם הלכו להיפצע או כשהם היו במלחמה או במבצע או תוך כדי שירות, הם לא ביקשו.

ענת ברקו: אף אחד לא ביקש מהם להביא אישור ממס הכנסה כשזה קרה.

ענת ברקו: ולכן אני מקווה שהנושא הזה גם כן לא יהיה איזו - - - משפילה.

ענת ברקו: ואם משרד הביטחון רוצה לבדוק את כל מבחני ההכנסה, שיעשה את זה בעצמו.

ענת ברקו: לא במובן הזה, אלא במובן של הזכאויות ומס הכנסה וכולי.

ענת ברקו: ההסכמות עם משרד הביטחון לא יכולות לבוא על חשבון הטבות וזכויות הנכים.

ענת ברקו: בשום פנים ואופן.

ענת ברקו: זאת אומרת שאם משרד הביטחון, שכבודו במקומו מונח, רוצה אולי להגיע למצב שבאמת האנשים שמגיע להם יקבלו, ולא יהיו כל מיני טרמפיסטים, ואת זה כולנו רוצים; יחד עם זה, לא יכול להיות שזה יהיה באיומים של לא להשתמש במסלקה של משרד הביטחון בגביית דמי החבר או דברים שיכבידו על המערכת.

ענת ברקו: צריך לעשות את זה ברוח טובה ולא בצורה כזאת.

ענת ברקו: אני חושבת שחלק מהעניין זו גם האווירה בקרב נכי צה"ל וגם בתוך הארגון.

ענת ברקו: אתם צריכים להתאחד ולדבר בשפה אחת ולהתחבר אחד לשני בצורה יותר טובה.

ענת ברקו: לא משנה מה סיבת הנכות, לא עושים תחרות למי זה קרה, מה זה קרה.

ענת ברקו: בפועל, הנכות היא נכות והיא נגרמה: אם תוך כדי שירות, אם בקרב.

ענת ברקו: יחד עם זה, בזה שיש כל כך הרבה קולות בארגון הזה, אני חושבת שזה פוגע גם בזכויות שלכם.

ענת ברקו: זכויות שהן היו עבר, אדוני יושב הראש, כמו, למשל – ניתן את הדוגמה הכי בולטת שהבנתי שהיא כואבת מאוד – זה הנושא של החלפת רכב כל שלוש שנים.

<קריאה: ארבע שנים.

ענת ברקו: ועכשיו היא כל ארבע שנים, אבל זה היה כל שלוש שנים.

<קריאה: וחצי.

<קריאות: שלוש וחצי שנים.

ענת ברקו: וחצי.

ענת ברקו: שלוש וחצי שנים.

ענת ברקו: גם הביטוח שהחברות מעניקות לכלי הרכב, ואנחנו יודעים שכלי הרכב הללו הם במקום רגליים, הם מאפשרים את הניידות המינימלית והשילוב בחברה.

ענת ברקו: אני חושבת שבאמת, על תקופות כאלה ועל דברים כל כך קטנים אסור להתווכח עליהם.

ענת ברקו: צריך להגיע להסכמות ולהשתדל ללכת לקראת הנכים.

ענת ברקו: כי באמת זה משהו שבראייה שלי הוא חובה מוסרית ממדרגה ראשונה.

ענת ברקו: אנחנו שלחנו את הנכים, אנחנו שלחנו את החיילים: אם בסדיר ואם במילואים, אם בקרב, אם בסיטואציות אחרות, אם בתאונות בדרך לבסיס – כל מיני דברים כאלה.

ענת ברקו: ולכן המדינה צריכה לקחת אחריות ועד הסוף.

ענת ברקו: ולכן אני החלטתי להגיע לכאן היום, אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: התקשרתי לשאול מה בדיוק יהיה הדיון הזה, כי אני לא בוועדה, וחשבתי שזה יהיה נכון להיות כאן ולשמוע ולראות איך אנחנו יכולים להשפיע על החקיקה באופן חיובי שתיטיב עמכם, אבל תפסיקו לריב.

ענת ברקו: דחילקום, חלאס, אל תריבו כל היום.

ענת ברקו: תתאגדו לטובת הזכויות שלכם ובטוח תשיגו יותר אם לא יהיו כאלה מריבות.

ענת ברקו: תודה.

אלי אלאלוף: אם הנושא כל כך חשוב, ואני רואה שהוא באמת חשוב לך, יש טכניקה בתוך הסיעה, שלנושא הזה את יכולה להיות חברת ועדה.

ענת ברקו: אני באה.

ענת ברקו: אתה רואה שאני באה.

אלי אלאלוף: את יכולה גם להיות חברת ועדה.

אלי אלאלוף: זו טכניקה שאפשר לסדר.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת עופר שלח ודאי מכיר את הטכניקה הזאת.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: תודה, אדוני יושב הראש.

עפר שלח: החוק הזה שאנחנו מקבלים פה היום הוא תוצאה של תהליך ארוך שחלק ממנו, עברנו עליו, נגענו בו, גם בוועדה שאתה, היושב ראש, ואני היינו חברים בה, גם חברת הכנסת ענת ברקו, בחוק ההסדרים שנגע לשער הכניסה: מי נכנס.

עפר שלח: והחוק הזה איננו עוסק - - -.

עפר שלח: הוא עוסק בזכויות של מי שכבר נמצא בפנים.

עפר שלח: אני רוצה להעיר כמה הערות שנוגעות דווקא לסדרי הדיון, כי מחכה לנו דיון ארוך, ואני מבקש שהוא יהיה ארוך ופרטני.

עפר שלח: כי את הדיון שעשינו במה שנקרא חוק גורן, קרי בשער הכניסה, עשינו תחת הלחץ של חוק ההסדרים, ואני מבין את זה.

עפר שלח: הייתי גם חבר קואליציה.

עפר שלח: אני מבין את האילוץ שהיה כרוך בדבר הזה, אבל אני חושב שפה זה לא יכול להיות בצורה הזו.

עפר שלח: זה צריך להיות מאוד פרטני.

עפר שלח: כי מה שקורה: אני מצטרף לדברי ההערכה שלך לעבודה שנעשתה, אבל בסופו של דבר לקחו פה דברים שהם חלקם חקיקה וחלקם הסכמים וחלקם תקנות וחלקם כל מיני דברים, שפכו אותם למסגרת של חקיקה ראשית.

עפר שלח: אני, אגב, לא בטוח כאמירת פתיחה שכולם צריכים להיות בחקיקה הראשית.

עפר שלח: כי אם הם יהיו בחקיקה הראשית, אז כשירצו לשנות את דמי הניידות או את דמי החימום, זה יצטרך לעבור שלוש קריאת בכנסת.

עפר שלח: ואנחנו נצטרך, לדעתי, תוך כדי - - -

אלי אלאלוף: קלעת לדברי היועצת המשפטית שלנו - - -

עפר שלח: הנה, פגעתי לדעת גדולים.

עפר שלח: אנחנו נצטרך בזה כדי לא לגרום נזק עתידי, כדי שבעתיד לא באמת כל דבר כזה יהפוך להיות גם מסורבל וגם תלוי בקוניונקטורה פוליטית ספציפית, כזו או אחרת שתהיה.

עפר שלח: לחשוב גם מה אנחנו מוצאים בזה ומה אנחנו אומרים.

עפר שלח: תסדרו את זה בצורות אחרות.

עפר שלח: והדבר השני, ואני עוסק בזה הרבה מאוד – יודעים רוב הנוכחים בחדר הזה: לאורך השנים, במערכת הזו, שהיא נוצרה.

עפר שלח: חלקה מפעולות כאלה ואחרות שלא תמיד התחברו אחת לשנייה.

עפר שלח: נוצרו הרבה מאוד עיוותים.

עפר שלח: יש לנו הזדמנות לתקן את העיוותים האלה, יש לנו הזדמנות.

עפר שלח: אני מצטרף לדברים שחברת הכנסת ענת ברקו אמרה ברמה העקרונית, אבל צריך באמת לבחון את הדברים האלה לעומק, ואני מבקש: בואו באמת נעשה.

עפר שלח: ואני אומר נעשה כי אני אהיה פה.

עפר שלח: זה לא משנה מי יצביע.

עפר שלח: בואו נעשה עבודה יסודית, נרד לפרטים האלה, לא נפעל בלחץ של זמן, אין פה לחץ של זמן, ונגיע בסופו של דבר להסדרה החוקית הכי טובה, כדי שלא נצטרך לחזור ולטפל בדברים האלה לאורך זמן.

עפר שלח: ודבר אחרון, כחבר ארגון הנכים אני מרשה לעצמי להגיד משהו הפוך מחברת הכנסת ענת ברקו: אין לי שום בעיה עם ריבים, כל עוד ריבים מייצגים את זה שיש פה באמת הרבה דעות והרבה אינטרסים והדברים צריכים להיות על השולחן והדברים מודלקים.

עפר שלח: אנחנו מכירים את זה.

עפר שלח: אז בואו נריב כמו שצריך ונעשה חוק טוב.

ענת ברקו: כמו שצריך, חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: כן.

ענת ברקו: אתה יודע שזה לא תמיד היה כאן.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נבקש מסמנכ"ל וראש אגף השיקום, מר חזי משיטה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<חזי משיטה: אדוני היושב ראש, אנחנו באמת מבקשים להביא היום לאישור של הצעת חוק שהיא פרי עבודה ארוכה, כפי שאתה ציינת.

<חזי משיטה: משרד האוצר, משרד הביטחון, ארגון נכי צה"ל.

<חזי משיטה: אני חושב שהוא חוק טוב שאנחנו מביאים.

<חזי משיטה: הוא לא גורע ממה שקורה היום, הוא רק מעגן את זה, כפי שחויבנו כולנו לעשות: הן על ידי מבקר המדינה והן על ידי היועץ המשפטי לממשלה.

<חזי משיטה: ולא, אי אפשר להמשיך להתנהל כפי שהתנהלנו, כי אחרת נצטרך לחזור אחורה.

אלי אלאלוף: תרשה לי להוסיף: גם ההיגיון הניהולי.

<חזי משיטה: נכון.

<חזי משיטה: אני חושב שבאמת הכנסת יכולה לקחת לידה, יכול להיות עם הסתייגויות כאלה, אחרות, להשאיר גמישויות באיזשהו מקום.

<חזי משיטה: את השליטה על החוק הזה אנחנו לגמרי מסכימים שחובת הממסד עם הגוף שנקרא משרד הביטחון, אגף השיקום; יש לנו חובה להושיט את היד לדופק של נכי צה"ל ולטפל בהם בכל התחומים.

<חזי משיטה: חוק הנכים שהיה, היה מראשית קום המדינה.

<חזי משיטה: הוא עסק בהכרה מי הוא נכה, בקביעת דרגות הנכות, בוועדות הרפואיות, בתגמולים ובטיפול הרפואי.

<חזי משיטה: והחוק הקיים, לדעתי, ישפר באופן משמעותי.

<חזי משיטה: אנחנו כמעט לא עסקנו בשיקום לפי החוק הקודם.

<חזי משיטה: אנחנו מתכוונים להכניס תוכן ומהות ולהפוך אותו לעיקר.

<חזי משיטה: אנחנו רוצים לשקם את אלה שנכנסים כנכי צה"ל: החל מלימודים ומלגות תוך כדי הלימודים ולימודים שיכוונו אותם למקצוע ותואר שיכווין אותם להיות מסוגלים להשתלב בשוק התעסוקה.

<חזי משיטה: זה שיקום ובזה אנחנו עוסקים ונעסוק יותר על פי החוק הזה.

<חזי משיטה: החוק הזה גם יביא לידי ביטוי את כל הזכאויות הנוספות שניתנות היום ולא רשומות בחוק: כמו סיוע בדיור, סיוע ברכישת רכב, דמי הבראה ועוד עשרות זכאויות נוספות, שבמשך השנים עלו "והתלבשו" על החוק הקיים, ואני חושב שזה נכון לעגן אותם בחוק.

<חזי משיטה: יש לנו ועדה.

<חזי משיטה: מכירים אותה, לדעתי, רוב יושבי האולם.

<חזי משיטה: יש לנו ועדת למד.

<חזי משיטה: וגם הוועדה הזאת, הגיע הזמן להכניס אותה לתוך מסגרת החוק.

<חזי משיטה: הוועדה הזאת מאשרת סיוע נוסף לנכים – מעבר לחוק, מעבר להוראות הפנימיות, והיא דנה לגופו של עניין.

<חזי משיטה: ועדה בראשותה של שופטת בדימוס היום, של שופט בדימוס שיהיה בעתיד, ויש בה חברים, והיא יכולה באמת לסייע למי שנזקק וראוי שיסייעו לו, ואין לנו חוק או כלי לתת לו את הסיוע הזה.

<חזי משיטה: הוועדה הזאת עובדת היום.

<חזי משיטה: גם אותה צריך להכניס למסגרת החוק.

<חזי משיטה: אני חושבת שבאמת אנחנו כאן מביאים לידי ביטוי את כל ההערות שקיבלנו לאורך השנים: הן ממבקר המדינה והן מהיועץ המשפטי לממשלה.

<חזי משיטה: אני חושב שגם הארגון יסכים איתי ורוב היושבים יסכימו איתי: רוב הזכויות שמקבלים היום נכי צה"ל של מערכת הביטחון הן זכויות שהן לא מעוגנות בחוק ומהוות את החלק המשמעותי ביותר שהם מקבלים.

<חזי משיטה: לכן, כדאי להכניס אותן לתוך מסגרת החוק ולקבע אותן על מנת שבאמת לא נוכל לחזור, אף אחד לא יוכל להחזיר אותנו אחורה – לא אותנו ולא אותם ולא לפגוע באמת במה שהם מקבלים במצב שאנחנו מצלמים אותו היום ומכניסים אותו לתוכו.

<חזי משיטה: הנוסח הוסכם.

<חזי משיטה: היה דין ודברים די ארוך עם ארגון נכי צה"ל.

<חזי משיטה: אני רק שלושה חודשים בתפקיד, אבל אני רואה בארגון ובנכי צה"ל אנשים שאנחנו מחויבים אליהם ואני רואה בהם גם שותפים.

<חזי משיטה: הם עושים הרבה מאוד דברים משלימים למה שהמדינה מחויבת ועושה והם עושים את זה, לדעתי, לרווחת הנכים ובני משפחותיהם, וזה נכון לעשות.

<חזי משיטה: אנחנו עושים את זה איתם יד ביד ובשותפות והנושאים עדיין נמצאים בדיונים, נושאים חדשים שלא נמצאים היום וגם יהיו בעתיד לאחר שהחוק יעבור – השיח לא מפסיק עם ארגון נכי צה"ל.

<חזי משיטה: השיח יימשך גם לנושאים חדשים שיעלו על הפרק.

<חזי משיטה: וגם אם נצטרך להגיע לחקיקה ואם נגיע במשותף, אז חקיקה כזאת יכולה לעבור בהסכמה ובמהירות יחסית.

<חזי משיטה: אנחנו חתמנו על הסכם היסטורי בספטמבר האחרון יחד עם הארגון, ובעצם אנחנו באים היום כדי לראות שהדבר הזה מתקיים, ומשאירים את הפתח או יותר נכון: שמים באותה הצעת חוק את הפלטפורמה שתשמש אותנו בהמשך לנושאים נוספים, לשיח בינינו על נושאים נוספים שיעלו והם לא מקבלים מענה היום.

<חזי משיטה: אני חושב שההתאמות שנעשות היום ועשינו בהם שיפורים לפני שבאנו להכניס אותן למסגרת החוק, הן נכונות.

<חזי משיטה: היו כמה דברים מאוד ארכאיים שהיו צריכים לצאת.

<חזי משיטה: הם כבר לא שייכים לחוק שחוקק בתחילת ימי המדינה, ואני חושב שהתאמנו אותם.

<חזי משיטה: וגם בוצעה הרחבה, הרחבת מה.

<חזי משיטה: וכדאי לעגן אותן ולצאת לדרך.

<חזי משיטה: אני שוב חוזר, ואני מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת ענת ברקו: אנחנו לא עושים טובה לאף אחד.

<חזי משיטה: זאת החובה של החברה, של המדינה, לטובת אלה שנותנים בגופם ובנפשם, לטפל בהם מבלי בכלל לערער ערעור כלשהו על הזכאות שלהם, על התגמול שלהם, על ההטבות שנוצרו במשך השנים, שנכנסים לעיגון סוף-סוף של חוק, שהכנסת תשלוט עליו.

<חזי משיטה: אני חושב שהדיונים, יהיו מפורטים ככל שיהיו, כדאי לסיים אותם גם אם זה צריך להיות מרתון של דיונים וגם אם צריך לרדת לפרטים, במהירות שאפשר, על מנת באמת לצאת לדרך עם חוק חדש ולהתחיל כבר בדיונים שנשים נושאים משותפים שאנחנו רוצים לדון בהם ולקדם אותם יחד עם ארגון הנכים, משרד הביטחון ומשרד האוצר.

<חזי משיטה: אני רוצה, ברשותך אדוני היושב ראש, שהיועץ המשפטי שמלווה את החוק הזה שנים ארוכות, יוסיף מספר מילים מבחינת משרד הביטחון.

<חזי משיטה: בבקשה, היועץ המשפטי ערן יוסף.

<חזי משיטה: בבקשה.

אלי אלאלוף: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד.

<ערן יוסף: אני ערן יוסף, היועץ המשפטי של אגף השיקום.

<ערן יוסף: רוב הדברים נאמרו.

<ערן יוסף: אני ממש רוצה להוסיף בקצרה כמה נקודות.

<ערן יוסף: הצעת החוק שאנחנו מביאים כוללת שלושה פרקים עיקריים ועוד השלמות.

