הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 199, 2018-02-05 12:30

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא של דיונים מהירים שהוגשו, על ידי חבר הכנסת עודד פורר, בנוגע להעברת תכנים מיניים בשיעור לילדי כיתה ה', העברת תכנים מיניים בשיעור לילדי כיתה ה' של חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון, אנוכי, מחדל המורים המחליפים בבתי הספר, של חברת הכנסת עליזה לביא, ומחדל המורים המחליפים במערכת החינוך, של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יפעת שאשא ביטון: קשה להגיע לנושא דיון כזה בלי להתייחס גם לאירועי השבוע האחרון וסיפור תלמה ילין.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם אנחנו מתייחסים כאן למחדל שנעשה על ידי מורים מחליפים אז אנחנו מגלים שהדופי הוא לא רק במורים מחליפים, אלא גם קשה לנו מאוד לעקוב אחר מורים שהם קיימים במערכת, אפילו מוערכים במערכת, עם ותק במערכת.

יפעת שאשא ביטון: ואני מוכרחה לומר לכם, הסיפור של תלמה ילין זה סיפור שלא הפתיע אותי, צמרר אותי מאוד, אבל לא הפתיע אותי.

יפעת שאשא ביטון: הגיעו לשולחננו מספר סיפורים דומים מבתי ספר אחרים ואני אומר לכם שהמאפיינים של כל הסיפורים הם אותם מאפיינים.

יפעת שאשא ביטון: מורה שהוא נערץ, שהוא מוערך, שההורים מוכנים להילחם עליו, הם מגיעים יחד איתו כדי להגן עליו במשרד החינוך והתוצאה היא שמשרד החינוך אומר 'מה אתם רוצים?

יפעת שאשא ביטון: תראו איך אוהבים את המורה הזה, לא יכול להיות שבאמת קרה כאן משהו'.

יפעת שאשא ביטון: ופגשתי את זה פעם אחת ופגשתי את זה פעם שנייה, כשהם יודעים שיש תלונות על הטרדות מיניות בגין אותם המורים ובמקרה הכי הכי טוב שאנחנו נפגוש את זה, המורה מועבר לבית ספר אחר.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו כאן כדי שנראה איך אנחנו, פעם אחת, מתמודדים עם התופעה הזאת ועם מה שקרה בימים האחרונים, ופעם שנייה, יוצרים לשם שינוי מערכת חינוך מוגנת עבור הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: לא יכול להיות שהבנים והבנות שלנו יגיעו לבתי הספר, למקום שאמור לתת להם את מרב ההגנה וייפגעו שם, בין כותלי בית הספר וגם אחר כך, על חלק מהדברים ינסו לתת לגיטימציה, כי הם מצדיקים - - - אנחנו שמענו בסיפורים האחרונים שהצדיקו את הקשרים בין מורה לבין ילדה בת 18, זה לגיטימי וזה בסדר, קשרים שהם כן היו עם יחסי מין או בלי יחסי מין.

יפעת שאשא ביטון: מנסים, אתם יודעים, לתת כל מיני הצדקות.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו פה כדי לבלום את הסיפור הזה ואנחנו חייבים את כל מי שיושב סביב השולחן כשותף שלנו לפעולה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת עליזה לביא וחבר הכנסת עודד פורר, אתם רוצים בפתיחת הדיון?

עודד פורר: אני אפתח.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

עודד פורר: ראשית תודה רבה.

עודד פורר: אני ביקשתי את הדיון הזה כדיון מהיר אחרי כמובן המקרה המזעזע, אני חושב שהוא אירע באחד המושבים, שמורה מחליף לילדים בכיתה ה' החליט שהוא מעביר שיעור חינוך מיני, אגב, לפי איך שהוא רואה את זה, לפחות לפי התיאורים שקראנו בעיתון, כולל המחשה וכיוצא באלה.

עודד פורר: זה מצטרף בסוף לעובדה שנראה כאילו משרד החינוך מתייחס למורים כבייביסיטר וכשמתייחסים למורים כבייביסיטר אז סוגרים חורים, שמים איזה מורה איפה שהוא, צריך, לא צריך, אנחנו צריכים למלא את החלל.

עודד פורר: הסיפור הזה הוא מזעזע, קודם כל מבחינת השליטה שיש בבית הספר.

עודד פורר: מה, לא יודעים מה הולך?

עודד פורר: מורה מחליף נכנס לכיתה, בין אם הוא מורה עם תעודת הוראה ובין אם הוא לא עם תעודת הוראה, או אני לא יודע באיזה סיטואציה, אף אחד לא יודע מה הוא הולך ללמד שם?

עודד פורר: אף אחד לא יודע מה התכנים שהוא הולך להעביר מול הכיתה?

עודד פורר: המקרה הזה נחשף בסוף כשאחד הילדים סיפר כמובן להורים, כמשיח לפי תומו מה היה לו, זה לא שבית הספר חשף את הסיפור הזה.

עודד פורר: הפעם השנייה היא בכלל איך בנויה כל המערכת הזו, גם מבחינת מספר המורים שהיא מחזיקה, כדי לייצר את המנגנון הזה של מורים מחליפים.