<ערן יוסף: הפרק הגדול והמשמעותי ביותר עוסק במה שאנחנו קוראים זכאויות נוספות, מה שכונה בעבר הטבות לנכים.

<ערן יוסף: המונח זכאויות נוספות בא אולי להעביר איזשהו מסר למה אנחנו מתכוונים.

<ערן יוסף: אנחנו לא עושים טובה.

<ערן יוסף: בתוך הפרק הזה יש כמה סימנים שעוסקים: אחד בדיור, אחד ברכב, אחד בתחום הרפואי והפרא רפואי, ובעצם בכל אחד מהפרקים האלה יש רשימה של כל הזכויות שאספנו במעלה הדרך, כל ההוראות של האגף, לדברים שאפילו לא היו בהוראות אלא בכל מיני חוזרים והנחיות פנימיות.

<ערן יוסף: הכנסנו הכול.

<ערן יוסף: כל הטבה כזו מעוגנת בתת סעיף ספציפי עם ההתייחסות הראויה לה, כשבעצם מה שמופיע מבחינתנו בחוק זאת הדרישה של משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה –מהי ההטבה, מי מקבל אותה מבחינת סוג הנכות או דרגת הנכות והתנאים העיקריים לקבל אותה.

<ערן יוסף: זה לא סוף פסוק.

<ערן יוסף: לחלק גדול מההטבות אנחנו נצטרך לעשות השלמה בתקנות.

<ערן יוסף: חלק לא.

<ערן יוסף: חלק הן פשוטות ומה שרשום בחוק הוא מספק.

<ערן יוסף: להבנתנו, ושוב, זו ההנחיה המשפטית שאיתה יצאנו לדרך: לא יכולה להיות הטבה לנכה שאין לה מקור בחוק.

<ערן יוסף: שלא מופיעה ולו ברמז בחוק.

<ערן יוסף: בנוסף, בדו"ח ההטבות יש ועדות חריגים פנימיות: יש ועדת חריגים לנושא רכב, ועדת חריגים לנושא דיור.

<ערן יוסף: את ועדות החריגים ואת כללי העבודה שלהן גם כן הכנסנו, לפחות את הבסיס לדברים, בחוק.

<ערן יוסף: פרק שני, שהוא משמעותי מאוד – קוראים לו בחוק: הפרק השני שתיים – עוסק בשיקום.

<ערן יוסף: החוק נקרא: חוק הנכים תגמולים ושיקום, אבל עד היום לא הייתה מילה בחוק על שיקום.

<ערן יוסף: הכול דיבר על התגמולים ועל הטיפול הרפואי.

<ערן יוסף: אנחנו מכניסים פרק שיקום, נותנים את המעמד הנכון לעובד הסוציאלי הראשי, מקבילים אותו בעצם לרופא הראשי, בונים את כל עולם התוכן של לימודים ותעסוקה שעד עכשיו היה בתקנות ובהוראות פנימיות ומכניסים לו פרק רשמי בחוק.

<ערן יוסף: הפרק השלישי החשוב, דיבר עליו ראש האגף – ועדת למד.

<ערן יוסף: אני לא אחזור על הדברים.

<ערן יוסף: והנוסף - - - לעבור על החוק זה יהיה הדברים הראשונים, פשוט לפי סדר הדברים, אלה תיקונים שנדרשו בסעיפים הקיימים של החוק.

<ערן יוסף: חלק מהדברים הם טכניים.

<ערן יוסף: אם היה סעיף שדיבר על עיקול של תגמול, אז צריך לוודא שגם לא יעקלו את הזכאויות הנוספות.

<ערן יוסף: וחלק מהדברים הם מהותיים.

<ערן יוסף: פרק הנצרך.

<ערן יוסף: היה סעיף בחוק הקיים, אבל היו עליו תורה שבעל פה והוראות פנימיות ובדברים שאפילו לא עוגנו בהוראות.

<ערן יוסף: אנחנו חייבים להסדיר את זה.

<ערן יוסף: ולכן יש תיקונים מהותיים לעולם הנצרך, כשהמטרה היא כל הזמן לעגן את המצב הקיים עם הרחבה קלה.

<ערן יוסף: לא עשינו בשום מקום פגיעה בזכויות.

<ערן יוסף: הצמדת התגמולים.

<ערן יוסף: חברי הוועדה הזו מכירים, אנחנו מגיעים לפה אחת לחצי שנה עם תיקון של גובה התגמולים.

<ערן יוסף: ספר לא קטן עם כל הסכומים שבחוק.

<ערן יוסף: תמיד אנחנו מעדכנים בדיעבד כי זה אופן - - - שאליו אנחנו מעדכנים.

<ערן יוסף: תמיד אנחנו מייצרים קיזוזים והשלמת פיגורים.

<ערן יוסף: החלטנו לעצור את העניין הזה.

<ערן יוסף: הצמדה ברורה למדד המחירים לצרכן.

אלי אלאלוף: על פי בקשת הוועדה, בין היתר.

<ערן יוסף: מה?

אלי אלאלוף: שיניתם את זה על פי בקשת הוועדה.

<ערן יוסף: נכון.

<ערן יוסף: זו בקשה של כולנו.

<ערן יוסף: כולנו עבדנו לחינם על אופן העדכון הזה.

<ערן יוסף: שגם עשה נזק לנכים, העדכון בדיעבד, וגם יצר בירוקרטיה מיותרת.

<ערן יוסף: ויש עוד שורה של סעיפים.

<ערן יוסף: אני לא אעבור אחד-אחד.

<ערן יוסף: כשנרד לסעיפי החוק, על כל אחד ניתן את ההסבר.

<ערן יוסף: רק באופן כללי, עוד שתי מילים: היו במעלה הדרך כל מיני הצעות.

<ערן יוסף: הייתה הצעה שאמרה: בואו נעשה חוק רזה.

<ערן יוסף: נציין בחקיקה רק את המשפחות של ההטבות בלי לרדת לפרטים.

<ערן יוסף: מבחינתנו ומשרד המשפטים זה היה יותר נוח.

<ערן יוסף: זה לא עבר את המבחן של משרד המשפטים, לכן החוק נראה כמו שהוא נראה על כל עשרות עמודיו.

<ערן יוסף: מבחינתנו, עם זה יצאנו לדרך ועם זה הגענו להסכמות עם ארגון הנכים.

<ערן יוסף: עשינו דבר דומה מאוד לפני שלוש שנים לגבי המשפחות השכולות.

<ערן יוסף: גם שם היו היסוסים וטענות לגבי אופן הכתיבה.

<ערן יוסף: אנחנו יכולים להגיד היום בפרספקטיבה של שלוש שנים שזה עובד.

<ערן יוסף: ההסדרה בחוק המשפחות עובדת.

<ערן יוסף: כמעט ולא מגיעים לבתי משפט - - - החוק חוקק.

<ערן יוסף: הדברים ברורים, הדברים עובדים, הזכאים מקבלים את מה שמגיע להם.

<ערן יוסף: יש עוד המון נושאים שמחייבים המשך דיון.

<ערן יוסף: אנחנו לא נסיים פה את הדיון על הזכויות של הנכים.

<ערן יוסף: ברור.

<ערן יוסף: יש דברים שלמשרד הביטחון לא נוחים, יש דברים שלנכים לא נוחים ויש דברים שיעלו גם במעלה הדרך.

<ערן יוסף: המטרה של החקיקה כאן היא לייצר בסיס ברור להתחלה.

<ערן יוסף: מהי נקודת הפתיחה?

<ערן יוסף: מה אנחנו מעגנים?

<ערן יוסף: מה היה עד היום שכולם מסכימים עליו שזה נקודת הפתיחה, ומכאן ואילך התיקונים יהיו בחקיקה, כמו שאנחנו עושים בכל דבר אחר, כמו שהיינו צריכים לעשות מלכתחילה אילו לא היה נוצר המבנה המוזר הזה של זכאויות דרך הוראות פנימיות?

<ערן יוסף: עד כאן.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אז באמת, שוב אני חוזר ואומר על הלשכה המשפטית של משרד הביטחון, ואני חייב גם בהזדמנות זאת להתנצל בשם המנכ"ל שרצה להיות בדיון היום, אבל מסיבות של מילואים – גם הוא עושה כאלה – אז הוא היום במילואים וקיבל אישור ללכת למילואים ולא לבוא לפה, אבל בהמשך אנחנו נשמח לראות אותו.

אלי אלאלוף: ואני חייב להגיד לכם שיש לו יד לא קטנה באווירה החדשה הזאת שיש היום במשרד הביטחון.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לכמה אנשים ואחר כך נראה מצגת שהכינו ארגון נכי צה"ל, אבל אני אתן את דברי הפתיחה למר חיים בר, היושב ראש, ואחר כך לכמה אנשים והמצגת תהיה בשלב יותר מאוחר.

<חיים בר: בוקר טוב, אדוני יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, חברי הכנסת, חברי הוועדה.

<חיים בר: הבוקר הזה, מבחינת ארגון נכי צה"ל, מתחיל תהליך אשר מטרתו לעגן בחקיקה את זכויות נכי צה"ל, על מנת להבטיח לכל אם, אב ובן כי אם חלילה ייפגע או ייפצע או יחלה או יוחמר מצבו, יקבל את השירותים הרפואיים הטובים, הכלכליים והחברתיים הטובים ביותר.

<חיים בר: זו חובתה של המדינה.

<חיים בר: אין פה טובות.

<חיים בר: זה איננו חוב כספי.

<חיים בר: זהו חוב ערכי, מוסרי ואסטרטגי.

<חיים בר: ואני מוכרח לומר משהו מהיום יום, מהתפילה.

<חיים בר: אומר אדם בבוקר כשהוא קם: "מודה אני לפניך מלך חי וקיים שהחזרת בי נשמתי - - -".

<חיים בר: ותפקידנו לגרום לזה, להחזיר לו את כבודו והיכולת לקיים, את עצמו ואת משפחתו, בשביל להיות חלק מהחברה ולא נטל עליה.

<חיים בר: התזכיר מעגן בחוק את המצב הנוכחי.

<חיים בר: אתם תראו אחר כך למה הוא המצב הנוכחי.

<חיים בר: כי יש החלטת ממשלה שקבעה שלא יהיו הטבות נוספות כל עוד תזכיר חוק הנכים לא יהיה בחוק.

<חיים בר: הארגון הצליח להביא לכך שהתזכיר יכלול שיפורים וזכויות נוספות על המצב הקיים.

<חיים בר: מטרתו של התזכיר לא הייתה לפתור את כל הבעיות הקיימות היום בנושא זכויות נכי צה"ל.

<חיים בר: התזכיר איננו סוף פסוק.

<חיים בר: זה נקודת התחלה להתדיינות עם משרד הביטחון.

<חיים בר: ונכון, אדוני, יש רוח אחרת הנושבת באגף השיקום.

<חיים בר: אני מקווה שזה כך ימשיך.

<חיים בר: זכויות חדשות, שיפורן ושדרוג – הן קיימות כפי שנקבע בהסכם הנלווה במעמד שר הביטחון.

<חיים בר: אין כל ויתור על זכאות או טענה כלשהי בנושא זכויות נכי צה"ל.

<חיים בר: הארגון שומר על מלוא הזכאות שלו לפעול בדרך שיראה לנכון.

<חיים בר: לאחר עיגון התזכיר בחוק, יתחיל התהליך לשיפור זכויות נכי צה"ל – בין בהסכמה עם משרד הביטחון ובין בפעילות עצמאית בכנסת.

<חיים בר: המצב כיום הוא שרובן של זכויות נכי צה"ל אינן מעוגנות בחקיקה ומוגדרות כהטבות.

<חיים בר: 85%, אדוני היושב ראש, היו הטבות.

<חיים בר: 15% בערך היו הדברים שהיו מעוגנים בחוק.

<חיים בר: הטבות לא מחייב לתת.

<חיים בר: מורידים אותן, לא מורידים אותן, ביטלו - - -

אלי אלאלוף: מפרשים.

<חיים בר: קורים דברים ולא מגיע.

<חיים בר: זה מגיע לאדם בודד פה, עד שמגלים לאדם אחר שם, ועד שזה מגיע לזה שזה מעורר את התסיסה, מה כבר?

<חיים בר: זה כבר הרבה זמן ככה.

<חיים בר: זה בכלל כבר משהו שצריך לדון בו.

<חיים בר: לאורך השנים היו מחלוקות בדבר אופן יישום ההטבות על ידי אגף השיקום, והועלו טענות מצד הארגון על הפחתה חד צדדית בזכויות.

<חיים בר: אני רוצה להגיד לכם, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת: הגעתי לתפקיד ב-2009.

<חיים בר: ב-2011 החזרנו זכויות בשווי של 165 מיליון שקל עם ריבית והצמדה שנלקחו מ-2002.

<חיים בר: על חשיבות העיגון בחקיקה של ההטבות עמדו שורה ארוכה של אנשים, ואני לא רוצה לפרט את כל הוועדות שהיו כאן:

<חיים בר: מוועדת גורן - - - ומשרד המשפטים והאחרים.

<חיים בר: פה הנקודה החשובה: בשנת 2012 התקבלה החלטה בממשלת ישראל – החלטה מספר 4088 – שקבעה שני דברים: אחד, יישום מיידי של ועדת גורן במלואה.

<חיים בר: ברוך השם, נפטרנו מזה לפני כחודש ימים ואנחנו משוחררים.

<חיים בר: רק היום התקשרה אליי אלמנתו של פינקי זוארץ שקיבל דום לב.

<חיים בר: נכה קטוע רגל קיבל דום לב בחוץ לארץ בבילוי משפחתי.

<חיים בר: מה תהיה ההגדרה שלה לעומת מה שהיא שמעה שהולך להיות בוועדת גורן?

<חיים בר: ייפסק העניין של ההכרה באשת - - - באשת הנכה.

<חיים בר: והדבר השני, שהוא יותר מסובך ויותר קשה, זה נושא שנקבעה שם החלטת ממשלה גורפת, שלא יהיו יותר הטבות כספיות לנכי צה"ל עד לעיגון הזכויות בחקיקה, ומשרד הביטחון לא יקבל כל החלטה בעניין שינוי ההטבות הקיימות ממועד החלטה זו, אשר כרוכות בבעיות תקציב כלשהן.

<חיים בר: אדוני היושב ראש, שבע שנים לא קיבלנו שום תוספת זכויות, ואם קיבלנו משהו, זה היה באמצעות בתי משפט.

<חיים בר: ולכן חשובה התקנה הזאת.

<חיים בר: זה החלק שלי בחלק של המבוא, ואת היתר אני אשאיר במצגת לשלב היותר מאוחר.

<חיים בר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון משה אברהמי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך לפרוטוקול, בבקשה.

<משה אברהמי: משה אברהמי.

<משה אברהמי: אני חבר נכי צה"ל, חבר בארגון נכי צה"ל.

<משה אברהמי: לצורך הנושא שלנו אני משויך לתקנה 55.

<משה אברהמי: זו תקנה שעוסקת בנכויות מיוחדות: קטוע רגל, קטוע יד ובלי עין אחת.

<משה אברהמי: זה מה שאני.

<משה אברהמי: אני נכנס פה יותר באופן אישי.

<משה אברהמי: בכל מה שמר חיים בר אמר וחברנו, חבר הכנסת עפר שלח, אני מצדד בהם והכול בסדר, אבל אני למעשה לא ידעתי מה הם אמורים להגיד.

<משה אברהמי: אני פשוט בתור חייל פשוט, כשאני קורא את הצעת החוק, פתאום מסתברים לי דברים שהם מאוד בעייתיים כלפינו.

<משה אברהמי: אנחנו קבוצה מאוד מצומצמת של הנכות הזאת וההיפגעות הזאת, שאיננו מופיעים בחוק הזה.

<משה אברהמי: אנחנו לא מוזכרים.

<משה אברהמי: כלומר, פה הולכים לחוקק חוק כשאנחנו למעשה מחוץ לחוק.

<משה אברהמי: אז אמר מר חיים בר, וזה נכון, שלא סיכמו את כל הדברים ויש הסכמים ויש דברים, אבל מי יודע מתי זה ייעשה, הדברים האלה?

<משה אברהמי: במצב הזה, כרגע, קטועי יד ורגל ופגימות נוספות אינם כלולים בחוק.

<משה אברהמי: אנחנו בחוץ.

עפר שלח: מה זאת אומרת?

עפר שלח: הרי יש - - -

<קריאה: כן.

<משה אברהמי: - - - כן, החוק.

עפר שלח: אני אומר:

עפר שלח: זה אתה ואני בחדר הזה - - -

<משה אברהמי: נכון.

<משה אברהמי: אנחנו לא בחוק.

<משה אברהמי: תמצא בכל החוק - - -

עפר שלח: אני נכה צה"ל 53%.

עפר שלח: האם אני לא בתוך החוק הזה?

<משה אברהמי: אתה, לא אני.

<משה אברהמי: אני 100% מיוחד.

<משה אברהמי: אנחנו משהו מיוחד.

<משה אברהמי: אנחנו לא בחוק.

<רפאל כהן צמח: - - -

<קריאות: - - -

<משה אברהמי: חבר'ה, אני אסביר.

עפר שלח: מר משה אברהמי, אני שואל כדי שתבהיר - - -

<משה אברהמי: הוראות אגף השיקום מחולקות למספר רבדים: 20% עד 50% פגיעות.

<משה אברהמי: מ-50% עד 100% פגיעות.

<משה אברהמי: ו-100% מיוחד, שזה ענף בפני עצמו גם בהצעת החוק הזו שהוא מדבר עליה.

<משה אברהמי: ה-100% המיוחד מחולק גם כן לשני רבדים: רובד אחד – הוראות כלליות ל-100% המיוחדים והוראות ספציפיות ל-100% המיוחדים.