עודד פורר: הרי ברור לחלוטין שזה מנגנון נדרש בכל בית ספר, אי אפשר להחזיק את בית הספר בלי איזה שהוא סדר כוחות שיודעים שיש גם מורים ש - - -

יפעת שאשא ביטון: מערך שנותן גיבוי.

עודד פורר: התפקיד שלהם לתת גיבוי והם גם צריכים להיות מורים שמוכשרים לעמוד מול כיתה, שעברו את כל הבדיקות, את כל המסננים שעוברים מורים לפני שנכנסים לעמוד מול כיתה.

עודד פורר: אני חושב שזה אולי הדבר, אם אנחנו יכולים לצאת עם איזה שהוא משהו בסיכום הוועדה הזו, גברתי, זה בדיוק להיכנס לנושא הזה, איך בונים כוח אדם כזה שיודע לתת גיבוי, מה ההכשרה שלו, מה המינימום, כדי להכניס מורה מחליף לכיתה ושמשרד החינוך יפסיק להסתכל על המורים כאילו הם איזה בייביסיטר.

עודד פורר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת עליזה לביא, את רוצה להתייחס עכשיו?

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה להגיד שיש מורים מעולים במדינת ישראל וחבל שהמקרים - -

יפעת שאשא ביטון: והם הרוב.

עודד פורר: הרוב המכריע.

עליזה לביא: - - הללו מטילים את הדופי ואת הכאב ואת מורת הרוח.

עליזה לביא: אני חושבת שכל מי שיושב פה סביב השולחן מסכים, אנחנו לא בוויכוח בכלל, המורים במדינת ישראל הם מורים טובים, הם מורים מעולים.

עליזה לביא: רק במוצאי שבת הייתי בשבעה אצל חברה, אני פתאום רואה אותה עם ווטסאפ, היא מתכתבת עם התלמידים שלה, כי אם היא לא תעיר אותם אז הם לא יגיעו לבית הספר והם לא ילמדו 5 יחידות מתמטיקה.

עליזה לביא: היא מנהלת מחוז מרכז של משרד החינוך במתמטיקה והקפיצה שם בזכותה מדהימה, ובזכות כל המערכת.

עליזה לביא: אין לי מילים.

עליזה לביא: אני רק עמדתי עם דמעות בעיניים ואמרתי 'וואו, איזו עבודת קודש את עושה'.

עליזה לביא: היא מעירה את התלמידים שלה, אחרת אף אחד לא מעיר אותם בבתים שלהם.

עליזה לביא: באמת אין לי מילים, יש מורים מדהימים.

עליזה לביא: מצד שני, איך יכול להיות שאנחנו נחשפים לעוד ועוד חוליים של המערכת, בכל מה שקשור למורים מחליפים?

עליזה לביא: זה לא יעלה על הדעת.

עליזה לביא: גברתי פתחה והציגה ואתה ממשיך ואנחנו רואים חדשות לבקרים עוד סיפור של הטרדה מינית ועוד סיפור של חוסר גבולות והמשותף כמעט תמיד לכולם זה - -

עודד פורר: מורה מחליף פדופיל?

עליזה לביא: - - שאין מורים מחליפים.

עליזה לביא: מה עם החוק שלך?

עליזה לביא: אתה קואליציה, מה עם החוק של רשימת פדופילים?

עליזה לביא: איך יכול להיות - - -

עודד פורר: יפעת הגישה גם היא את אותו חוק.

עליזה לביא: אני גם רציתי להגיש, אבל אמרתי - - -

עודד פורר: משרד המשפטים התנגד וגם המשטרה.

עליזה לביא: אבל זה לא בסדר כי החוק הזה - - - אני כבר מהכנסת הקודמת עובדת על החוק הזה.

עליזה לביא: אני למדתי איך זה עובד בארצות הברית ובארצות הברית החוק הזה מיושם והוא נגיש ומונגש ולא יעלה על הדעת שרשימות של פדופילים ובטח של מורים או של כאלה שמתיימרים לעסוק בהוראה ואין ידע ואין מענה והפתרון הוא להעביר אותם למקום אחר.

עליזה לביא: מה, במקום אחר אין ילדים?

עליזה לביא: איזה מין שערורייה זאת?

עליזה לביא: אז אני רוצה להפנות כמה שאלות למשרד החינוך, גברתי.

עליזה לביא: אחרי הברכות והמילים הטובות שיש למערכת, קודם כל איך זה יכול להיות שזה מתרחש בבתי הספר, מה אתם עושים כשהדברים האלה קורים?

עליזה לביא: השאלה השנייה, מה הצעדים המידיים שאתם החלטתם שאתם עושים, היה דיון?

עליזה לביא: האם יצא חוזר מנכ"ל ברור, בהיר, מנומק, מסביר, עם כלים למערכת, מה אנחנו עושים כדי גם להתמודד עם התופעה הרעה והחולה הזאת?

עליזה לביא: וגם מה הם הקריטריונים לכניסה של מורה מחליף?

עליזה לביא: אני מזכירה לך, חברתי, שאני הגשתי הצעת חוק, שעברה בקריאה טרומית, שנועדה להשלים את החסר למוסדות רלוונטיים ולהטיל את האחריות על משטרת ישראל בנושא המידע בהעברת עברייני מין, כל מה שקשור בחוק של מניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים.

עליזה לביא: החוק הזה, יחד עם החוק הזה שאתם צריכים להעביר אותו, אני רואה שהמערכת לא מתפקדת, אנחנו חייבים להעביר פה בחקיקה ולראות איך אנחנו עושים את זה בצורה נכונה.

עליזה לביא: לא יכול להיות שכל יום נפגעים עוד ילדים ועוד ילדות במערכת החינוך.

עליזה לביא: אנחנו לוקחים אותם למרחב שהיה אמור להיות הכי בטוח, הכי מגן, הכי מסייע, מבנה אותם לחיים בריאים, טובים ונורמליים ומקבלים ילדים פגועים, מקבלים בחזרה ילדים פגועים.

עליזה לביא: אז במו ידינו אנחנו הורסים את העתיד של הילדים שלנו?

עליזה לביא: וגברתי, אני מבקשת ממך, עוד לפני שנקבל את התשובות מאנשי המשרד שבהמשך לדיון הזה יהיה דיון נוסף אצלך בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת עליזה לביא.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאני מעבירה את רשות הדיבור למשרד החינוך אני מוכרחה לחזור ולומר, לא רק בגלל האירועים האחרונים, אלא גם בגלל מקרים אחרים שאנחנו מטפלים בהם, לצערי הרב החולה הרעה היא לא רק במורים מחליפים, אנחנו פוגשים את זה גם במורים שהם חלק מהמערכת.

יפעת שאשא ביטון: נציגי משרד החינוך שיושבים כאן מכירים את המקרה של מורה שהגיע מידע לגבי הטרדות מיניות שהיו כלפיו וגם שם פגשנו מורה מאוד מוערך ומאוד נערץ, אבל אני רוצה לומר לכם, אני אגיד את זה אפילו בשפה שאולי לא מתאימה לוועדה, ההתאבדות שהייתה להורים כלפי אותו מורה החשידה כשלעצמה.

עליזה לביא: את מדברת על המקרה הוא ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, של איש צבא שהיה בבית ספר אחד, אחר כך עבר לבית ספר אחר, משום מה גם במקרה אחר, אני תיכף אציין בכלל על עובדים אחרים, שהם גם לא מורים בתוך המערכת - - -

עודד פורר: ההורים הגנו עליו?

יפעת שאשא ביטון: כן, וכשאמא מתקשרת אליי ואומרת לי שהיא לא תנום ולא תשקוט עד שהיא לא תילחם על חפותו ושהיא לא תישן בלילה עד שהיא לא תדע שאני אסיר את הדרישה שלי ממשרד החינוך כדי שלא יקראו לו לשימוע, ואתה רואה התגייסות כזאת של הורים ואתה שואל - - - גם הפדופיל, אגב, שנמצא כבר והיו הליכים כנגדו וזה היה ברור, זאת אומרת זה כבר לא היה ברמה של שמועות או מידע שלא נבדק, גם שם ההורים העריצו אותו ואף אחד לא האמין שהוא באמת מסוגל לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו צריכים רגע לבדוק גם איזה קווים לאופיים של אותם אנשים ולא למהר להגן על כל אחד שבאמת נראה נופת צופים בתוך בית הספר ולהתחיל להתייחס קצת יותר ברצינות לאותות האזהרה האלה, כי בסוף בסוף זה הילדים שלנו שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים שהם יגיעו לגיל 30 כדי שהם יהיו מסוגלים לפתוח את הפה בלי להשאיר צלקות.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, משרד החינוך.

<דליה מזרחי: שלום.

<דליה מזרחי: שמי דליה מזרחי, אני מכוח אדם בהוראה במשרד החינוך.

<דליה מזרחי: אני סגנית מנהלת אגף בכיר לכוח אדם בהוראה.

<דליה מזרחי: אני חברת ועדה וגם בוועדה נוספת יושבת ראש הוועדה לעובדים שהם בעלי רישומים פליליים.

<דליה מזרחי: הוצאנו ביוני, אחרי המקרה שקרה, נוהל ברור, מוסדר, שכל עובדי ההוראה ממלאי מקום - - -

<זאב גולדבלט: כדאי שתגידי איזה מקרה שקרה, כי קורים כל הזמן.

<זאב גולדבלט: בתל אביב את מדברת?

יפעת שאשא ביטון: הפדופיל בסוף שנה שעברה, שהתכנסנו והיה דיון.

<דליה מזרחי: נכון.

<דליה מזרחי: אז הוצאנו נוהל ברור לכל מנהלי בתי הספר, שהם מחויבים לעבור דרכנו לפני שהם קולטים עובד הוראה ולפני שכף רגלו נכנסת לבתי הספר.

עליזה לביא: הנוהל הזה יצא כחוזר מנכ"ל?

<דליה מזרחי: לא, יצא נוהל לכל בתי הספר, זה לא חוזר מנכ"ל.

עודד פורר: רגע, מה תנאי הסף - - -

עליזה לביא: לא, רק מה זה הנוהל.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת, מי מקבל את הנוהל הזה?

<דליה מזרחי: כל מנהלי בתי הספר.