ענת ברקו: צריך להכניס את זה.

<משה אברהמי: בהוראות הספציפיות של ה-100% המיוחדים אנחנו איננו מופיעים, ולזה צריך לשים.

<משה אברהמי: אני יודע, שיחכו בשקט - - - עכשיו, יש פה בעיה, יש פה בעיה.

<משה אברהמי: אני גם השארתי לך, כבוד יושב הראש, את כל החומר הזה בוועדה.

<משה אברהמי: שהם ייתנו התחייבויות כתובות וגם בעל פה על ידי ראשי אגף השיקום, לפני מספר שנים, בזמן שתיקנו את התקנה, בדיוק מה לעשות איתנו.

<משה אברהמי: הם אמרו בדיוק מה לעשות איתנו, אבל זה לא נעשה עד היום.

<משה אברהמי: וכבר חמש שנים מאז שהחוק הזה תוקן, וצריך לשים לזה לב.

<משה אברהמי: עכשיו, ישנה בעיה, ישנה בעיה נוספת.

אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לי כמה אנשים במצב שלך?

<משה אברהמי: זו שאלה מאוד קשה מפני שזה מספר חסוי.

אלי אלאלוף: למה?

<משה אברהמי: אני לא יודע.

<משה אברהמי: אף פעם הם לא רצו להגיד לנו כמה אנשים.

<משה אברהמי: אולי הם יגידו עכשיו.

אלי אלאלוף: המערכת לא מסוגלת להגיד את המספר?

אלי אלאלוף: אגף השיקום יודע להגיד לנו?

<חזי משיטה: אני רוצה שהיועץ המשפטי יתייחס.

אלי אלאלוף: לא, לא, יתייחס אחר כך.

אלי אלאלוף: שאלתי שאלה מאוד - - -

<ערן יוסף: מדובר במספר אנשים בודדים.

<ערן יוסף: אין לי פה את המספר.

<ערן יוסף: אין שום בעיה להעביר אותו לוועדה - - -

ענת ברקו: אז צריך להכניס אותו.

אלי אלאלוף: כן?

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: בסדר.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אפשר לקבל את ההתפלגות לפי אחוזי הנכות?

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: תנו לנו את זה בהמשך.

אלי אלאלוף: כן.

ענת ברקו: זה נראה לי מתבקש שיהיה לנו.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ייתנו לנו את זה בהמשך.

אלי אלאלוף: כן.

ענת ברקו: זה דבר חשוב.

אלי אלאלוף: כן.

<משה אברהמי: לפני החג, לפני מספר שבועות שלחתי, קיבלתי תשובה מסגן ראש אגף השיקום, שלמעשה, ויש לך; צירפתי את החומר, את המכתב הזה, אליך; למעשה, הם לא יודעים כמה אנשים יש להם.

<משה אברהמי: הם מעריכים אותם בעשרה אנשים.

<משה אברהמי: עשרה אנשים.

<משה אברהמי: אבל המצב האמיתי שיש בסך הכול שלושה אנשים כאלה.

<משה אברהמי: הם מעריכים על סמך זה, על סמך אנשים שהיו צריכים לעמוד בוועדות.

<משה אברהמי: הרי צריך לאשר את זה.

<משה אברהמי: ועדה רפואית צריכה לאשר את המצב הזה, שאתה שייך לתקנה.

<משה אברהמי: במציאות יש שלושה אנשים כאלה.

<משה אברהמי: זה הכול.

<משה אברהמי: אדם אחד הוכר.

<משה אברהמי: התקנה הזאת – תקנה 55.

<משה אברהמי: היא תוקנה בשנת 2012, שונה בה סעיף אחד: קטיעת רגל, קטיעת יד ופגימה נוספת.

<משה אברהמי: הסעיף של הפגימה הנוספת שונה.

<משה אברהמי: עכשיו, למה אין בכל הוראות אגף השיקום התייחסות לאדם הזה?

<משה אברהמי: היה רק בן אדם אחד, זכאי אחד על פי התקנה הזאת, שהיא תוקנה אחרי מלחמת ששת הימים.

<משה אברהמי: אחרי 1967.

<משה אברהמי: הם לא רצו לשנות את הוראות האגף, כי בשביל בן אדם אחד לא משנים הוראות.

<משה אברהמי: הם צירפו אותו לקבוצה מסוימת.

<משה אברהמי: אמרו לו: אתה שייך להם.

<משה אברהמי: זה לא כתוב בהוראות.

<משה אברהמי: בשום הוראת אגף השיקום אין את זה.

<משה אברהמי: עכשיו, כשנוספו שניים כאלה, הם מסרבים לצרף אותנו לאותה קבוצה.

<משה אברהמי: הם נלחמים בנו – אגף השיקום.

<משה אברהמי: חמש שנים נלחמים בנו.

<משה אברהמי: הם לא רוצים.

<משה אברהמי: הוציאו לנו זכאויות חדשות.

<משה אברהמי: ואז אנחנו באים ואומרים: חבר'ה, משהו פה לא הגיוני.

<משה אברהמי: מה שאני מבקש בסך הכול מהוועדה, שאתם עכשיו יושבים על החוק הזה: לא להפלות בין הקטועים של שני גפיים.

<משה אברהמי: לא להפלות.

<משה אברהמי: לא ניתן להפלות בין הזכאות של תקנה 55 לפני התיקון ואחרי התיקון.

אלי אלאלוף: תסלח לי, אדוני, החומר שקיבלנו ממך, אם אני לא טועה, הגיע היום, נכון?

אלי אלאלוף: אז יש לי הצעה כוללת לכולם: כל מי שרוצה להעביר חומר, אל תעבירו לנו בבוקר של הדיון.

<משה אברהמי: היה חג - - -

אלי אלאלוף: חג, חג – דואר ישראל עובד, המיילים עובדים, מה שתרצו.

אלי אלאלוף: יש לנו אנשים חרוצים, לא אגיד לכם באיזו שעה הם עבדו, אבל תעבירו לנו את זה מראש.

אלי אלאלוף: אני חוזר: כמה שזה באמת מקרה אישי ואני בעד לשמוע מקרים אישיים, אל בואו נדבר באופן כוללני.

אלי אלאלוף: את הדברים האישיים לא נפתור פה, לא ניתן תשובות פה.

אלי אלאלוף: אני בעד, באמת, שאגף השיקום יעביר את ההתייחסות שלו בכתב אליכם, באופן אישי, כל מה שקשור.

אלי אלאלוף: תדעו שייקום צוות שאחרי כל ישיבה; צוות שירוכז על ידי היועצת המשפטית של הוועדה ויידון בכל הנושאים שהיו פה בדיון שלא הגענו להסכמה.

אלי אלאלוף: ואותו צוות גם יתכנס לפני הישיבות הבאות כדי לדון בנקודות שמזוהות על ידינו, על ידי היועצת המשפטית במיוחד, שאמורות להיות במחלוקת כדי לנסות להגיע עם דיון מוכן.

אלי אלאלוף: אחרת, אנחנו רק נקשיב לדברים שהם קשים ושזה 70 שנות סבל, וקשה יהיה להיות לפתור אותן אם נמשיך רק בדיון פה.

אלי אלאלוף: אז זו צריכה להיות שיטת עבודה שתאפשר לנו להתקדם.

אלי אלאלוף: אז אם אתה רוצה, היועץ המשפטי ערן יוסף יגיד תשובה מהירה בבקשה.

אלי אלאלוף: אבל אם לא, אני מעדיף שזה יהיה בדיון בצוות המקצועי אחר כך בראשותה של היועצת המשפטית יעל סלנט.

<ערן יוסף: אני רק אבהיר כי נאמרו פה דברים שהעלו אולי שאלה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ערן יוסף: הסוגיה התחילה מטענה של הקבוצה הספציפית הזאת שהם לא מקבלים הכרה כנכי 100% פלוס, ואת הדבר הזה תיקנו.

<ערן יוסף: יש תקנות שעוסקות בהגדרת מיהו 100% פלוס.

<ערן יוסף: בשנת 2012 כמדומני תיקנו את התקנות.

<ערן יוסף: הוספנו תקנה ספציפית שמכירה בקבוצה הזו כ-100% פלוס.

<ערן יוסף: מרגע זה, כל מה שמקבל כל נכה 100% פלוס, הם מקבלים.

<ערן יוסף: אל"ף.

<ערן יוסף: בי"ת, יש דרישה של הקבוצה הזו, שהיא מאוד קטנה – היא באמת בבודדים.

<ערן יוסף: לא יותר מעשרה, למיטב זכרוני – שאומרת: תקבילו אותנו לקטועי שתי רגליים.

<ערן יוסף: בחלק מהדברים זה התקבל, בחלק מהדברים זה לא התקבל.

<ערן יוסף: למשל: רכב מדינה מקבל קטוע שתי רגליים.

<ערן יוסף: הקבוצה הזו לא מקבלת.

<ערן יוסף: הטבות אחרות, שלגביהן כן התקבלה הדרישה שלהם, הם כן מופיעים.

<ערן יוסף: יש אזכור ספציפי בחוק שבפניכם בהטבות מסוימות לקבוצה הזו.

<ערן יוסף: שבמסגרת תיקון המצב הקיים, את מה שהם מקבלים כתבנו כאן.

<ערן יוסף: לכן, צריך להבדיל בין האמירה שהם לא מוכרים בכלל – הם כן מוכרים.

<ערן יוסף: לא מוזכרים בחוק – הם כן מוזכרים.

<ערן יוסף: יש טענה שהטבות מסוימות הם רוצים לקבל ועד היום לא קיבלו.

<ערן יוסף: והחוק מעגן את המצב הקיים, לכן זה לא רשום פה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: מר מאיר חלבי, בבקשה.

אלי אלאלוף: ואחריו, מר חלבי מוניר.

<מאיר חלבי: מבחינת צנעת הפרט, מאחר ואני מכיר את פינקי זוארץ, זה היה מיותר להעלות את בקשת רעייתו בטרם הוא נקבר.

<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף, איש הצדק והשלום, וזה לא סוד שאני אוהב אותך; חברי ועדה מכובדים, לא במקרה ישיבה זו מתקיימת כאן באולם מכובד זה, דקה לאחר חג החירות, דקה לאחר ליל הסדר - - - בישיבה כאן ועכשיו באנו לעשות סדר באי סדר של שנים מאז קום המדינה.

<מאיר חלבי: ישיבה זו היא אירוע מכונן לכל הדעות.

<מאיר חלבי: תזכיר הנכים בא להסדיר בחוק תקנות והטבות שהיו תלויים בחסדיהם של פקידי אגף השיקום – כן מגיע, לא מגיע.

<מאיר חלבי: מהיום, תזכיר הנכים הופך למורה הנבוכים לכל נכי צה"ל.

<מאיר חלבי: אני מברך על כך שהיום אנו באנו לעשות סדר ונראה במעלה ההר האם באמת עושים סדר או ממשיכים באי הסדר.

<מאיר חלבי: ואני סמוך ובטוח שיושב הראש המכובד יעשה סדר, והדגש על המילה סדר.

<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר על מסמך המכירה של זכויות הנכים וההטבות לנכי צה"ל על ידי יושב ראש הארגון.

<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר שבתזכיר זה הייתה חובה להכניס את ביטול מבחן ההכנסות לנכי צה"ל המתקיימים מדמי קיום, לאמור נצרך.

<מאיר חלבי: אני כאן לא אדבר על עשרות סעיפים והסתייגויות.

<מאיר חלבי: את זה יעשו חבריי המלומדים והמקצוענים היושבים כאן באולם מכובד זה.

<מאיר חלבי: על פי הסכם תזכיר הנכים שמונח לפנינו, לציין ברחל בתך הקטנה שראשי הארגון נלחמו מלחמת חורמה שסעיף זה ייכנס לתזכיר הנכים ודבר לא עניין אותם מלבד סעיף זה בעמוד 868, ואני מיישר קו איתם.

<מאיר חלבי: מיישר קו ואני שואל, אינשאללה שואל: מדוע סעיף זה בן שמונה מילים נעלם כלא היה?

<מאיר חלבי: המשפט הקצר, שכבוד השופט, מבקר המדינה, דרש; שכבוד שר הביטחון, איווט, דרש; שכבוד שר האוצר דרש.

<מאיר חלבי: אני מקווה מאוד שלא הייתה פה יד בכוונת מכוון, ומדובר בסעיף שלא כרוך בכסף ואין תוספת תקציב.

<מאיר חלבי: ואני מפנה אתכם לעמוד 868 בתזכיר תיקון סעיף 5 בסעיף 14 לחוק העיקרי: על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי קצין התגמולים לנכות מן התגמול של הנכה תשלומים, דמי חברות בארגון ששר הביטחון הכריז עליו כארגון יציג.

<מאיר חלבי: בהמשך למשפט, נעלם המשפט "ושהנכה יבחר את יושב ראש הארגון בבחירות אישיות וחשאיות".

<מאיר חלבי: אני שואל: מדוע המשפט הזה נעלם כאשר אנחנו באים ונותנים הכשר לשרץ הזה כשאנחנו באים ונכנסים לכיסו של הנכה, לתגמול על תשלום - - -

<קריאה: איפה זה?

<קריאה: איפה זה?

<קריאה: - - -

<מאיר חלבי: נכנסים לכיסו של הנכה, לחשבון הבנק שלו, לוקחים ממנו דמי חבר ואין לו שום זכות בארגון.

<מאיר חלבי: אתם נותנים לארגון כסף.

<מאיר חלבי: כבודו, אנחנו מכירים את המשפט: ייתנו, יקבלו.

<מאיר חלבי: צריך להחיל את החוק הזה.

<מאיר חלבי: ארגון נכי צה"ל יקבל את התשלום שהוא - - -.

<מאיר חלבי: אני לא יודע אם זה יעמוד במבחן בג"ץ, אבל שהסעיף הזה, שהנכה יבחר את יושב ראש הארגון בבחירות אישיות וחשאיות.

<מאיר חלבי: וזה חייב לבוא ועל זה אני עומד ועל זה אני אלחם, וכל מי שמכיר אותי זה המנטרה שלי, וגם במליאה אני אלחם.

<קריאות: - - -

<מאיר חלבי: ולכן אני מבקש מכבוד היושב ראש וחברי הוועדה לתקן את הטעון תיקון בסעיף הזה.

<מאיר חלבי: תודה.

<רפאל כהן צמח: אבל איפה זה היה כתוב?

<רפאל כהן צמח: - - -

<קריאה: - - -

<קריאה: - - - בתקנון של הארגון.

<קריאה: בתקנון של הארגון זה היה כתוב.

<רפאל כהן צמח: בתקנון של הארגון.

<רפאל כהן צמח: מה כתוב - - -?

<מאיר חלבי: כבודו, אם אנחנו נחכה לתקנון הארגון, זה בדיוק אותו הדבר שאנחנו מבקשים מהחיזבאללה להניח את נשקו.

<מאיר חלבי: זו בדיוק אותה הבקשה.

<קריאה: נו, די.

<קריאה: גם אתה - - -

<חיים רונן: זה היה מאוד ראוי, דרך אגב.

<קריאה: - - -

<חיים רונן: זה היה מאוד ראוי - - -.

<חיים רונן: לך.

<חיים רונן: בגלל שאתה אדם חכם, אז אני מדבר - - -

<קריאות: - - -

<חיים בר: תעשה לי טובה.

<חיים בר: תעשה לי טובה.

<חיים בר: שיתבייש.

<חיים בר: מה הבושה?

<חיים רונן: אני לא מתבייש - - -

<חיים בר: אתה בסדר.

<חיים בר: אתה צודק - - -

<חיים רונן: תתבייש לך.

אלי אלאלוף: ליעוץ המשפטי יש הערה בעניין הזה, למה זה לא כלול בסעיף הזה?

אלי אלאלוף: לדעתי, זה לא אמור להיות כלול, אבל מה נעשה עם כל תקנות העמותות - - -?

<קריאה: פה בסעיף של גביית מע"מ.

<קריאה: אז שיורידו את כל הסעיף.

<קריאה: אז שיורידו את כל הסעיף.

<קריאה: כבוד היושב ראש, להוריד את כל הסעיף.

<קריאה: למה לגבות כסף?

אלי אלאלוף: אני לא רוצה.

אלי אלאלוף: זה משהו אחר.

<קריאה: תזכיר הנכים בא לדבר על הטבות.

אלי אלאלוף: תסלח לי, יש לי דיון אחר בנושא דמי החברות של ארגונים שונים – אל תיכנס לזה.

אלי אלאלוף: זה מסובך.

<ערן יוסף: רק נגיד: מדובר בסעיף שמדבר על גביית דמי חבר.

<ערן יוסף: נכה צה"ל שלא מעוניין להיות חבר בארגון, מודיע לנו.

<ערן יוסף: אנחנו גם מודיעים לו במכתב ההכרה שלו, שאם הוא לא מעוניין להיות חבר בארגון, יודיע לנו ולא נגבה את דמי החבר.

<ערן יוסף: לדעתי, בסעיף הזה להתייחס לאופן בחירת היושב ראש, זה לא לעניין.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: זה מקובל.

<קריאה: סליחה.

<קריאה: האם זה - - - באופן אוטומטי?

<קריאה: ברגע שאתה נכה צה"ל, אז אתה מצורף לארגון ולהורדות?

<קריאה: זו השאלה - - -

<קריאה: אתה לא - - -

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: חבר יקר, אתה לא יכול להמשיך לדבר כי זה פשוט לא נקלט בפרוטוקול, לא קיבלת רשות דיבור, וזה לא מאפשר לנו דיון מסודר.

<חיים בר: אפשר מילה?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<חיים בר: אני רוצה להסב את תשומת לבך, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.