עליזה לביא: כל מנהל בית ספר במדינת ישראל קיבל את הנוהל הזה?

<דליה מזרחי: כן.

עליזה לביא: אפשר להציג את הנוהל לוועדה?

<דליה מזרחי: ודאי.

<מיכאל פינטו: זה לא מדויק.

<קריאה: זה לא מדויק, גברתי.

עודד פורר: אני רק רוצה, אם תוכלי להתייחס, למה הם תנאי הסף לאותו מורה מחליף.

עודד פורר: האם יש תנאים שונים כשאת מגייסת מורה מן המניין, או כשאת מגייסת עכשיו מורה שהוא מורה מחליף?

<דליה מזרחי: קודם כל הם לא מורים.

<דליה מזרחי: אלה שהם ממלאי מקום הם לא מורים, אבל אנחנו דרשנו שאלה שיבחרו אותם, אל"ף, ינסו לבחור מצוות בית הספר - - -

עודד פורר: סליחה שאני קוטע - - -

<לירון ספרד: אני אשמח אם תיתנו לנו להשלים את התיאור, כי כתבנו את השאלות שלכם ואנחנו נתייחס לכול.

עודד פורר: אז אני מבקש להתייחס לזה שכשבונים - - - תראה, ניקח מקום אחר.

עודד פורר: בצבא עושים בט"ש, ביטחון שוטף, אתה לא יכול להחזיק קו סיור עם אותו כוח כל הזמן, אתה בונה כוחות שאתה יודע שאתה צריך כל פעם להחליף את הכוח הזה.

עודד פורר: אותו דבר הם - - - אתם יודעים מה?

עודד פורר: אני לא רוצה להגיד 'הם', קשה מאוד שמורה יעבוד 100% מהימים שיש לו להורות בבית הספר.

עודד פורר: הוא חולה, יש לו ימי הצהרה שמגיע לו.

עודד פורר: איך בונים את סדר הכוחות הזה?

עודד פורר: שמי שמחליף אותו - - - זה לא שבבט"ש אומרים, 'אוקיי, זה יהיה חייל בלי נשק בשעה הזאת שמחליפים את החייל'.

עודד פורר: זה צריך להיות אותו חייל.

<ענת הוכנר: שיסבירו גם משרד החינוך, כי הם פותחים חסומים של - - -

<לירון ספרד: יש לנו התייחסות מלאה לכל דבר.

<ענת הוכנר: סבבה, אבל ההתייחסות הזאת ל - - -

יפעת שאשא ביטון: בואו נשמע את משרד החינוך מהתחלה ועד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: אם יש שאלות נכתוב אותן ואחר כך נוכל להוסיף על מה שנאמר.

<דליה מזרחי: אז ההנחיות שאנחנו הוצאנו באותו נוהל, ביקשנו שקודם כל ינסו לבחור מורים מצוות בית הספר שפנויים למילוי מקום, עובדי הוראה שהם גמלאים, שיעבדו אצלם, כאלה שהם בעלי תעודות הוראה, סטודנטים שלומדים לתעודות הוראה, בעלי תואר אקדמי.

<דליה מזרחי: מלבד כל הדרישה הזאת, שבאמת זה יהיה אחד מכל האפשרויות האלה, הוא מחויב להמציא אישור על היעדר עבירות מין כשהוא מגיע לבית ספר ומלבד זה הוא קודם כל מגיע אלינו לבדיקה, שאנחנו באמת רואים שאין לו רישום פלילי או - - -

יפעת שאשא ביטון: השם שלו מגיע לבדיקה, לא האיש.

<ענת הוכנר: אבל כשאתם רואים אתם לא עוצרים.

<לירון ספרד: בדיקת מידע פלילי מלאה.

<ענת הוכנר: אבל היה לכם ולא עצרתם.

יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<דליה מזרחי: ורק לאחר מכן הם מקבלים אישור להכניס ממלא מקום לבית הספר.

<דליה מזרחי: אנחנו לוקחים את הנוהל הזה, אנחנו בודקים אותו, הגיעו אלינו פניות שבדקנו אותן ומתחילת השנה אנחנו במעקב צמוד בעקבות אותו מורה, שלא ייכנס אחד כזה לבית הספר.

<דליה מזרחי: במקרה של המורה הזה, זה מישהו שכן היה בבית הספר מספטמבר וגם אין לו רישום פלילי.

יפעת שאשא ביטון: נכון, שזה חלק, אגב, מהאתגרים שלנו בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: כי גם המורה המחליף - - -

<לירון ספרד: זה כבר האתגר הפדגוגי.

<קריאה: זו אינפורמציה לא נכונה.

יפעת שאשא ביטון: את תוכלי להתייחס אחר כך.

<לירון ספרד: אני אשמח להוסיף על הדברים של דליה ולהרחיב אותם.

<לירון ספרד: בהמשך לדברים של דליה, אני עכשיו מסתכל במבט מאז יוני, מאז שחודדו ועודכנו הנהלים.

<לירון ספרד: כפי שדליה אמרה, בן אדם לא יכול להתחיל לעבוד במילוי מקום מבלי שיש מה שנקרא אישור מלא של משרד החינוך.

<לירון ספרד: האישור המלא, אמרה דליה, זו רשימה של קריטריונים ובתוכם גם בדיקת הרישום הפלילי המלאה.

<לירון ספרד: לא רק היעדר עבירות מין, גם בדיקת רישום פלילי מלאה, פלוס לראות אם יש היסטוריה בעייתית לפי המידע של המשרד.

עליזה לביא: אז איך התחקירנים של עיתון 'ידיעות אחרונות' נכנסו?

<לירון ספרד: שנייה רגע.

<לירון ספרד: אני לא יודע מי זה התחקירנים, אני לא מכיר את המקרה ואם תעבירי לי את הפרטים אני אוכל להתייחס אליו.

<לירון ספרד: המקרה הזה לא מוכר.

<לירון ספרד: אנחנו לא רק בודקים עבר פלילי, גם בודקים עבר משמעתי.

<לירון ספרד: כלומר אדם שהיה לו עבר משמעתי, לצורך העניין במדינה, במשרד, שהוא לא יכול אחרי זה להיכנס בדלתות מסתובבות.

<לירון ספרד: זה דבר אחד.

<לירון ספרד: מעבר לזה, אני עכשיו מתייחס רק לאוכלוסייה של ממלאי מקום שעתיים, אני לא מתייחס לאוכלוסייה של עובדי הוראה.

<לירון ספרד: על עובדי הוראה יש לנו רגולציה הרבה יותר מקיפה, כי לעובדי הוראה גם נדרשת כשירות פדגוגית.

עודד פורר: למה לא לעשות - - -

<לירון ספרד: אדוני, אני בדיוק עכשיו מתייחס לזה.

<לירון ספרד: חשוב להגיד, לאתר ממלא מקום על בסיס שעתי, בכל שלבי החינוך, גני ילדים, שם אפילו המורכבות עוד יותר גדולה, גני ילדים, בתי ספר יסודיים, על יסודיים, זו לא משימה פשוטה לאף מנהל מוסד חינוך.

<לירון ספרד: יש תקופות, פתאום יש שפעת, חמישה מורים חסרים, קשה, מצב לא קל.

<לירון ספרד: בגלל הצורך הזה, כדי לתת למנהלי מוסד חינוך כלים שיאפשרו להם להתמודד עם המשימה הזאת, של איתור ממלא מקום, לא רק בקאדר שהם הצליחו לייצר, כי לפעמים הם לא מצליחים לייצר.

<לירון ספרד: אם אתה ביישוב פריפריאלי הרבה יותר קשה לך בסופו של דבר למצוא אנשים שיהיו ממלאי מקום.

<לירון ספרד: אנחנו עכשיו פועלים בתוך המכרז, הוקם צוות שעכשיו מכין מכרז שהמטרה של המכרז זה להקים מאגר של עובדים ממלאי מקום על בסיס שעתי, שההתאמה של כל המועמדים והאנשים שייכנסו למאגר תיבדק מראש על כל ההיבטים הרלוונטיים.

עודד פורר: שזה יהיה כמו יחידה כזו שהיא תשלח - - -

<לירון ספרד: מודל ההפעלה, עדיין לא נקבע בדיוק איך הוא יפעל, אבל יהיה מאגר ומנהל עכשיו נתקע, לצורך העניין, בלי מורים - - -

<קריאה: כמו מערך בוחנים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אין פרוטוקול כשאתם כולכם מדברים, אז בואו נכבד כל פעם את מי שמדבר ונעשה את זה מסודר.

<לירון ספרד: כמו מאגר כוח אדם, אבל כוח אדם שתהיה לו כשירות מסוימת.

<לירון ספרד: עכשיו אנחנו בוחנים את זה ודנים בזה בצורה מאוד מעמיקה.

<לירון ספרד: אנחנו פוגשים מנהלים ופוגשים גננות וקבוצות מיקוד, כדי להבין את הצרכים של השטח, כי אנחנו מבינים את הבעיה של השטח ולצורך העניין אנשים עם רקע בהדרכה.

<לירון ספרד: כמובן שאנחנו קודם כל נעדיף - - -

עליזה לביא: אבל רק שנייה, אתה יושב היום בוועדה הכנסת, אתה מנסה לתרץ לנו - - -

<לירון ספרד: סליחה, למה?

<לירון ספרד: זה לא תירוץ.

<לירון ספרד: אני רק אשלים בבקשה - - -

עליזה לביא: לא, כי אני אגיד לך למה.

<לירון ספרד: זה לא תירוץ, זו אמירה מהשטח.

עליזה לביא: לפני ארבע שנים נערך דיון בוועדת החינוך של הכנסת, דיון חירום על הנושא הזה.

עליזה לביא: אני אצטט לך מה אמרה תמי יהושע, מנהלת אגף בכיר לכוח אדם בהוראה במשרד, ארבע שנים, 'הנהלים וההנחיות שלנו הם בדיקה של השכלה אקדמית פדגוגית, אנחנו לא מאפשרים להכניס', 'יש הוראות מאוד ברורות' - - -

<לירון ספרד: על איזה אוכלוסייה היא דיברה, חברת הכנסת לביא?