<חיים בר: האיש הזה שמדבר היום, שדיבר פה – איפה הוא?

<חיים בר: הוא הלך – משה אברהמי, אחוזי הנכות האמיתיים שלו, לפני ששינינו את ההגדרה של הנכה, הוא לא הגיע ל-100% נכות.

<חיים בר: קטוע יד, קטוע רגל ועקור עין היה משוקלל: זה 50% יד ועוד 25% היה על הרגל – זה 75% - - -

<קריאה: 86%.

<קריאה: 86%.

<חיים בר: ומה-35% עקור עין זה ההפרש.

<חיים בר: הוא לא הגיע ל-100% פלוס בגלל שהוא היה חתוך לאורך ולא לרוחב.

<חיים בר: כי ברוחב, שתי ידיים זה 100% פלוס.

<חיים בר: זה שונה.

<חיים בר: וכשזה שונה והפכו אותם ל-100% פלוס, הצמידו אותם לרמה מסוימת.

<חיים בר: נכון, צריך להשלים את הפריטים הנוספים שהיו שם ולא הושלמו, וזה בתהליך של עשייה.

<חיים בר: זה הכול.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אני רוצה רק לסכם לגבי ההערה שלך.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד: אין שום חוק שנכנס לתקנות או לתקנון של עמותה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: אני לא מכיר את זה.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שפה אנחנו נתערב בתקנון הזה.

אלי אלאלוף: זה לא תפקידנו.

אלי אלאלוף: יש לכם את חוק העמותות שמסדר את צורת ההפעלה של העמותות.

אלי אלאלוף: זה לא לדיון.

אלי אלאלוף: זה הסיכום.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה שתדע: לא יהיה דיון.

אלי אלאלוף: אני רק אומר: לא יהיה דיון על זה.

אלי אלאלוף: לא יהיה דיון.

אלי אלאלוף: זה פשוט: לא יהיה דיון.

<רפאל כהן צמח: - - -

אלי אלאלוף: - - - כשנגיע לסעיף שאתה מציין אותו, אנחנו נגיע בקריאה, אנחנו נתייחס גם לשאר.

אלי אלאלוף: אם כן, ברשותכם, נתנו את רשות הדיבור למר מוניר חלבי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מוניר חלבי: אני מוניר חלבי מכפר ירכא, חבר ארגון נכי צה"ל.

<מוניר חלבי: בקשר לרכב רפואי: אלה שיש להם פרוטזה או פגיעה ברגל ימין, יש להם מנגנון גז בצד שמאל, אך לצערי לא קיים – לא בחברת ההשכרה ולא קיים במאגר.

<מוניר חלבי: לפעמים נכים נשארים חודש וחודשיים בלי רכב.

<מוניר חלבי: למה שלא יהיה במאגר רכב כזה?

<מוניר חלבי: ועוד דבר: בקשר להתאמת רכב.

<מוניר חלבי: אני לא מבין למה התאמת הרכב לא מכבדים את ההחלטה של אלה שיושבים בתוך הוועדה.

<מוניר חלבי: מהנדס הרכב, בסופו של דבר, קובע את הדברים.

<מוניר חלבי: אז למה לטרטר את הנכה ובסוף לא יכבדו את ההחלטה?

אלי אלאלוף: לא יודע.

אלי אלאלוף: - - - זה אמור להיות בחוק ולא בתקנה או בנהלים.

<קריאה: בחריגים.

אלי אלאלוף: חברים, תעשו קצת שיעורי בית.

אלי אלאלוף: סליחה, בלי לפגוע.

אלי אלאלוף: תעשו – מה זה חוק ומה זו תקנה ומה זה נהלים.

אלי אלאלוף: אי אפשר להכניס לחוק הזה, שהוא כבר מורכב כפי שהוא, מפני שההתחייבות הייתה לשמור על כל ההחלטות שהיו - - -.

אלי אלאלוף: הוא די מורכב.

אלי אלאלוף: עכשיו להכניס את הטכניקות הכי פשוטות?

אלי אלאלוף: חבר'ה, בואו נעשה עבודה רצינית, ברשותכם.

אלי אלאלוף: הדברים שאתה מעלה, אני לא פוסל אותם, אבל זה עניין של נהלים וטכניקה פנימית.

<מוניר חלבי: אבל הרכב זה הרגליים של בן האדם.

אלי אלאלוף: לא, אני לא אמרתי, לא אמרתי.

אלי אלאלוף: לכל אדם הרכב היום זה חלק אינטגרלי - - -

<מוניר חלבי: ויש הרבה נכים כאלה.

<מוניר חלבי: לא אחד או שניים.

אלי אלאלוף: אז צריך למצוא.

אלי אלאלוף: תרשמו את זה בטיפול שלכם, בבקשה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: הנושא שאני רוצה להעלות – יכול להיות שדיברתם בהתחלה, אני מצטער על האיחור.

אברהם נגוסה: מכתב שהגיע אליי, כל מיני מכתבים עבור הוועדה, ואני בטוח שהמכתבים האלו הופנו ליושב ראש.

אברהם נגוסה: גם אתה בטח מודע לזה.

אברהם נגוסה: הנושא הוא כללי.

אברהם נגוסה: כלומר שמטרת עיגון הזכויות בחקיקה, זה לעשות צדק ולעשות טוב לנכי צה"ל.

אברהם נגוסה: לכן, אנחנו צריכים לדעת את כל הכיוונים ולהבין בדיוק כדי שנשיג את המטרה.

אברהם נגוסה: לפי המכתבים שאנחנו מקבלים פה יש מחלוקת בהצעת החוק בתוך ארגון נכי צה"ל.

אברהם נגוסה: המחלוקת, מה שאני רואה פה, שחלק מהחברים בארגון, והם אומרים שטוב לעגן בחוק, בחקיקה, אבל הנוסח הנוכחי, הלשון של ההצעה פוגעת בזכויות של הנכים.

אברהם נגוסה: אז אם אנחנו פוגעים בזכויות של הנכים, אז איפה הצדק שאנחנו עושים?

אברהם נגוסה: והם מציינים כל מיני - - -.

אברהם נגוסה: אז לכן אני רוצה באמת להבין בדיוק.

אברהם נגוסה: מכתב שיושב ראש מחוז תל אביב-יפו והמרכז בארגון, נכה שהוא שם פה אומר שיש פה פגיעה – פגיעה בזכויות מיוחדות של זה, ויש שורה של, אני לא יודע.

אברהם נגוסה: כבוד היושב ראש, ראית את המכתב.

אברהם נגוסה: רשומות פה זכויות מיוחדות שעלולות להיפגע מהתיקון בחקיקה הזו, ומצדדים במצב הקיים.

אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה להבין איפה?

אברהם נגוסה: למשל: האם עורך הדין עידן קליימן נמצא פה?

<עידן קליימן: פה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע באמת מה, ברשות היושב ראש.

<עידן קליימן: אני יכול להסביר.

אלי אלאלוף: למרות שאיחרת, אתה רק בהתחלת הדיון.

אברהם נגוסה: סליחה.

אברהם נגוסה: אז אני אמרתי מראש.

אברהם נגוסה: יכול להיות שאני חוזר על זה כי אני איחרתי.

אברהם נגוסה: אם דיברתם, אז אני מוריד את ההילוך.

<קריאה: עוד לא הגענו לזה.

אלי אלאלוף: לא, הוא עוד לא קיבל את רשות הדיבור, כי פשוט הוא עוד לא ביקש.

אלי אלאלוף: הוא לא ביקש.

אברהם נגוסה: אז אני אשמח לשמוע למה אתה מתנגד להצעה?

אברהם נגוסה: מה - - - האלו?

אברהם נגוסה: אז אני אשמח באמת.

אברהם נגוסה: כי זה לא ייתכן שאנחנו רוצים לעשות דבר טוב ונפגע.

אברהם נגוסה: זה לא מוסרי גם לפגוע בנכי צה"ל.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ברור.

אלי אלאלוף: ברור.

אלי אלאלוף: כל ההצהרות ההתחלתיות היו בכיוון שאתה אומר.

אברהם נגוסה: מצוין.

אלי אלאלוף: לא הבאנו חוק כדי לפגוע בזכויות קיימות.

אלי אלאלוף: וגם אם זה זכויות על פי נהלים או מסורת כזו או התחייבויות כאלה ואחרות.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת עפר שלח, כן, בבקשה.

עפר שלח: היושב ראש, ברשותך, משהו שלא נגעו בו פה והוא גדול.

עפר שלח: הוא מאקרו ואנחנו נצטרך לקבל לגביו החלטות.

עפר שלח: כל מה שעוסק פה עוסק בזכויות, וזה בסדר גמור, אבל מה שמפריע לנכי צה"ל, ואני אומר את זה, וגם כמו כל חברי הכנסת פה אני מקבל הרבה מאוד ומטפל בהרבה מאוד פניות ברמה האישית.

עפר שלח: הוא לא תמיד נוגע לזכויות, אלא הוא נוגע למצבה של המערכת: לכמות הרופאים שיש, לכמות הרופאים שיש, בוועדות הרפואיות וכן הלאה והלאה.

עפר שלח: נדמה לי שאם אנחנו באים לעשות סדר, ובהמשך דווקא לדברים שראש אגף השיקום אמר פה, שהמטרה היא להגיע לאגף שיקום שעוסק בשיקום, אנחנו צריכים להכניס פה פרק שיתקנן בחקיקה ראשית את כמות האנשים וההכשרה של האנשים וכן הלאה – נראה לאן אנחנו יכולים להגיע – שעוסקים בתחום הזה.

עפר שלח: כי הדבר הזה, וגם חבריי פה ממשרד הביטחון יודו בזה.

עפר שלח: הדבר הזה נאכל לאורך השנים, ובסופו של דבר גורם לפגיעה בנכי צה"ל שהיא הרבה יותר חמורה בעיניי מאשר אם האוטו יהיה, ואני לא מזלזל בזה; מאשר אם האוטו יהיה שלוש וחצי שנים או ארבע שנים.

עפר שלח: אז אני שם את זה על השולחן בהתחלה האם אנחנו, ואני כמובן בעד.

עפר שלח: להיכנס לזה לא צריך להיות מסובך.

עפר שלח: יש הצעות שמונחות על השולחן על הדבר הזה.

עפר שלח: ואני חושב שבזה, אם אנחנו באים לעשות סדר, נעשה סדר.

עפר שלח: יותר חשוב מאשר בזכות כזו או אחרת.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה בהחלט נכון, מה שחבר הכנסת עפר שלח פה הציג.

ענת ברקו: ברור.

ענת ברקו: הנושא של הטיפול הרפואי צריך להיות א'-ב'.

אלי אלאלוף: אני רק חושב שזה יכול להיעשות במקביל לחקיקה זו.

אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו יכולים להזמין את זה, שצוות של משרד הביטחון, יחד, אם רוצים גם חברי כנסת להצטרף, להכין נייר של המבנה הארגוני הנדרש לאגף השיקום בכל התחומים הרפואיים, הטיפוליים.

אלי אלאלוף: כמה שאלות טכניות יש - - -

עפר שלח: אם נגיד כמה רופאים דרושים, למשל, פר נכה - - -

אלי אלאלוף: כן, אבל זה, לדעתי, עבודה שצריכה להיות במקביל.

אלי אלאלוף: כי כשיש לך חקיקה, אז אתה יודע מה אישרת, ובשביל זה גם אתה צריך לדרוש כוח אדם כדי להפעיל את זה, כדי שלא נקבל פה החלטות וחוק שאחר כך לא ניתן יהיה ליישם אותו.

ענת ברקו: המבחן יהיה ליישם אותו.

עפר שלח: אז בוא נעשה את זה במקביל ונכניס את זה בסופו של דבר לתהליך של החקיקה - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז אני מציע שתיתן לנו לדון בזה, ברשותך.

עפר שלח: מאה אחוז.

אלי אלאלוף: יחד איתך, עם חברי כנסת ועם ראש אגף השיקום ואנשי משרדי האוצר והביטחון.

אלי אלאלוף: מי שרוצה, נשב ונסכם את הנקודה, כי היא נראית לי מרכזית מאוד, אבל היא לא בחוק הזה, הנוכחי.

אלי אלאלוף: ברשותכם.

ענת ברקו: - - -

אלי אלאלוף: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה, תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

אלי אלאלוף: מר אורן אקרמן, יושב ראש מחוז באר שבע.

<אורן אקרמן: אורן אקרמן, יושב ראש מחוז באר שבע והנגב.

<אורן אקרמן: באר שבעי ותיק.

<אורן אקרמן: קודם כל, אני מברך על היוזמה שהצלחנו להגיע וצריך להרים כוסית לחיים.

<אורן אקרמן: מה שנקרא: שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן הזה.

<אורן אקרמן: כל הנושא הזה רץ שנים רבות.

<אורן אקרמן: כמובן שאפשר לשפר ואני מבין את מה שחבריי רוצים להוסיף ולתקן ולא רואים איתנו את הדברים עין בעין, אבל איך אני אומר?

<אורן אקרמן: לטוב או לטוב מאוד או למצוין אין גבול ואין סוף.

<אורן אקרמן: אני חושב כנקודת פתיחה שהיוזמה הזאת היא טובה, היא מקדמת.

<אורן אקרמן: מתוכננים עדיין עוד מספר מפגשים לאחר שהתזכיר הזה יאושר.

<אורן אקרמן: מתוכננות מספר ועדות כדי לדון בתקנות והוראות שאנחנו נקדם.

<אורן אקרמן: אני חושב שלא צריך לאחוז את המקל בשני קצותיו, אלא להתקדם במה שאפשר כרגע מתוך מגמה לקדם את שאר הדברים בהמשך הדרך.

<אורן אקרמן: אני מצפה ממר מאיר חלבי, שדיבר קודם ודיבר בגנותו של יושב ראש הארגון, שזה לא ראוי; להגיד שיושב ראש הארגון מוכר זכויות נכים, פה, במעמד הזה – זה לא לעניין.

<אורן אקרמן: אני חושב שראוי שיחזור בו, כי אלה דברים שאסור שייאמרו ולפחות בינינו.

אלי אלאלוף: אין בפרוטוקול את המושג לחזור בך.

אלי אלאלוף: מה שרשום רשום.

<אורן אקרמן: אוקיי.

<אורן אקרמן: אם ירצה לחזור, אני מציע.

<אורן אקרמן: בכל אופן, יש גם נושא נוסף שאני כן רוצה להתעכב עליו, נגע בזה מר מוניר חלבי: בנושא הרכב.

<אורן אקרמן: אני חושב שבוועדות שאנחנו נדון, כן צריכים לגעת בנושא רכבים לאנשים שמוגבלים באופן כזה או אחר, כי הם באמת סובלים.

<אורן אקרמן: אני מרגיש את זה גם במחוז שלי.

<אורן אקרמן: נצטרך להכניס את זה בוועדות ולתת לזה איזשהו ביטוי.

<אורן אקרמן: כי חבר'ה שפגועים ברגל ימין ומתקשים להשיג פתרון הולם, אז זה משהו שצריך להיכנס.

<אורן אקרמן: אני אתן על זה את הדעת.

<אורן אקרמן: אני אעלה את זה גם ברמה הארגונית שלנו.

<אורן אקרמן: אני מודה לכולם.

<אורן אקרמן: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מר מיכה שוורץ, בבקשה.

<מיכה שוורץ: לפרוטוקול: קוראים לי מיכה שוורץ, אני משדמות דבורה ואני נכה צה"ל.

<מיכה שוורץ: לפני כמעט 50 שנה, בחודש יוני זה יהיה 50 שנה, אסף אותנו מפקד החטיבה יקותיאל אדם ונתן לנו נאום חוצב להבות כזה, שאנחנו, בשם עם ישראל, הולכים להציל את המדינה הזו בקרב באום כתף שבו היינו אמורים לפרוץ לסיני.

<מיכה שוורץ: יום אחריו עשה את אותו הדבר אריאל שרון שהיה מפקד האוגדה.

<מיכה שוורץ: הוא הסביר לנו שבשם עם ישראל אנחנו עושים.

<מיכה שוורץ: כשהתעוררתי מהפציעה ונשמתי חזרה אליי – כי התרסקה לי היד ואני חטפתי כדור בריאות והיה לי קשה מאוד לנשום – ויצאתי כבר מבית החולים; לקח הרבה זמן, אבל בסוף גם יצאתי – מצאתי את עצמי בלי כלום: לא יודע לאן ללכת, לא יודע מה לעשות.

<מיכה שוורץ: והייתי ציוני כמו שאף אחד בחדר הזה לא ציוני.

<קריאה: אל תהיה בטוח, אל תהיה בטוח.

<מיכה שוורץ: והייתה לי דודה פולנייה שאמרה לי: שמע, אתה צריך ללכת למשרד הביטחון שיכירו בך שנפגעת.

<מיכה שוורץ: כי היום אתה צעיר, אבל יכול להיות שתזדקק.

<מיכה שוורץ: ואז מצאתי את עצמי תובע את מדינת ישראל שתכיר בי כנכה.

<מיכה שוורץ: הגשתי תביעה נגד מדינת ישראל שתכיר בי כנכה.

<מיכה שוורץ: היה לי אבסורד נוראי, העניין הזה.

<מיכה שוורץ: אני רוצה לומר שהיה לי – אני אתבטא כמו שאני אתבטא ברחוב: היה לי גועל נפש להגיע לשם, למשרד הביטחון, עם היחס של הדברים.

<מיכה שוורץ: אני מדבר על לפני 50 שנה.

<מיכה שוורץ: וברוך השם, לא נצרכתי.

<מיכה שוורץ: לא ידעתי מה זה משרד הביטחון.