עליזה לביא: 'רעננו', המנכ"לית רעננה לאחרונה מה ההתייחסות לעובד הוראה שאין לו הכשרה נדרשת.

<לירון ספרד: יפה, היא מדברת על עובדי הוראה - - -

עליזה לביא: ארבע שנים.

<לירון ספרד: זה יוצא מהקונטקסט.

<לירון ספרד: הקונטקסט שאת מקריאה ממנו, לפי המילים, זה קונטקסט שמדבר על עובדי הוראה.

<לירון ספרד: עובדי הוראה חייבים להיות בעלי כשירות - - -

עליזה לביא: סטודנטים.

<לירון ספרד: עובדי הוראה חייבים להיות בעלי הכשרה פדגוגית.

<לירון ספרד: כלומר מורה בבית ספר צריך - - -

<קריאה: זה לא מפריע להם להיות פדופילים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, מי שכל פעם יכניס איזה היא מילה אני אוציא החוצה.

עליזה לביא: תקרא את התחקיר של 'ידיעות אחרונות', של תחקירנים שנכנסו לבתי הספר, תקרא.

עליזה לביא: הנה, אני מביאה לך, זה ציטוטים של דיון שהיה כאן לפני ארבע שנים.

<לירון ספרד: אני אשמח לקרוא - - -

עליזה לביא: אני אגיד לך מה, אתה יודע למה אני בהלם?

עליזה לביא: משום שאתם עכשיו באים לתת לנו רשימה של דברים שאולי תעשו.

<לירון ספרד: לא אולי, אנחנו עושים.

עליזה לביא: הייתם צריכים לעצור ולהגיד 'עד כאן' ולא שאנחנו פה נשמע מה אתם אולי תעשו.

<לירון ספרד: אנחנו לא אולי נעשה, אנחנו עושים את זה.

<לירון ספרד: יש צוות - - -

עליזה לביא: איך זה קורה?

<לירון ספרד: יש לוחות זמנים שהמנכ"ל באופן אישי מקבל עליהם דיווח, להכין מכרז מסודר - - -

עליזה לביא: בבקשה.

עליזה לביא: עוד כמה ילדים ייפגעו?

עליזה לביא: כמה ילדים ייפגעו?

יפעת שאשא ביטון: את יודעת למה אני לא מתפרצת, חברת הכנסת עליזה לביא?

יפעת שאשא ביטון: כי זה לא יפתור לנו את הבעיה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם הכנתי פה רשימה של שאלות ואת תראי שהבור הוא הרבה יותר גדול.

<לירון ספרד: יש שני דברים, יש את המצב העכשווי, הנקודתי, שכרגע אומר שכל עובד ממלא מקום חייב לעבור סדרה של בדיקות ועד שהוא לא עובר את סדרת הבדיקות הזאת ויש אישור, כף רגלו לא אמורה לדרוך בבתי הספר.

<לירון ספרד: זה אחת.

<לירון ספרד: מעבר לזה אנחנו מייצרים עכשיו כלי נוסף עבור מנהלים במוסדות החינוך, שיאפשר להם מאגר מוגדר מראש, שכל הכשירויות של אותם אנשים תיבדקנה מראש ואם יש מה שנקרא בלת"מ, חור באותו יום, יש לו מוקד שמאפשר לו - - - מודל הטיפול עוד לא סגור, מאפשר לו שיגיע ממלא מקום לבית הספר בזמן אמת, כדי למלא את החסר, והוא יכול להיות בטוח שמי שיגיע לבית הספר כבר איזה בדיקה.

<לירון ספרד: עכשיו, אין ספק, היו ויהיו אירועים נקודתיים שבהם יש איזה בעיה של גבולות.

<לירון ספרד: מה אנחנו עושים כדי לצמצם אותם?

<לירון ספרד: אני תיארתי מה אנחנו עושים כדי לצמצם אותם.

<לירון ספרד: מה אנחנו צריכים לעשות עוד לצמצם אותם?

<לירון ספרד: לעשות הכנה רחבה יותר למורה ממלא המקום לפני שהוא מגיע.

<לירון ספרד: כשאנחנו ישבנו עם מנהלים הבהירו לנו, כשמגיע ממלא מקום, המורה שנעדר אמור להכין איזה חומר מראש להעביר לתלמידים.

<מיכאל פינטו: עבודה נוספת למורים.

יפעת שאשא ביטון: אוי נו באמת, בואו נתחיל להתבכיין עוד פעם עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים לבכות או שאנחנו באים לנסות לטפל באיזה שהיא מצוקה?

<מיכאל פינטו: אנחנו באים לטייב, גברתי.

<לירון ספרד: בכל בית ספר אמור להיות אוגדן של חומרים, חומרי למידה.

<לירון ספרד: המטרה היא לא לייצר שיעורים חופשיים במערכת שיעמידו את הילדים ושיציירו ציורים על הלוח, כמו שהיה לנו.

יפעת שאשא ביטון: תיכף אני אגיד לך מה דעתי על זה.

<לירון ספרד: המטרה היא שתהיה מה שנקרא למידה משמעותית בכל שעות היום.

<לירון ספרד: כשאנשים נעדרים ולצערנו זה דבר טבעי, אנשים חולים - - -

עודד פורר: אבל למה אתם צריכים מכרז בשביל זה?

<לירון ספרד: המטרה של המכרז זה לייצר מאגר בסדר גודל ארצי - - -

עודד פורר: אבל למה אתם לא מגייסים פשוט יותר כוח אדם?

יפעת שאשא ביטון: לגייס יותר מורים?

יפעת שאשא ביטון: צריך להעסיק אותם, לשלם להם שכר.

יפעת שאשא ביטון: אתה צריך להכין - - -

<לירון ספרד: זה לא עניין של מורים - - -

עודד פורר: הם משלמים להם שכר גם ככה.

<לירון ספרד: יש תקן לשעות שבהן יש היעדר של עובד.

<לירון ספרד: כשעובד נעדר משעות העבודה, כשאני נעדר מיום עבודה העבודה שלי מצטברת על השולחן ולמחרת אני חוזר ויש לי יותר עבודה.

<לירון ספרד: כשמורה נעדר יש תלמידים שצריכים מישהו להיות איתם בכיתה, להעביר להם, ללמד אותם וזו המטרה של המאגר הזה.

<לירון ספרד: אנחנו נתייחס לכל השאלות.

<לירון ספרד: אתם שאלתם מה הם הצעדים המיועדים לטיפול, מה הקריטריונים, התייחסנו ואני מבקש מהשירות הפסיכולוגי הייעוצי, כשמתרחשת תקלה, כשיש אירוע בבית הספר, שחלילה יש בו מה שנקרא פגיעה או התנהלות - - -

עודד פורר: אם תוכל להתייחס למה עשיתם בבית הספר הזה, בכיתה ה'.

<איריס בן יעקב: לא נוכל, אבל באופן כללי.

יפעת שאשא ביטון: היום רק נכנסת לשם המפקחת.

יפעת שאשא ביטון: על תלמה ילין?

עודד פורר: לא, אני לא מדבר על תלמה ילין.

עודד פורר: אני מדבר על המושב - - -

<איריס בן יעקב: אני יכולה להתייחס באופן כללי ואולי גם מה שלירון יגיד לי שאפשר.

<לירון ספרד: לגבי הפעילות כלפי הילדים במושב שנעשתה אחרי האירוע אפשר לציין באופן מלא.

<איריס בן יעקב: באופן כללי, כשמתגלה איזה שהוא אירוע, כמובן אנחנו מחלקים את זה, כשהוא אירוע שיש עליו חובת דיווח ואירוע שאין עליו חובת דיווח, אנחנו קודם כל מנסים להבין מה בדיוק היה שם, דבר שני, מנסים לאתר את מעגלי הפגיעות, זה מדווח מיד למפקחת בית הספר, המפקחת על הייעוץ, הרשות המקומית, השירות הפסיכולוגי הייעוצי, השפ"חים באזור.

<איריס בן יעקב: אנחנו נכנסים.

<איריס בן יעקב: אם יש, נגיד, כיתה שהיא פגועה, אז השירות הפסיכולוגי מגיע לכיתה, נעשית שיחה עם הילדים.

<איריס בן יעקב: במידה שזה איש צוות אז נעשית גם פעילות עם צוות המורים, במקביל גם נעשית פעילות עם ההורים, פעילות הסברה.

<איריס בן יעקב: זה יוצר תחושה של חוסר אמון מול בית הספר וזה מובן לחלוטין.

<איריס בן יעקב: וכמובן אם יש ילד ספציפי שנפגע, אז אנחנו דואגים לו לטיפול.

<קריאה: איפה כל זה בשטח?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע, ברשותכם, גם לא להישאר ולהישאב לנישה של המורים המחליפים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לכם שהסיפור בתוך בית הספר וההפקרות של הילדים שלנו בתוך בית הספר היא הרבה יותר גדולה ממה שאנחנו חושבים.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לכם אפילו את הדוגמה של המאבטח שהיה לא מזמן, השומר.

יפעת שאשא ביטון: תרבות הטיוח בתוך המערכת היא פי כמה גרועה מכל מה שקורה שם.

יפעת שאשא ביטון: ידעו על זה גם מורים מתוך המערכת, יועצת, שפתאום אחרי שכל הסיפור הזה נודע היא זזה לבית ספר אחר, חלק אומרים 'כי היא בחרה' וחלק אחר אומר 'כי היה צריך בבית ספר אחר מחליפה'.

יפעת שאשא ביטון: יש לי את הכול מתועד, אני אראה לכם את המכתבים ואתם תבינו כמה סתירות יש בתוך המערכת כדי לנסות ולסדר את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מקרה שהיה לפני חודש, אולי חודש וקצת.

יפעת שאשא ביטון: הוציאו נהלים לגבי איך צריך להיראות בודקה של שומר, שהוא צריך להיות חשוף ושאפשר לראות פנימה.

יפעת שאשא ביטון: יש לי תמונות מהשבוע, הבודקה אטום, החלונות אטומים עם וילון אדום בפנים.

יפעת שאשא ביטון: כאילו לא מספיק שהחלונות אטומים אז גם יש וילון אדום בפנים.

יפעת שאשא ביטון: אותו בודקה שאנחנו מדברים עליו.