<מיכה שוורץ: התיק שלי בעובי כזה.

<מיכה שוורץ: החלטתי לשקם את עצמי בכוחות של עצמי.

<מיכה שוורץ: וברוך השם, אני באופן אישי משוקם.

<מיכה שוורץ: פגוע, אבל משוקם.

<מיכה שוורץ: לא נצרך לאף אחד.

<מיכה שוורץ: ועם הזמן פתאום הסתבר – באמת, הגיל עושה את שלו, פתאום מגיע לך זה, מגיע לך זה, נודע לך מחבר שלך בנתניה ששם יש ומחבר בבאר שבע שהוא קיבל, ואני אנה אני בא?

<מיכה שוורץ: לא יודע.

<מיכה שוורץ: אני איכר משדמות דבורה.

<מיכה שוורץ: אין לי שום מושג מה קורה בכל המוסדות האלה ולא יודע מה קורה ולא מקבל שום דבר ולא נצרך.

<מיכה שוורץ: נצרך, אבל לא יודע שצריך.

<מיכה שוורץ: ואז פתאום אני נכנס למערכת הזאת של ארגון נכי צה"ל – לפני 10 שנים, 12 שנה, 15 שנה בערך.

<מיכה שוורץ: רק אז ידעתי, בכלל במערכת הזאת, ובאתי וביקשתי ואמרתי והסתבר לי שהרופא הזה עושה לי טובות ולפקידה הזאת יש קשרים עם החבר שלי, מסדרת לי את זה, וכן הלאה וכן הלאה.

<מיכה שוורץ: ואז למדתי שכל מה שלכאורה אתם חושבים, מדינת ישראל חושבת שמגיעה לנו, עושה לנו טובות: בתקנה כזו ובדבר כזה ובדבר אחר.

<מיכה שוורץ: ואני חושב שבאמת התברכנו - - - אני לא רוצה להאריך בדברים, אבל הגענו כרגע לסיטואציה שהדברים האלה צריכים להיות בחקיקה.

<מיכה שוורץ: אתם, חברי הכנסת, יודעים מצוין; אתה, אדוני, שדיברת קודם, חבר הכנסת, שיש אי הסכמות.

<מיכה שוורץ: אני לא רואה בבית הזה, שם, במערב, הסכמות גדולות בין הצד הזה של הבית לצד הזה.

<מיכה שוורץ: מטבעו של ארגון חי ונושם שיש לו אי הסכמות.

<מיכה שוורץ: לא מטבעו של דבר שהרוב, יש ערעור על החלטותיו.

<מיכה שוורץ: ואני, ברוך השם - - -

אברהם נגוסה: אבל אני חושב שזכותנו לשמוע את שני הצדדים.

אברהם נגוסה: זה מה שאני ביקשתי – לשמוע את שני הצדדים.

<מיכה שוורץ: אדוני, אני מכבד אותך מאוד-מאוד ואתה צודק.

<מיכה שוורץ: תראה, את הצד שלי לא שמעת מעולם.

<מיכה שוורץ: אתה רוצה לשמוע - - -

אברהם נגוסה: אני עכשיו שומע.

<מיכה שוורץ: אז עכשיו אתה שומע.

<מיכה שוורץ: אני שמח שאתה שומע.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אני עוד רוצה לשמוע.

<מיכה שוורץ: אבל אני, ברשותך, לא רוצה להיכנס לסעיפי החוק, כי זה באמת לא המקום שאני חושב שבו אנחנו צריכים לדון כרגע בסעיף כזה או בסעיף אחר.

<מיכה שוורץ: אני רוצה לדבר על המערכת כמערכת, כי היא הבעיה.

<מיכה שוורץ: בואו נקבע את הנוסחה, ואחרי שהנוסחה תהיה נכניס בפנים את המספרים.

<מיכה שוורץ: צרכי עם ישראל מרובים.

<מיכה שוורץ: לא כל מה שמגיע לנכי צה"ל אתם יכולים לתת.

<מיכה שוורץ: אתם, הריבון, לא יכולים לתת.

<מיכה שוורץ: אין לכם מספיק כסף.

<מיכה שוורץ: יש לכם לבנות ויש לכם לחנך ולסלול כבישים, ואני מוקיר כל פעולה שנעשית בארץ ישראל, מוקיר אותה ומכיר אותה.

<מיכה שוורץ: אבל השמיכה קצרה – צריכים להחליט ככה, צריכים להחליט אחרת.

<מיכה שוורץ: עכשיו, לא כל דבר שלכאורה מרעים את תנאי הנכים; אני אומר לכם שמעבר הרכב משלוש שנים לארבע שנים, החלפת הרכב – אין בזה שום פגיעה בנכי צה"ל.

<קריאה: ארבע וחצי שנים.

<מיכה שוורץ: גם ארבע וחצי שנים.

<מיכה שוורץ: אין בזה שום פגיעה בנכי צה"ל.

<מיכה שוורץ: המכוניות של פעם שב-50 אלף קילומטר היה "הולך" מנוע, היום 200 אלף קילומטר נוסע כל אוטו, ונכי צה"ל מוכרים אחרי ארבע שנים את הרכבים עם 30 אלף קילומטר, 40 אלף קילומטר, 50 אלף קילומטר – מכוניות מצוינות.

<מיכה שוורץ: צריכים למצוא את הדלתא שלא ייפגעו בהחלפת הרכב בגלל עוד חצי שנה, אבל זה נפתר.

<מיכה שוורץ: לא כל מה שהם נותנים.

<מיכה שוורץ: אתם יודעים, אני למשל חושב שהפגיעה שיש הבדל בין אלמנה שלנו.

<מיכה שוורץ: אלמנותינו – יש הפרדה מאוד גדולה בין כאלה שיש להם פחות מ-50% ויותר מ-50%, אבל כששאלתי למה?

<מיכה שוורץ: אמרו לי: אדוני, אין כסף.

<מיכה שוורץ: אז יכול להיות שצריכים לבוא ולשבת ולהגיד, ואני לא מתכוון למה שאני אומר.

<מיכה שוורץ: שלא תתפסו אותי; אז יכול להיות שנבוא ונגיד שנשנה הטבה כזאת או אחרת, שלכאורה פרט לטרמינולוגיה - - - אני פוגע בזכויות הנכים – היא לא עושה שום דבר, היא לא עושה שום דבר בתכל'ס, ונביא כסף שניתן לעוד קבוצת אנשים, שהאלמנות שלנו יהיו בטוחות גם אחרי מותנו, שייתנו לנו את הדברים.

<מיכה שוורץ: עכשיו, הנושא של החוק הזה בא להסדיר דבר נורא - - - ואני באמת מבקש מכם:

<מיכה שוורץ: הדרך להרוג את הדברים זה למשוך אותם.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא, לא.

<מיכה שוורץ: אפשר לנהל, אדוני, ישיבות בלי סוף, אבל אני מבקש מכם:

<מיכה שוורץ: כל חוק שנעשה או כל הסדר ויש ויכוח כזה או אחר, משרד הביטחון – אני מוכרח להודות שיחסו אלינו הוא יוצא מן הכלל.

<מיכה שוורץ: משרד האוצר מכיר בצרכים שלנו.

<מיכה שוורץ: חברי כנסת, איפה שאני נפגש איתם, ואני מעט מאוד נפגש איתם: פעם בוועדה כזאת, בוועדה אחרת ויותר לא – מאוד רוצים לעזור לנו.

<מיכה שוורץ: מאוד רוצים לעזור לנו.

<מיכה שוורץ: בואו תקבלו את החוק הזה, וכשהחוק יהיה, תבואו אתם במליאה ותגידו: חברים, מוסיפים לנכי צה"ל, כל אחד מקבל נהג עם פרייבט.

<מיכה שוורץ: היו ברוכים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מר אלי בירנבאום, בבקשה.

<אלי בירנבאום: כבוד היושב ראש, שמי אלי בירנבאום, חבר ועד ארצי.

<אלי בירנבאום: אני מדבר על אנשי 707, שייטת 13 ואנשי הדממה.

<אלי בירנבאום: אנחנו נאבקנו ארוכות, ואחרי מאבק של שנתיים התקבלה ועדת שמגר.

<אלי בירנבאום: שר הביטחון שאול מופז אימץ את ההחלטה הזאת יחד עם ראש הממשלה אריק שרון, והכירו, התחילו להכיר בנו, בכל חולי הסרטן.

<אלי בירנבאום: לפני זמן תזכיר חוק הנכים, פתאום הפסיקו להכיר בבחור שהוא בן המחזור שלי עם אותה המחלה שיש לי – סרטן ריאות וסרטן קיבה.

<אלי בירנבאום: החליטו שהוא לא מוכר.

<אלי בירנבאום: ביקשתי מהיועץ המשפטי של הארגון לכתוב מכתב ליועץ המשפטי ערן יוסף – מה קרה עם ועדת שמגר?

<אלי בירנבאום: היועץ המשפטי ערן יוסף שלח תשובה שמכירים לפי ועדת שני.

<אלי בירנבאום: אני רוצה להסביר: ועדת שמגר הכירה בכל אלה מהשייטת, 707 ואגד צליחה.

<אלי בירנבאום: הוקמה ועדת שני במחשכים, כשאף אחד מאיתנו לא ידע, וקבעה דבר פשוט מאוד: את כל הסרטנים למיניהם – לא חשוב: קיבה - - - – כל הסרטנים לפי רשימה מא' עד ת' לא מוכרים.

<אלי בירנבאום: זאת ועדת שני.

<אלי בירנבאום: זאת אומרת שלקחו את ועדת שמגר, של כבוד השופט שמגר – מבחינת בריאותו אני לא הולך להיפגש איתו, אבל אני מקווה שהוא ירגיש יותר טוב ואני אגיע אליו – שלמעשה לקחו ועדה שאומצה על ידי הממשלה, ראש הממשלה ושר הביטחון, וביטלו אותה במחי יד אחת.

<אלי בירנבאום: זה נראה הגיוני?

<אלי בירנבאום: עכשיו, אמרו לנו: אתם לא יכולים להיכנס לתזכיר חוק הנכים.

<אלי בירנבאום: קיבלנו את זה בכאב.

<אלי בירנבאום: אמרו: אוקיי, כשנמשיך הלאה להתדיין, אנחנו נכיר בכם.

<אלי בירנבאום: ואז אני קורא את הצעת החוק, שעורך הדין שי פרבר כתב אותה, ואומר: נכיר באנשי הקישון לפי ועדת שמגר, אבל לפי ועדת שני.

<אלי בירנבאום: זאת אומרת, לא מכירים בנו.

<אלי בירנבאום: יש עכשיו שמונה איש שאני מטפל בהם – באף אחד לא הכירו.

<אלי בירנבאום: בן אדם נפטר – אהרון קליימן, ז"ל.

<אלי בירנבאום: נפטר לפני שנה, הייתה אזכרה השנה – לא מכירים בו.

<אלי בירנבאום: הוא חלה באותה המחלה שאני חליתי.

<אלי בירנבאום: לפני חודש הלך עוד בחור אחד – אריה שקולניק, מהלוחמים הכבדים של 707 ושייטת 13.

<אלי בירנבאום: המשפחה לא יודעת כלום.

<אלי בירנבאום: פניתי לאגף השיקום ואמרו לי: זה עכשיו בדיון.

<אלי בירנבאום: ברור מה תהיה התשובה.

<אלי בירנבאום: לא נפגשתי עם מר חזי משיטה – אומר לכם את זה.

<אלי בירנבאום: לא נפגשתי.

<אלי בירנבאום: חברים מחיל הים רצו להפגיש בינינו, אמרתי: לא - - -

אלי אלאלוף: דווקא הוא בא מחיל הים.

<אלי בירנבאום: אני יודע, ולכן אני אומר: לכן גם לא ביקשתי להיפגש איתו, כי זו לא החלטה שלו.

<אלי בירנבאום: זו החלטה שמישהו במשרד הביטחון הפך אותה, ולדעתי זה היה משה יעלון והמנכ"ל שלו, דן הראל.

<אלי בירנבאום: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני מציע באמת שאם יש לכם תשובה קולעת, בבקשה.

אלי אלאלוף: אם לא, אני הייתי רוצה לקבל מסמך על זה באופן אישי וכיושב ראש הוועדה.

<ערן יוסף: אני אשמח לשלוח.

<ערן יוסף: אני אשלח - - -

<אלי בירנבאום: שלחנו את המסמכים.

<אלי בירנבאום: שלחנו את כל המסמכים לעורך הדין ערן יוסף.

<אלי בירנבאום: פנינו לשר הביטחון, העברנו לו את כל החומר.

<אלי בירנבאום: קיבלנו תשובה לפני כחודש ימים, אם אני לא טועה, מעורך הדין ערן יוסף – אותם דברים שאני טענתי עכשיו.

<אלי בירנבאום: תודה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לקבל, כוועדה אני רוצה לקבל התייחסות מיוחדת לסוגיה הזאת ולקושייה הזאת.

אלי אלאלוף: כי זה נראה לי שוועדה שמבטלת ועדה - - -

<ערן יוסף: אני אשמח לשלוח את המכתב - - -

אלי אלאלוף: חברים, הכול קשור בעניין של תקשורת בין-אישית – בין המערכת שלכם לבין האנשים שחושבים וזכויותיהם איתם, לקבל תשובות הולמות לבקשות שלהם.

אלי אלאלוף: וזה עניין טכני, חברים.

אלי אלאלוף: אם לא תשקיעו בזה, אז כל החוקים האלה הם מיותרים.

אלי אלאלוף: ואני אומר את זה.

אלי אלאלוף: אני האחראי הכי קטן בתחום הזה.

אלי אלאלוף: או שהסגנון משתנה באגף השיקום או שמר חזי משיטה – פישלת, כי אנחנו יודעים מה היה - - -.

אלי אלאלוף: ובואו נגיד את זה בלי לפגוע באף אחד, אדון - - -.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לפגוע בהם, אבל הטענות הכי גדולות.

אלי אלאלוף: זה בתשובות שלא מספקות ולא מובנות ולא מספיק יורדות להבנה של כל אחד מאיתנו.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש מכם:

אלי אלאלוף: אני רוצה פעם אחת לקבל הסבר לסוגיה שהעלה החבר שלנו, מר אלי בירנבאום.

אלי אלאלוף: אני רוצה לקבל את התשובה, אני, כדי לראות אם אני אבין את הסוגיה הזאת.

אלי אלאלוף: כדי שנתייחס ותבינו.

אלי אלאלוף: נעשה תרגיל.

אלי אלאלוף: פשוט תרגיל של הבנה.

אלי אלאלוף: חברים, ההערה של חבר הכנסת עפר שלח – הוא לא ביסס אותה על ידע תיאורטי.

אלי אלאלוף: כנראה הוא ביסס אותה על ידע אישי ועל הבנת החומר.

אלי אלאלוף: אז באמת צריך לדעת ולשנות את הסגנון הזה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, עורך הדין עידן קליימן, בבקשה.

<עידן קליימן: בוקר טוב, אדוני, וחג שמח לכולם.

<עידן קליימן: אני מבטיח לך שאני אדבר לגופו של עניין ולא לגופו של אדם.

<עידן קליימן: לא אדבר בגנותו של אף אדם.

<עידן קליימן: אכן, כל מה ששלושת חברי הכנסת המסורים, שטרחו והגיעו לפה.

<עידן קליימן: זה מכתבים שאני בהחלט העברתי אליהם ודברים ששוחחתי איתם, וכל דבר מהמכתב הזה, חבר הכנסת אברהם נגוסה, ממוסמך ומוכח.

<עידן קליימן: אוקיי?

<עידן קליימן: וגם עלה פה, בדיונים, בוועדות.

<עידן קליימן: אין פה איזשהו משהו – חדשות מיוחדות.

<עידן קליימן: אכן, כמו שנאמר פה, אנחנו תומכים בעיגון זכויות נכי צה"ל בחקיקה.

<עידן קליימן: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים ביותר, ואני חושב שכמה שאדוני יודע שזה מהלך חשוב, הוא לא מבין כמה זה חשוב לנכי צה"ל.

<עידן קליימן: כלומר, נכה צה"ל שחי את זה, יבין זאת.

<עידן קליימן: בהחלט, הארגון הזה והאנשים שמכילים אותו עברו עשרות שנים של טלטלות.

<עידן קליימן: דברים נלקחו, הוחזרו, נלקחו, הוחזרו.

<עידן קליימן: ואני מאוד מקווה שבסיום התהליך הזה הדברים יסתדרו, יעלו על איזשהו מסלול ישר.

<עידן קליימן: אבל יש משהו שחייבים לומר פה, את האמת, שקשור למסמך הזה: זה שקודם כל לא הגיעו ליום הזה בהרמוניה.

<עידן קליימן: זה לא שישבו נציגי ארגון נכי צה"ל עם נציגי אגף השיקום ורקדו ואלס עד לחדר פה.

<עידן קליימן: היו פה סחיטות, היו פה איומים, היו פה סוגים של ענישה, היו פה מצבי לחץ, הייתה פה הוצאה של הודעות לתקשורת על הפגנות שעוד שנייה יוצאות.

<עידן קליימן: היו פה הרבה מאוד תהליכים מכוערים מאוד עד שהגענו ליום הזה, עד שהגענו למה שאומר פה יושב ראש מחוז השפלה, מה שנקרא הנראטיב הרגוע הזה.

<עידן קליימן: מאחורי הקלעים יש פה שני גופים שדיממו אחד על השני, פגעו אחד בשני, ולמעשה מי שנפגע בסוף התהליך הזה, בסוף היום, זה הנכים.

<עידן קליימן: חד משמעית.

<עידן קליימן: שלא יהיה ספק בכלל.

<עידן קליימן: כל אמירה שנאמרה פה על זה שהתזכיר יביא למצב, הוא למעשה צילום מצב ושנכים לא נפגעים, היא אמירה – ואני מסייג אותה בלשון הכי של כבוד – לא מדויקת בלשון המעטה.

<עידן קליימן: יש פה תהליך שנכים נפגעים.

<עידן קליימן: יש דברים טובים, יש דברים לא טובים.

<עידן קליימן: יש פה פגיעה בזכויות של נכים קשים, של פגועי ראש.

<עידן קליימן: יש פה אפליה שלהם אל מול קבוצות אחרות, וגם היה פה גם מה שנאמר לפני כן.

<עידן קליימן: יש פה פגיעה בזכויות לרכב רפואי.

<עידן קליימן: יכול אדם להביע את דעתו לגבי זה שאין פגיעה, אבל תכל'ס יש פגיעה, פגיעה מהותית, וגם פגיעה שקצת עולה בהדי תמיהה כאשר נכי המוסד לביטוח לאומי מחזיקים שלוש וחצי שנים ונכי צה"ל ארבע שנים, כאשר למעשה אין אף - - -

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך שהיות ואני קצת יודע את הזכויות של נכי המוסד לביטוח לאומי ונכי צה"ל – אל תנסה להשוות.

<עידן קליימן: אני אסביר למה התכוונתי, אדוני.

<עידן קליימן: אני אסביר למה התכוונתי.

אלי אלאלוף: אל תנסה להשוות בסעיף - - -

<קריאה: - - -

<עידן קליימן: אדוני, אין קשר.

<עידן קליימן: אין קשר.

<עידן קליימן: הפסיקה במדינת ישראל, הפסיקה של בית המשפט העליון - - - באופן חד משמעי שנכי צה"ל נמצאים בקבוצת תעדוף עליונה, ולכן המצב שנכי קבוצות אחרות – לא קשור למוסד לביטוח לאומי.

<עידן קליימן: כל קבוצה – יהיו יותר טובים מנכי צה"ל, זה מצב שלא ייתכן.

<עידן קליימן: את זה קבע בית המשפט העליון, ולמעשה מדינת ישראל היום עברה על זה.

<עידן קליימן: אבל בואו נשים את זה רגע בצד כי יש פה עוד שלילה של תשלום של מענק מס הכנסה, יש פה הקשחת קריטריון של תשלום היתר, יש פה עוד שלילה של זכאות מנכים שחיים בחוץ לארץ, יש פה פגיעה ברכב יציג - - - החלפתו, יש פה מניעה של טיפול פסיכו-סוציאלי, יש פה פגיעה משמעותית בהליך ההכרה של צוללני שייטת 13 ו-707.

<עידן קליימן: מה שאמר בהתרגשות רבה מר אלי בירנבאום הוא למעשה: תבקש ממשרד הביטחון את נספח ג' של צוללי הקישון, שמפרט איזה מחלות סרטן לא יהיו, ואני מבטיח לאדוני שאם אדוני יראה את הרשימה, אם הוא מכיר סרטן אחר, אז אני אהיה מופתע מאוד.

<עידן קליימן: הם לקחו את כל רשימות הסרטן האפשריות, שמו אותן בנספח ולכן קורה מה שקורה.

<עידן קליימן: אני חושב שכל הדברים האלה, לא רק שהם לא מתקבלים על הדעת, הם גם נוגדים את רוח החקיקה והפסיקה מיום הקמת המדינה.

<עידן קליימן: וכשאני אומר את זה, אדוני, אני קורא בימים אלה את ההיסטוריה של ארגון נכי צה"ל והספר של 50 שנה לארגון – - - - כבר 70 שנה עוד מעט – אבל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כבר בהתכנסותה הראשונה, הייתה למעשה האימא והאבא של נכי צה"ל, וכבר אז נכתב שחברי הכנסת היו האוזן הקשבת, ובמקום שהפקידים של משרד האוצר או משרד הביטחון סירבו, שם חברי הכנסת הושיטו עזרה.

<עידן קליימן: אני אביא לאדוני את הספר ואראה לו את זה.

<עידן קליימן: הדבר השני, הנקודה השנייה, אדוני, מתוך שלוש נקודות סך הכול, זה שיש פה חוק שהוא מעוות במבנה שלו.

<עידן קליימן: אני עוד פעם - - - להסכמות, על הזכויות והדברים האלה.

<עידן קליימן: אני מדבר על זה שיש פה חקיקה ראשית ואמורה להיות מה שנקרא חקיקה משנית.

<עידן קליימן: ככה זה בכל חוק, בכל הטבות.

<עידן קליימן: היועץ המשפטי לממשלה התייחס לזה בעבר בהרחבה.

<עידן קליימן: הוא גם התייחס במיוחד, ספציפית לנקודה הזו ואמר שהוא מבין שלא הגיוני שכל ההטבות והתקנות ייכנסו לחקיקה הראשית ושצריך לעשות את המבנה הזה.

<עידן קליימן: זה לא נעשה פה.

<עידן קליימן: זה מביא למצב ברור מאוד.

<עידן קליימן: ברור מאוד מה יקרה.

<עידן קליימן: מה שיקרה זה שכל ההטבות האלה, שהן לכאורה מיניאטוריות, אבל הן לא – כמו דמי חימום-קירור, ביגוד ודברים כאלה – יביאו להקפאה.

<עידן קליימן: כי עם כל הכבוד, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות - - -

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שכל הנקודות האלה שאתה מעלה, יהיו בדיון תוך כדי הקריאה.

<עידן קליימן: לא הבנתי.

אלי אלאלוף: כל הנקודות שאתה מעלה, אחת-אחת, ממיטב זכרוני, כפי שהוצג לי החוק – כולן יהיו בדיון שאנחנו נקיים בקריאת כל סעיף וסעיף.

<עידן קליימן: נהדר.

אלי אלאלוף: אז אם אתה רוצה לעשות רשימה עכשיו של כל הסעיפים, אל תגנוב את העבודה של היועצת המשפטית.

<עידן קליימן: לא, חלילה, אני אסיים.

<עידן קליימן: נכון.

אלי אלאלוף: תלך - - -.

אלי אלאלוף: כי כל נושא שהעלית בשלב זה, כולם – אנחנו נידון בהם ונקבל החלטות.

אלי אלאלוף: אולי לא לפי הרוח שלך, אבל נקבל החלטות - - -

<עידן קליימן: אדוני, אני מכבד את הכנסת ואת החלטותיה.

<עידן קליימן: עוד פעם, מה שניסיתי רק להגיד לאדוני זה שלמעשה, מה שזה יביא בשנים הקרובות – להקפאת זכויות נכי צה"ל.

<עידן קליימן: מה שלא היה אמור להיות.

<עידן קליימן: התייחס פה יושב ראש הארגון על ההקפאה שהייתה למעשה מ-2009-2008, כאשר יש את החלטת הממשלה מ-2012.

<עידן קליימן: מה שאותי תסכל פה בסוג של ההסכם הזה, זה שלמעשה אנחנו הולכים ומקפיאים את שנת 2009.

<עידן קליימן: הופכים אותה לעובדה על ידי זה שאתה עושה את זה בחקיקה.

<עידן קליימן: כלומר, אף אחד לא בא ואמר:

<עידן קליימן: בוא נעשה את זה - - -

אלי אלאלוף: תרשה לי, זה נראה לי - - - מרכזי.

אלי אלאלוף: אני לא מאמין שבגלל החקיקה הנוכחית יוקפאו זכויות של - - -

<עידן קליימן: לא.

<עידן קליימן: מה שאני אומר, אדוני, שזכויות נכי צה"ל הוקפאו כבר מ-2009.

אלי אלאלוף: רק תדייק, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: לא, לא, אני מקשיב לך.

אלי אלאלוף: אתה שם לב כמה זמן הייתה לך זכות דיבור.

אלי אלאלוף: אני רוצה שתבין: שום זכות לא תוקפא כל עוד שהחוק הזה הוא בתהליך של חקיקה.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אף אחד לא ייתן רשות ולא ייקחו לעצמם את הזכות להקפיא משהו שיש היום שפועל.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: השינוי ייעשה אך ורק בסוף התהליך.

<עידן קליימן: יכול להיות, אדוני, שאני לא הייתי ברור: הזכויות כבר מוקפאות מזה שבע שנים.

אלי אלאלוף: זה לא הדיון.

<עידן קליימן: הסכומים.

<עידן קליימן: התכוונתי לסכומים, אדוני.

<עידן קליימן: אוקיי?

אלי אלאלוף: הסכומים?

<עידן קליימן: הסכומים, אדוני.

<עידן קליימן: נכי צה"ל עוד חיים לפי הערכים של 2009.

<עידן קליימן: ואם זה יעבור ככה בחקיקה, אדוני, אז למעשה לא עודכנו.

אלי אלאלוף: אז זו הנקודה השלישית - - -?

אלי אלאלוף: כן?

אלי אלאלוף: ברשותך.

אלי אלאלוף: יש תשובה לנקודה הזאת של ההשפעה?

<ערן יוסף: אני חושב שמה שמר עידן קליימן מדבר עליו זו הזכאות הספציפית של דמי הניידות.

<ערן יוסף: לזה אתה מתכוון - - -?

<עידן קליימן: לא, יש עוד הרבה, אבל כן, בהחלט.

<עידן קליימן: זה אחד מהם, אבל יש עוד.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז אני מציע, חברים, שנגיע לקריאה ואנחנו נתייחס לנקודה - - -

<עידן קליימן: והנקודה האחרונה, אדוני, אחרונה ואני מסיים, ותודה על הזמן שנתת לי.

<עידן קליימן: ממש אחרונה: ישנם עיוותים היסטוריים שאין עליהם חולק גם באגף השיקום, ואני חושב שבהזדמנות ההיסטורית הזו – אני לא מצליח להבין למה זה לא הוכנס עכשיו בתהליך הזה.

<קריאה: - - -

אלי אלאלוף: למה אתם חושבים שיש דיון בוועדה?

אלי אלאלוף: כדי שהדברים שאתה אומר, שאתה יודע, שלא נכללו, תעלה אותם לדיון.

אלי אלאלוף: תעשה דיון.

אלי אלאלוף: אני לא רואה בזה שום פרס.

<עידן קליימן: על הכיפק.

<עידן קליימן: מה שאני רק רוצה במשפט אחרון: החלטה 4088, למעשה נועדה כדי להביא אותנו ליום הזה.

<עידן קליימן: כי ידעו שאם לא תהיה את ההקפאה אף אחד לא יזיז את עצמו, ולכן אנחנו פה.

אלי אלאלוף: - - - מיותרת.

<עידן קליימן: והדבר שאני מבקש מאדוני זה באמת בלב רחב ובנפש חפצה לשמוע אותנו בנקודות השנויות במחלוקת, ובמידת האפשר, שאפשר את אותם עיוותים היסטוריים לתקן ולהביא בשורה לנכי צה"ל – אז ברוח החג, דיינו.

<עידן קליימן: תודה, אדוני.

אלי אלאלוף: זה יהיה טיפשי מצדי לא לתת לכם זכות - - - ולהקשיב לכם.

אלי אלאלוף: זה הדבר.

אלי אלאלוף: זה החלק המעניין.

אלי אלאלוף: כי אם זו חקיקה שהיא טכנית, כמו תקנות שבדרך כלל אין לך מה לעשות בהן, זה מאוד משעמם לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: בסך הכול, חברי הכנסת גם לפעמים חושבים, וכדאי שישנו את החוקים שמובאים בפניהם, גם אם אנחנו קיבלנו תדרוך לפני כן, גם ממשרד הביטחון וגם ממשרד האוצר.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תרגישו חופשי לבטא את עצמכם.

אלי אלאלוף: זה לא אומר שנקבל את כל מה שתגידו, אבל זה חלק מהמשחק.

אלי אלאלוף: אני חוזר לרשימה השנייה ופה אני בא אליך, מר דני בן אבו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דניאל בן אבו: דני בן אבו, יושב ראש מחוז השפלה.

<דניאל בן אבו: ראשית, התזכיר עצמו הוא לא תזכיר החלומות, אבל הוא תזכיר שעושה שכל.

<דניאל בן אבו: שבעצם מעביר את האחריות מפקידים ומשרד לאחריות של המחוקק.

<דניאל בן אבו: ואדוני היושב ראש, זאת ההזדמנות לכם כמחוקקים לעשות באמת את הסדר הנכון.

<דניאל בן אבו: קשה להיות אדיש כשאתה שומע את מר מוסא אברהם – קטוע רגל, קטוע יד ועקור עין או כשאתה שומע את מר אלי בירנבאום שעושה לא מעט לגבי נפגעי צוללני הקישון.

<דניאל בן אבו: זאת גם הזדמנות – גם לשמוע ולא רק צילום מצב.

<דניאל בן אבו: לקחת דברים מסוימים.

<דניאל בן אבו: אם נביא את כל 100 הדברים, יהיה קשה מאוד לעסוק בתזכיר הזה, אבל אם הארגון, יחד עם אגף השיקום, ואני אומר הארגון על כל הנגזרות שלו ועל כל האנשים שלו, בשיתוף פעולה, נעמיד עשרה נושאים חשובים שגם כבוד היושב ראש והוועדה תמצא לנכון לשים אותם במקום נכון; למשל: אני חושב שחוק העסקת נכי מלחמה שקיים מאז קום המדינה לגבי תפקידים של כרטיסן או סדרן בקולנוע, הם לא אקטואליים היום.

<דניאל בן אבו: למשל: שיקום בלימודים זה לא שיקום.

<דניאל בן אבו: כשאתה לוקח נכה שפצוע מצוק איתן ואתה אומר:

<דניאל בן אבו: אני משקם אותו בתואר ראשון ואתה יורד מהאחריות לגבי השיקום שלו, זה לא שיקום.

<דניאל בן אבו: החשוב הוא בתזכיר החוק לקחת את הנושאים החשובים ושהמחוקק יוביל מהלך שהוא ישים והוא גם נותן פתרון לבחור שהלך, נפצע בגיל צעיר ושיהיה לו אופק.

<דניאל בן אבו: אני אומר לכם: אם נכה עובד במקום מסודר, הוא פחות נכה, הוא פחות חולה, הוא פחות פצוע.

<דניאל בן אבו: זה הדבר המרכזי.

<דניאל בן אבו: אם תשאלו אותי, הבעיה הזאת היא יותר גדולה מהדיור.

<דניאל בן אבו: אני חייב לומר לכם שהעבודה הזאת שנעשתה היא עבודה של חמש שנים.

<דניאל בן אבו: התזכיר יכול לעבור.

<דניאל בן אבו: יש הרבה חוקים שחוקקו, עשרות חוקים שלא מיושמים בפועל.

<דניאל בן אבו: החכמה היא איך אנחנו הופכים את זה למיושם.

<דניאל בן אבו: איך אנחנו מעבירים את החקיקה הזו לתקנות.

<דניאל בן אבו: וזה לא מספיק.

<דניאל בן אבו: גם אם התקנות תהיינה טובות, עדיין אנחנו עומדים מול אנשים במשרדים ויש תפיסות הפעלה.

<דניאל בן אבו: מה לעשות.

<דניאל בן אבו: אגף השיקום חושב שצריך לפעול בצורה כזאת שהוא מפרש את החקיקה או מפרש את התקנה או מפרש את הנהלים שלו, והדבר הזה לא שקוף לפנינו.

<דניאל בן אבו: אנחנו צריכים לשנות.

<דניאל בן אבו: אם נהיה שקופים, אגף השיקום וארגון נכי צה"ל, בעבודה נכונה – האמינו לי, אפשר להגיע למקום הרבה יותר טוב.

<דניאל בן אבו: דרך מתן השירות, דרך הטיפול והשקיפות יביאו את זה למקום הרבה יותר טוב.

<דניאל בן אבו: אני מאמין, אני מאמין שהדרך שבה היא מתחילה עכשיו בתזכיר, היא רק תחילת הדרך.

<דניאל בן אבו: ברגע שנתחיל לרדת לרזולוציות, יקומו עוד הרבה בעיות.

<דניאל בן אבו: חייבת לקום ועדה קבועה בינינו ואחרי זה, יחד אתכם, בכנסת, כדי להביא מוצרים מוגמרים לתוך הוועדה.

<דניאל בן אבו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עורך הדין קובי זכאי, בבקשה.

אלי אלאלוף: קיבלנו ממך חומר רציני.

<יעקב זכאי: תודה רבה.

<יעקב זכאי: בוקר טוב.

<יעקב זכאי: אני לא אחזור על דברים שכתבתי, כמובן.

<יעקב זכאי: הם לדיונים הבאים.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד: לא קראנו.

אלי אלאלוף: גילוי נאות: עוד לא קראנו.

אלי אלאלוף: זה הגיע - - -

<יעקב זכאי: גם זה בסדר גמור לאור קוצר הזמן.

אלי אלאלוף: כן.

<יעקב זכאי: ברשותך, אדוני, אני אתייחס רק לנקודה אחת.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יעקב זכאי: יש פה איזושהי מחלוקת האם יש פגיעה בזכויות הנכים או אין פגיעה בזכויות הנכים כתוצאה מנוסח הצעת החוק כפי שהיא כיום.

<יעקב זכאי: שמעתי את ראש אגף השיקום אומר שאין פגיעה בזכויות הנכים וכל הזכויות מעוגנות בהצעת החוק.

<יעקב זכאי: שמעתי גם את יושב ראש ארגון נכי צה"ל אומר את אותו הדבר וגם את היועץ המשפטי למערכת הביטחון.

<יעקב זכאי: אז אני רוצה להפנות אתכם, רבותיי, להסכם בין ארגון נכי צה"ל למשרד הביטחון.

<יעקב זכאי: ההסכם, דרך אגב, ששני הצדדים מסתירים אותו מנכי צה"ל למרות בקשות חוזרות ונשנות מיושב ראש הארגון שיפרסם את ההסכם הזה לנכים שאותם הוא מייצג.

<יעקב זכאי: אני מפנה אתכם לסעיף 5 להסכם הזה.

<יעקב זכאי: הקדמה: משרד הביטחון, לאורך 15 השנים האחרונות, קיצץ בזכאויות הנכים באופן רציף ודחה את נושא עיגון הזכויות בחקיקה לאורך כל השנים, למרות הוראה מפורשת של היועץ המשפטי לממשלה.

<יעקב זכאי: אני עצמי הגשתי תלונה ב-2007, תלונה אישית שלי, ליועץ המשפטי לממשלה, על שמשרד הביטחון שורך רגליים בעניין הזה.

<יעקב זכאי: אז אני מפנה אתכם לסעיף 5.

<יעקב זכאי: לאחר שהסכמים קודמים בין ארגון נכי צה"ל למשרד הביטחון קבעו במפורש את ההתחייבות של משרד הביטחון להחזיר את ההוראות לקדמותן, משרד הביטחון הפר אותן.

<יעקב זכאי: סעיף 5 מאשש את זה: הצדדים מצהירים כי הליך עיגון הזכויות בחקיקה נעשה טרם השלמת הליך בירור טענות הארגון בדבר שינוי הוראות האגף באופן חד צדדי לרעת נכי צה"ל, כמוסכם במסגרת סיכום הדברים בין משרד הביטחון לארגון נכי צה"ל מיום ה-16 ליוני 2011.

<יעקב זכאי: זאת אומרת, הארגון הלך והגיש הסכמה, הביע הסכמה לנוסח הצעת החוק כשהוא יודע וכותב את זה במפורש בהסכם הזה, אותו הסכם שהוא מסתיר.

<יעקב זכאי: הוא קובע במפורש שהצעת החוק הזו אינה כוללת את כל הזכאויות שנלקחו לאורך השנים ממשרד הביטחון.

<יעקב זכאי: אני סיימתי, בינתיים.

<רפאל כהן צמח: - - - 2011 עד 2017 הרי ישבנו - - -

<יעקב זכאי: ההסכם הזה נחתם לפני חצי שנה.

<יעקב זכאי: הוא אומר שהצעת החוק אינה כוללת את כל ההוראות שנלקחו באופן חד צדדי.

<יעקב זכאי: אתה אישרת.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הביטחון או מארגון הנכים יכול להתייחס להערה של עורך הדין קובי זכאי?

<חיים בר: כן.

<חיים בר: כן.

<חיים בר: כן.

<חיים בר: יש שני פרקים שמופיעים בנספחים – נספח ד', ה', א', ב' ו-ג' – ששם יש רשימה של הטבות שלא דנו בהן כי צריך להיכנס לשם ולבחון כל אחת ואחת מההוראות.

<חיים בר: ורצינו לעגן את התזכיר, ללכת עם התזכיר קדימה, ואת זה הכנסנו לעבודה במסגרת ולאחר אישור התזכיר.

<חיים בר: כלומר, זה מחובר וזה סגור וזה קשור במסגרת נספח ההבנות.

<חיים בר: לא השארנו שום דבר פתוח ואני חוזר ואומר: לא נפגעה שום זכאות, שום זכאות של נכי צה"ל שהייתה בעבר ולא תהיה בעתיד.

<חיים בר: זה היה הבסיס גם, אדוני, כשישבנו על ועדת גורן: לא יהיה נכה סוג א' ולא יהיה נכה סוג ב'.

<חיים בר: גם הנושא של הרכב.

<חיים בר: אני רוצה לסייג את המצגת שלי וכל הדברים האלה יבואו פה בפירוש לידי ביטוי.

<חיים בר: הדברים הם אדירים.

<חיים בר: אנחנו רוצים המון דברים.

<חיים בר: אני יכול לתת פה רשימה שלמה.

<חיים בר: אמר פה יושב ראש מחוז תל אביב: פגועי הראש - - - בכלל לא מופיעים עד היום.

<חיים בר: אנחנו הכנסנו אותם לנספח הצמוד להסכם הזה.

<חיים בר: אנחנו הכנסנו אותם.

<חיים בר: בחיים לא שמעתי על זה עד שהוא לא אמר לי את זה לפני שנה בערך.

<חיים בר: כל זה היה תעלומה.

<חיים בר: רכב רפואי – ארבע שנים.

<חיים בר: אדוני, אני רוצה לחזור לגורן.

<חיים בר: גורן אמר להוריד רכבים בכלל.

<חיים בר: בכלל.

<חיים בר: להשאיר רכב 1,600 סמ"ק לקטועי רגליים, ל-100% פלוס.

<חיים בר: ואם זה לא יתאים לו, נשלח אותו לוועדה.

<חיים בר: לא נוגעים באף רכב.

<חיים בר: הם הלכו וסיפרו לאנשים, אותם אנשים, שהולכים לפגוע לכל הפוסט-טראומתיים.

<חיים בר: למה לפוסט-טראומתיים?

<חיים בר: קח לפוסט-טראומתי את האוטו והרגת את המשפחה.

<חיים בר: אלה האנשים שהלכו להגן על זכויות נכים.

<חיים בר: להסביר לנכים איזה אומללים הם הולכים להיות.

<יעקב זכאי: מי זה "הם"?

<חיים בר: ואני יכול עוד להביא פה.

<חיים בר: בהמשך המצגת אני אגע בנקודות הכי אקוטיות שיש פה, שפה דיברו עליהן עכשיו.

<חיים בר: אני לא אכנס לכל אחד עם הבעיות האישיות: אם זה צוללני הקישון, שבזמנו כשהגעתי לתפקיד, אותו אלי בירנבאום שישב אצלי אמר לי ששלחו אותם להוציא; אחוזי נכות על בעיה פוסט-טראומטית יותר קל מאשר להיות צוללן קישון.

<חיים בר: אבל אחרי זה זה נכנס להליכים משפטיים, בג"ץ וכולי וכולי, ואני לא רוצה - - -.

<חיים בר: להגיד דברים אפשר, ואני גם אדבר על הנושא של המכירות והקניות.

<אלי בירנבאום: שיציג מה לא אמרתי אמת.

<חיים בר: מי אמר?

<קריאה: הוא לא אמר - - -

<קריאה: הוא לא אמר את זה.

<אלי בירנבאום: - - -

<קריאות: - - -

<אלי בירנבאום: - - -

אלי אלאלוף: הוא אמר שהיה תהליך מרשים - - -

<אלי בירנבאום: אתה הסכמת לוועדת שני כשאתה לא יודע מה זה נספח ג'.

<חיים בר: אני יודע מה זה - - -

<אלי בירנבאום: אתה לא יודע מה זה נספח ג'.

<חיים בר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להמשיך את המצגת שאני אסיים אותה.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא היום.

אלי אלאלוף: היום לא נעשה מצגת, ברשותך.

<חיים בר: מה?

אלי אלאלוף: היום לא נספיק את המצגת.

<חיים בר: אני אסיים את זה.

אלי אלאלוף: לא, לא - - -

<חיים בר: עם מצגת, בלי מצגת, אני מסיים את הכול.

אלי אלאלוף: לא, לא, אבל אני אבקש: רציתי רק התייחסות לעורך הדין קובי זכאי.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי גם מאנשי אגף השיקום.

אלי אלאלוף: יש התייחסות לדברים?

<ערן יוסף: אני אגיד באופן כללי: יש טענה כללית של ארגון הנכים שנגרעו זכויות.

<ערן יוסף: קיבלנו רשימות של הזכויות שנגרעו.

<ערן יוסף: חלק מהדברים עברנו והגיעו לסיכומים.

<ערן יוסף: חלק מהדברים הוחלט להשאיר להמשך דיון.

<ערן יוסף: חלק מהדברים עוד לא קיבלנו איזה זכויות נגרעו – יש רק רשימה כללית של נושאים.

<ערן יוסף: לכן, על מנת לא לחכות עד שנגמור את כל העבודה הזו שתיקח עוד שנים, אמרנו: אנחנו מקפיאים את המצב הקיים, מצלמים את מה שקיים כיום ומוסכם שזה מה שנותנים ב-2017-2016.

<ערן יוסף: זה מה שנותנים, את זה אנחנו מעגנים.

<ערן יוסף: יש - - - שב-2003 נגרע משהו?

<ערן יוסף: נמשיך לדון על זה.

<ערן יוסף: אם נגיע למסקנה שזה נכון, נתקן.

אלי אלאלוף: להשלים.

אלי אלאלוף: זה לא לתקן, זה להשלים.

<יעקב זכאי: עורך הדין ערן יוסף, דמי ביגוד נגרעו - - -? - - -

אלי אלאלוף: עורך הדין יעקב זכאי, יש לי בקשה: אני חושב שנקדם את הנושא אם תעביר את הרשימה המדויקת לפי ידיעתך.

<יעקב זכאי: מאה אחוז, אבל יש גם לא רק רשימות פרטניות.

<יעקב זכאי: יש כלל שאומר שזכאויות מסוימות היום בהוראות ניתנות ללא בקשה מצד הנכה, אלא באופן אוטומטי.

<קריאה: נכון, נעביר לו את זה.

<קריאה: נעביר לך - - -

אלי אלאלוף: אני לא יכול להתייחס לידע בעקבות הידע האישי שלי שהוא קטן לידך.

אלי אלאלוף: אז אני מציע: אם יש לך, תעביר.

אלי אלאלוף: אז נוכל להתייחס אליהן בצורה רצינית.

אלי אלאלוף: אני מבטיח לך התייחסות רצינית.

<יעקב זכאי: זה רשימות של העדכון, אדוני.

אלי אלאלוף: מר ריזק סאלח.

<ריזק סאלח: אני ריזק סאלח מנציגות הנכים הקשים - - - 100% פלוס.

<ריזק סאלח: אני אברך על הפתיח הזה של האגף וגם של הארגון, שזו הפתיחה של החוק בדיונים על הטבות ועל הזכויות שהולכים לדון עליהן.

<ריזק סאלח: אבל מתוך ראייה בתוך החוק, שכחו פה ושם כל מיני נכויות קשות - - - להן את הזכויות שלהן.

<ריזק סאלח: כמו - - - את דמי אחזקת הבית, את הביגוד, את רכב המדינה.

<ריזק סאלח: זה מאוד חשוב ומאוד מהותי בחיי נכה קשה, שהוא בנכות מיוחדת, ואז העניין פוגע מאוד מהותית בחיים שלו וצריך לתת אז ממש דעת ודגש לעניין שבתוך החוק מוזכר ממש שפרא-פלגים וקאודרו-פלגים ולא - - - פלגים, וזה מאוד חשוב.

<ריזק סאלח: לא לשכוח את האנשים האלה, כי יש גם כאלה שהם יוכלו להיפגע.

<ריזק סאלח: יש כמה דברים: החבר'ה דיברו כאן על אי פגיעה בזכויות.

<ריזק סאלח: לפי המסמך, כאן, של שר הביטחון שמדבר במפורשות על מה עודכן ולמה עודכן.

<ריזק סאלח: רכישת רכב רפואי – מ-2010 לא עודכן; דיור – יש תכניות.

<ריזק סאלח: יש תכניות בתוך אגף השיקום על תכנית דיור ל-100% פלוס.

<ריזק סאלח: בתוך המגירה אבל.

<ריזק סאלח: זה אחד.

<ריזק סאלח: העניין של השיקום.

<ריזק סאלח: - - - השיקום שעבדו עליה והשקיעו מיליונים, כסף, לא נמצאת על השולחן.

<ריזק סאלח: לא נמצאת בתוך החוק.

<ריזק סאלח: אני מצדיק את מר דניאל בן אבו.

<ריזק סאלח: הוא אומר: מה שהיה שייך ל-1948, כשהקימו את החוק הזה, שהוא יסוד, אחד היסודות של המדינה, לדעתי, ועם נכי צה"ל – הדיון בוער בו לסגירה של הטבות נכי צה"ל, וזה ממש מהותי ועיקרי.

<ריזק סאלח: צריך למצוא חלופה לזכויות האלה ולא לסגור אותן.

<ריזק סאלח: אתה יודע ואני יודע וכולם יודעים שסגרו הרבה דברים שהם שיקומיים לנכי צה"ל: תחנות דלק, זכויות - - - כל מיני הטבות שנסגרו.

<ריזק סאלח: אין היום.

<ריזק סאלח: אז למה להטעות את עצמנו?

<ריזק סאלח: צריכים להסתכל בעיניים - - - ולהגיד: זה הדברים הנכונים, זה הקיים ולא להטעות.

<ריזק סאלח: לא בדיבורים.

<ריזק סאלח: אנחנו לא רוצים דיבורים.

<ריזק סאלח: אנחנו רוצים דברים טובים, דברים מציאותיים והמציאות קשה.

<ריזק סאלח: מבחן ההכנסה לנכים קשים – מי מדבר על זה בכלל?

<ריזק סאלח: זו הסחת דעת.

<ריזק סאלח: הסחת דעת מדברים עיקריים שאנחנו רוצים ומבקשים אותם שנים.

<ריזק סאלח: ויושב ראש הארגון שלנו גם יודע את זה, אבל למעשה אין תוצאות תכל'ס שמקדמות את זה להיטיב עם נכי צה"ל.

<ריזק סאלח: במיוחד גם עם הנכים הקשים מאוד, שהם נכות מיוחדת.

<ריזק סאלח: הוגדרו כנכות מיוחדת קשה בהרבה דברים.

<ריזק סאלח: ואני מקווה – בפתיח שלך אמרת וגם עם ראש האגף החדש – שאתם הולכים לפתוח ולדון במדוקדק ובמפורט, וזה מאוד משמח אותי - - - דברים כאלה, אבל צריך גם לשמוע את - - - בתוך ההבדל ולא - - - אותם ולא להגיד: לא שייך.

<ריזק סאלח: אנחנו חלק ואנחנו חוד החנית ואנחנו עם הנכות המיוחדת שלנו, יש לנו צרכים ואנחנו נעמוד עליהם ורוצים שיעלו בדיונים ושכולם ישמעו אותם וייתנו התייחסות.

<ריזק סאלח: גם בכנסת שתיתן את הדעת שלה ותפתור את הבעיות האלה.

<ריזק סאלח: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: מר מרק אדרי, בבקשה.

<מרק אדרי: שמי מרק אדרי, אני נכה מ-1973.

<מרק אדרי: ולגבי שיקום עצמי – דאגתי לשרת במשטרה 30 שנה, שאני פנסיונר ממנה.

<מרק אדרי: בעיקרון, אני בא ממדינה שאתה גם כן מכיר אותה והיא מדינה מתוקנת, שדואגת לזה שאדם שזכאי למשהו יקבל ולא יצטרך להילחם בשביל להגיע למה שמגיע לו.

<מרק אדרי: אני אישית נפגעתי.

<מרק אדרי: אני אתן דוגמה פשוטה, אני גם אקצר: עשר שנים הייתי זכאי לרכב – אף אחד לא אמר לי כלום.

<מרק אדרי: עד שהגעתי לארגון נכי צה"ל שבמקרה דאג לי.

<מרק אדרי: עשר שנים הייתי זכאי לרכב – אף אחד לא אמר לי כלום.

<מרק אדרי: רק לפני שנתיים קיבלתי את הרכב.

<מרק אדרי: זו דוגמה קטנה.

<מרק אדרי: אני יודע גם על הרבה נכים שמבחינתם לא יודעים כלום ממה שמגיע להם.

<מרק אדרי: כמו שהאדון הזה שבא ודיבר.

<מרק אדרי: כל הזכויות שאנחנו יודעים עליהם זה רק מפה לאוזן, מנכה וממקום שבו אתה בקשר עם בן האדם ואז הוא מספר לך.

<מרק אדרי: זה דברים שצריכים לתקן אותם באופן מהותי.

<מרק אדרי: לא יכול להיות שבן אדם שמגיעים לו דברים, בגלל העובדה שהוא תרם למדינה ודאג לזה שמבחינת האנשים – יישנו בבית בשקט ויהיה להם.

<מרק אדרי: אז אין סיבה שאת הזכויות שמגיעות לו, הן יהיו רשומות בתור הטבות.

<מרק אדרי: הטבות – מי מכיר הטבות?

<מרק אדרי: הטבות – אף אחד לא עושה לי טובה פה ואני לא מבקש טובה מאף אחד.

<מרק אדרי: מה שאני זכאי, אני מבקש לקבל אותו בזכות הדברים שאני השקעתי לגבי זה.

<מרק אדרי: ואני חושב שזה חשוב מאוד שאנחנו נקבל - - -

אלי אלאלוף: זו בדיוק המטרה של החוק.

<מרק אדרי: נכון.

אלי אלאלוף: החוק אמור להביא לך את הזכויות שלך, לא טובות כלשהן.

<מרק אדרי: נכון.

<מרק אדרי: ואני אומר דבר נוסף:

<מרק אדרי: אני מצפה לזה שאנשים שמבחינתם צריכים להעביר את הזכויות לאנשים – ידאגו לזה שבן האדם יקבל אותן באופן אוטומטי ולא יצטרך להביא עורך דין ולעמוד בבתי משפט ולעשות את הדברים האלה במצב הקיים.

<מרק אדרי: זהו.

<מרק אדרי: זה כל מה שהיה לי להגיד.

אלי אלאלוף: תודה רבה, מר מרק אדרי.

אלי אלאלוף: מר רפאל כהן צמח, יושב ראש מחוז חיפה והצפון.

<רפאל כהן צמח: רפי כהן צמח, יושב ראש מחוז חיפה והצפון בארגון נכי צה"ל.

<רפאל כהן צמח: קודם כל, אני מברך באמת היום על האווירה הטובה.

<רפאל כהן צמח: חבל שלא עשינו את זה היום בבית שאן במימונה עם המופלטות.

<רפאל כהן צמח: אני משמש כחבר מועצה בארגון נכי צה"ל מהיותי נער צעיר בן 19 ויושב ראש מחוז בשמונה השנים האחרונות.

<רפאל כהן צמח: אני מכיר קצת את הארגון הזה – איך הוא היה ומה הוא היום.

<רפאל כהן צמח: יש חילוקי דעות וטוב שיש חילוקי דעות, גם פנים ארגוניות בין החברים, אבל יש הצגה של מסמכים; הרי כשאתה מנהל משא ומתן במשך חמש שנים, אז יש חלופת מסמכים.

<רפאל כהן צמח: אי אפשר להביא מסמך מ-2011 ולהשוות אותו למסמך מ-2016 או להביא משהו שב-2002 אנחנו מגלים שגרעו זכויות נכי צה"ל וב-2009 יצאנו למאבק.

<רפאל כהן צמח: איך שנבחרנו יצאנו למאבק מול אגף השיקום והחזרנו את - - - ההוראות וההטבות לקדמותן, ועל זה בנינו במשך מרוצת השנים את התזכיר.

<רפאל כהן צמח: נכון שלא הכול מאה אחוז ואין מאה אחוז, ומפה צריך תמיד לשפר ולקדם הלאה את הדברים.

<רפאל כהן צמח: ויש נספח לתזכיר הזה שעליו אנחנו עומדים ביחד, גם, אני חושב, עם מחוז תל אביב כגוף אחד.

<רפאל כהן צמח: הם פה מנסים לצייר פה שני מחנות.

<רפאל כהן צמח: יש חילוקי דעות ויש מאבקים וזה טוב שיש מאבקים, ואנחנו צריכים ביד אחת להביא את הדבר הטוב ביותר עבור נכי צה"ל, שאנחנו מייצגים אותם בימים אלו.

<קריאה: כל הכבוד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אחרון הדוברים שלא מארגון נכי צה"ל, זה מר משה בן לולו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<משה בן לולו: שלום לכולם.

<משה בן לולו: שמי משה בן לולו.

<משה בן לולו: אני נכה צה"ל ממלחמת יום כיפור, חטיבה 401, תחת פיקודם של דני יתום, דן שומרון ותת אלוף מוטי פז.

<משה בן לולו: אני נפצעתי ביום הראשון ב-23:45 בלילה לאחר שהטנק שלי נפגע מטיל סאגר וחילצתי את התותחן ואת הנהג מהטנק, ואני הייתי בחוץ ולא קרה לי כלום.

<משה בן לולו: כשנכנסתי לטנק הבוער – אני שרוף 50% מהגוף שלי בדרגה שלישית.

<משה בן לולו: אני מאמין בצדק בישראל, אני מאמין במשפט בישראל, בכנסת ישראל.

<משה בן לולו: אנחנו נשבענו אמונים למדינת ישראל.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שאני נכה צה"ל 50%, דרגה שלישית, 48 ניתוחים, 24 מנות דם – מקבל 19% נכות ב-54 ועדות רפואיות.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שנכה צה"ל צריך להסתייע בעורך דין בשביל לקבל את הזכויות שלו.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שאני מגיע לבית החולים הדסה עין כרם ולא יכול להיות שלא מגלים לי בכלל שהאף והאוזניים זה איברים נפרדים מהראש.

<משה בן לולו: כתוב לי: - - - פלוס אפרכסות – 19%.

<משה בן לולו: כשהוכחתי באגף השיקום לרופא הראשי ולוועדות הרפואיות שהאף והאוזניים זה איברים נפרדים מהראש, קיבלתי 10% מיידית אבל מ-2012.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שאני שרוף ואני לא מקבל טיפולים, וחברי מר דניאל בן אבו, מחטיבה 14 באותה מלחמה, מקבל טיפולים, כי יש טעות בסעיף שלי.

<משה בן לולו: אני לא צריך להילחם על כל דבר.

<משה בן לולו: מר דניאל בן אבו, והוא יגיד לכם: אני בן האדם היחיד ששלחתי לנשיא המדינה שמעון פרס עליו מכתב.

<משה בן לולו: אמת או לא?

<דניאל בן אבו: אמת.

<משה בן לולו: אמת.

<משה בן לולו: החייל היחיד.

<משה בן לולו: כולם פה מכירים את משה בן לולו.

<משה בן לולו: כולם פה מכירים שמשה בן לולו מכיר את ספר החוקים בעל פה והוא לא עורך דין.

<משה בן לולו: אם הייתי יודע בגיל 18 את מה שאני יודע היום, יכול להיות שהייתי עושה לכולם פה בית ספר ולא הייתה מתקיימת השיחה הזו.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שאני בתעסוקה מעל ומעבר.

<משה בן לולו: קודם כל, אני מלווה קרוב ל-30 אלף נכים בהתנדבות מלאה.

<משה בן לולו: אני אמשיך דרכו של שמחה הולצברג.

<משה בן לולו: יותר ממחצית.

<משה בן לולו: כולם רוצים שאני אהיה בעל תפקיד ואני לא רוצה להיות בעל תפקיד.

<משה בן לולו: יושב פה עורך הדין עידן קליימן, יושב פה מר דניאל בן אבו – שמחר אני יכול להקים רשימה ואת כולם אני קורע.

<משה בן לולו: יושב עורך הדין עידן קליימן – תרוץ; יושב מר דניאל בן אבו – תרוץ; יושבים כולם – לא יכול להיות.

<משה בן לולו: תעסוקה כן.

<משה בן לולו: קודם כל, השיקום – להביא לאישה שקל מעבודת כפיים, אחר כך התגמול זה מהדם שלה.

<משה בן לולו: אבל למה אנחנו צריכים עורכי דין?

<משה בן לולו: אני עכשיו בתביעה – משנת 1974 עד 1996, שגדלו לי האחוזים ל-60%, שפתאום בא רופא ובדק לי את הצלקות בסרגל.

<משה בן לולו: כל ועדה - - - 19%?

<משה בן לולו: נתקן לך.

<משה בן לולו: בום 19%.

<משה בן לולו: בוועדה ה-54 בא רופא ובודק לי את הצלקת.

<משה בן לולו: אני אומר לו: מה אתה עושה?

<משה בן לולו: אומר לי: עכשיו תראה.

<משה בן לולו: 60%.

<משה בן לולו: היום אני 72%, אבל מ-60% עד 72% זו החמרה.

<משה בן לולו: כל הוועדות היו ועדות חוזרות.

<משה בן לולו: על זה אפשר לתבוע.

<משה בן לולו: על זה אפשר לתבוע.

<משה בן לולו: לא יכול להיות שאני - - - הלכתי לעורכי דין מעיתון הלוחם, שרק אדון, יושב ראש הארגון, מר - - - מאשר אותם כי הם משלמים כסף.

<משה בן לולו: ואם אני ארצה לכתוב מכתב – יש מכתבים למערכת בתור חברים – הוא רק יראה משה בן לולו, הוא פוסל.

<משה בן לולו: הוא פוסל.

<משה בן לולו: אבל יושבים שם עורכי דין שרצו חצי מיליון שקל פלוס 40%, 800 אלף שקל פלוס 20%.

<משה בן לולו: עורך הדין עידן קליימן ראה את התיק שלי ואמר לי: משה, אתה מנצח.

<משה בן לולו: קח את התיק, שמור אותו בכספת.

<משה בן לולו: מר דניאל בן אבו אמר לי: עזוב אותך, אני אסדר לך מכונית אורטופדית.

<משה בן לולו: אמרתי לו: דני, היו לי את כל המכוניות בעולם.

<משה בן לולו: תן לי סוסיתא.

<משה בן לולו: תן לי סוסיתא לנסוע, אבל תן לי את מה שמגיע לי בזכות.

<משה בן לולו: בזכות.

<משה בן לולו: עזוב אותי.

<משה בן לולו: הוא לא רצה.

<משה בן לולו: השעיתי את התיק ואמרתי לו: סגרתי את התיק.

<משה בן לולו: פתחתי את התיק.

<משה בן לולו: הוא אמר לי: אבל סגרת.

<משה בן לולו: אמרתי לו: בשביל להרגיע אותך.

<משה בן לולו: אתה רוצה?

<משה בן לולו: תבוא לדיון.

<משה בן לולו: אתה לא תרצה?

<משה בן לולו: אל תבוא לדיון.

<משה בן לולו: הגעתי לדיון בבית המשפט לבד, בלי עורכי דין.

<משה בן לולו: פנה אליי השופט – הנה, מר דניאל בן אבו עד ותת אלוף מוטי פז ישב והחברים שלי ישבו והילדים שלי – אמר לי: אתה לא מיוצג?

<משה בן לולו: אמרתי לו: לא.

<משה בן לולו: אמר לי: טוב, יש לך מה להגיד?

<משה בן לולו: אמרתי לו: כן.

<משה בן לולו: אמרתי לו: אני מאמין במשפט בישראל, בכנסת ישראל ובצבא ההגנה לישראל.

<משה בן לולו: אם יקום כבודו אם מישהו במדינה הזאת, כולל ראש הממשלה, שהתגייס לצבא עם עורך הדין, המשפט מסתיים בחמש דקות.

<משה בן לולו: אני שם את התעודה ועוזב את - - -.

<משה בן לולו: הוא הסתכל עליי ככה.

<משה בן לולו: אמר לי: יש לך עוד מה להמשיך?

<משה בן לולו: המשכתי.

<משה בן לולו: אמר לי: מספיק.

<משה בן לולו: עורכת הדין של משרד הביטחון של קצינת התגמולים אמרה כמה שטויות.

<משה בן לולו: קם מר דניאל בן אבו ואמר להם: שחור-לבן, שחור-לבן, שחור-לבן.

<משה בן לולו: נגמר המשפט, השופט אמר: שבו פה ואתה לא יוצא מהחדר.

<משה בן לולו: תקשיב, תיק כזה – אני 20 שנה בבית המשפט, לא ראיתי מימיי.

<משה בן לולו: אני לא אומר לך מאה אחוז.

<משה בן לולו: 80%-70% אתה מנצח, אבל הם יפעילו עליך סוללה של עורכי דין.

<משה בן לולו: בסעיף אחד הם יתבעו אותך.

<משה בן לולו: נתן לי רשימה של עורכי דין הכי טובים, פחות טובים, של הפרקליטות.

<משה בן לולו: ירדנו למטה.

<משה בן לולו: ירד מר דניאל בן אבו – קרא לי, לבן שלי ולבת שלי והתחיל לבכות.

<משה בן לולו: אמת?

<דניאל בן אבו: כן.

<משה בן לולו: לא ידעתי שאתה יודע לדבר ככה.

<משה בן לולו: גם אני אתן לך עורכי דין וגם אני אתן לך מענק לבן שלך – לא לך, לבן שלך – 50 אלף שקל, כי לא ראיתי בן שמלווה ככה את אבא שלו.

<משה בן לולו: אני בן לניצולת שואה.

<משה בן לולו: אימא שלי איבדה שישה אחים ואת ההורים שלה.

<משה בן לולו: אף אחד לא ידע את זה.

<משה בן לולו: יודעים בן לולו – מרוקאי.

<משה בן לולו: אימא שלי פלסטיקאית.

<משה בן לולו: בגלל זה העבודה שלי יותר טובה משלו.

<משה בן לולו: כי אימא שלי בלילה הייתה מגרדת והייתה אומרת לרופאים: תיקחו את העור.

<משה בן לולו: זה של הבן שלי, זה לא מבנק העור.

<משה בן לולו: בניתוח ה-38 רצו לכרות לי את היד.

<משה בן לולו: אמרה להם: לא, עד שזה לא יהיה נמק.

<משה בן לולו: בניתוח ה-48 זה הצליח.

<משה בן לולו: אני עם יד.

<משה בן לולו: זה - - - שלושה חודשים.

<משה בן לולו: זה לא השתלות.

<משה בן לולו: זה יכול להביא סרטן עור.

<משה בן לולו: הסעיף הראשון צריך להיות כתוב: עלול להביא סרטן עור.

<משה בן לולו: אין לי מה להגיד יותר.

<משה בן לולו: כולם חברים שלי.

<משה בן לולו: ואם כבר שיקום – גם מנכ"ל ארגון נכי צה"ל צריך להיות נכה צה"ל ולא מבחוץ.

<משה בן לולו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל, אני חייב לסיים את הישיבה.

<קריאה: אמרת ב-12:00.

<קריאה: תן לי שתי דקות.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו שרשום שלא קיבל, ואתה לא.

<קריאה: אני גם רשום.

אלי אלאלוף: איפה אתה?

אלי אלאלוף: בסוף אתה.

<קריאה: אבל זה חשוב.

<קריאה: זה בעניין החלפת הרכב.

<קריאה: נורא חשוב.

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: חבר'ה, יש לי רק דבר שתבינו: כל מה שנאמר פה, אם הוא לא מופיע בחוק, אנחנו נדון בו.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, כל סעיף וסעיף נקרא אותו.

אלי אלאלוף: תדעו את השיטה.

אלי אלאלוף: השיטה – אנחנו קוראים סעיף-סעיף.

אלי אלאלוף: נתעכב על הסעיף עד שיהיה מקובל עלינו.

אלי אלאלוף: זה לא מקובל עלינו?

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך לדון.

אלי אלאלוף: בנוסף, מי שרוצה להוסיף דברים שלא קיימים – אני לא אגיד שזה יהיה קל להכניס סעיפים חדשים, אבל נתמודד עם זה – אנחנו נדון בהם.

אלי אלאלוף: לכן, זה לא הזמן.

אלי אלאלוף: אני מאוד אהבתי את הדיון הזה, כי למדתי.

אלי אלאלוף: מודה.

אלי אלאלוף: מודה באשמה.

<קריאה: זה בדיוק דקה.

<קריאה: בדיוק דקה.

אלי אלאלוף: לא, אל תפריע לי.

אלי אלאלוף: זה לא ייתן לך.

<קריאה: אבל נתת לצד - - -

אלי אלאלוף: אבל אתה לא תקבל את זכות הדיבור.

אלי אלאלוף: חבל.

אלי אלאלוף: יש דברים שאני יודע לסכם.

אלי אלאלוף: אוקיי?

אלי אלאלוף: אז אתם - - -.

אלי אלאלוף: כל הנושאים שעלו פה היום באופן כללי, אנחנו נדון בהם באופן ספציפי, קשור לאותו סעיף.

אלי אלאלוף: אז שתבינו, אף סעיף, לא נקפוץ עליו.

אלי אלאלוף: אנחנו נדון ביחד אתכם ונתחשב בהערות שלכם, למרות שההחלטה היא בסוף בידי חברי הכנסת בלבד.

אלי אלאלוף: לכן, האחרון אחרון חביב ושנרשם מראש זה המנכ"ל של הארגון, מר חיים רונן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<חיים רונן: אני אקח דקה אחת כי הבנתי שאתה צריך לסיים בעוד שלוש דקות.

<חיים רונן: אני אעשה את זה מהר.

<חיים רונן: אני חושב שההישג הגדול של התזכיר הוא בזה שמצלמים תמונת מצב.

<חיים רונן: מר חיים בר לא הספיק להציג את המצגת, אבל יש הרבה מאוד זכויות - - -

אלי אלאלוף: אנחנו נדון בה.

אלי אלאלוף: נציג אותה בדיון הבא.

אלי אלאלוף: נתחיל בה.

<חיים רונן: כן, כן - - - יש הרבה זכויות נוספות שנכנסות לתזכיר הנוכחי.

<חיים רונן: הם מצלמים תמונת מצב ונותנים את תחילת העבודה עם אגף השיקום, ואני חושב שבנקודה הזו זה יום בשורה לנכי צה"ל.

<חיים רונן: מה עוד שוועדת גורן הצטמצמה בסוף להסכם המנכ"לים, שזה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנכ"ל משרד הביטחון ויושב ראש הארגון.

<חיים רונן: שבאמת, ההחלטות שהתקבלו היום בוועדת גורן, כמעט ואין בהן שום פגיעה בנכי צה"ל.

<חיים רונן: אני חושב שצריך לברך על היום, אז אני אקצר כי אני רואה שאתה ממהר, אז אני לא אתן את כל הרשימה.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני אסכם בצורה מאוד קצרה.

אלי אלאלוף: תודה לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: זה כבוד רב שהם פה וכבוד רב שהם מההתחלה עד הסוף וזה טוב לעשות ישיבות בפגרה, כי אין הרבה עיסוקים נוספים.

אלי אלאלוף: תודה שבאתם, ואני חושב שתלוו את הוועדה לאורך הזמן.

אלי אלאלוף: אנחנו נתכנס במועד.

אלי אלאלוף: עוד בתוך הפגרה נעשה ישיבה נוספת ונמשיך לדון, והפעם נתחיל אחרי הצגת המצגת.

אלי אלאלוף: אנחנו ניכנס לקריאה של כל סעיף וסעיף בקריאת החוק.

אלי אלאלוף: במקביל, יהיו מספר פעולות שייעשו, שציינתי תוך כדי דיבור, תוך כדי דיון, ואנחנו ניפגש ודאי לכמה ישיבות טובות.

<אתי שבתאי: - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז מתקנים אותי – אם זה לא בפגרה או בגלל החגים וימי הזיכרון למיניהם, אנחנו מיד עם החזרה לעבודה של הכנסת.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכולם.

אלי אלאלוף: בהצלחה.

<קריאה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כל טוב לכם.