יפעת שאשא ביטון: ואני תוהה - - - אז נכון, אתה, לירון, לא יכול להיות בכל מקום וגם לא אתן וגם לא מי שיושב פה במשרדים, אבל יש לנו שם אנשי חינוך למטה ויש שם מנהלות ומנהלי בתי ספר ויש שם מורים ואני רוצה לדעת מי לוקח אחריות על מה שקורה לילדים שלנו שם.

יפעת שאשא ביטון: אתם גם היום תוציאו נהלים, חשובים מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני מקבלת אותם, מה קורה עם מנהלת שלא מקיימת את זה?

יפעת שאשא ביטון: מה קורה אם מקבלים לתוך בית ספר מורה שלא עבר את כל התהליך הזה?

יפעת שאשא ביטון: מי משלם את המחיר, חוץ מהילד?

<לירון ספרד: היא חשופה לדין משמעתי.

יפעת שאשא ביטון: יופי, דין משמעתי.

<לירון ספרד: שנייה רגע.

<לירון ספרד: אנחנו מדינה מתוקנת, אדם שלא מקבל נהלים כמובן מוזמן לבירור במשרד והוזמנו מנהלים.

יפעת שאשא ביטון: וחזרו חזרה לשטח ומה?

יפעת שאשא ביטון: ובאו הארגונים והגנו עליהם?

<מיכאל פינטו: אל תביא אותנו למקום הזה, סליחה.

<לירון ספרד: יש מדרג של תגובות.

<מיכאל פינטו: אל תביא אותנו למקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, אני תיכף איתך.

יפעת שאשא ביטון: רוצה לנהל שיח.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מי אתה, פעם ראשונה שאתה פה בוועדה, אבל יש לי כבר מה להגיד לך.

<מיכאל פינטו: תודה, גברתי.

<לירון ספרד: יש מדרג של תגובות.

<לירון ספרד: כל אדם שפעל בחריגה מנהלים, פעם שלא בהתאם להנחיות, אני בכלל מדבר על החוק - - -

עליזה לביא: אבל עד שאתה יודע, עד שאתה מדווח.

<לירון ספרד: אז מה אתם רוצים?

עליזה לביא: הילדים נפגעים.

יפעת שאשא ביטון: לירון, אני אגיד לך מה הבעיה, והיא לא מופנית אליך, היא מופנית גם לשם.

יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך דוגמה קונקרטית, לצערי הרב, באמת לצערי הרב, בכל דבר שתיתנו יש לי דוגמה לשלוף.

יפעת שאשא ביטון: אפרופו לבדוק אם יש עבר משמעתי או יש איזה שהם באגים בתוך ההתנהלות.

יפעת שאשא ביטון: היה לנו סיפור עם גננת, סיפור של אלימות מאוד קשה, ביישוב לא רחוק מכאן, ניהלנו שיח אינטנסיבי מאוד עם משרד החינוך, היה ברור שהיא צריכה לצאת החוצה, ההסתדרות, לשם שינוי, הסכימה לשתף פעולה, אבל היא הסכימה להזיז את הגננת לגן שיש בו שתי גננות ולא לכתוב לה כלום.

יפעת שאשא ביטון: היא לא עברה עם איזה שהוא מכתב או משהו - - -

<לירון ספרד: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי זה היה ההסכם עם ההסתדרות כי אחרת הם לא הסכימו שנזיז אותה.

<לירון ספרד: אבל אנחנו סוברנים להחליט, מה זאת אומרת?

יפעת שאשא ביטון: לירון, בסוף, בפועל, במציאות זה מה שקורה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדינה מתוקנת או לא ובסוף זאת ההתנהלות.

יפעת שאשא ביטון: אז הם זזים ממקום למקום, בלי שום מסמך שאנחנו יכולים לעקוב אחריו.

<לירון ספרד: יושבת ראש הוועדה, אני לא הייתי בא ומצייר איזה תופעה של - - -

יפעת שאשא ביטון: זו תופעה.

<קריאה: זו תופעה, תכירו בה.

<לירון ספרד: אני אגיד לכם.

<לירון ספרד: אני משרת ציבור, אני אומר לכם כפי שהדברים ידועים לי ואני אומר את זה בצורה ברורה, אין תרבות של טיוח - - -

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית יש.

<לירון ספרד: אני אומר לכם, תראו - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, אתה יודע מה הבעיה?

יפעת שאשא ביטון: עד שאנחנו לא נשב כאן ונודה כולנו שחבר'ה, יש כאן תופעה, יש לנו חולה רעה במערכת, בואו נתגייס.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, אני רציתי לתת פה לאימהות, אבל אתה עושה לי 'לא' עם הראש ואני רוצה רגע לסגור איתך פינה קטנה.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל מה השם שלך?

<מיכאל פינטו: צהריים טובים לכולם.

<מיכאל פינטו: שמי מיכאל פינטו ואני יושב ראש הסתדרות המורים בגוש דן ומנהל בית ספר במדינת ישראל ומנהל מחלקת הגנים לשעבר.

יפעת שאשא ביטון: אז, מיכאל, אני רוצה רגע לומר לך משהו, כמי שבאה מהמערכת והייתה מורה.

יפעת שאשא ביטון: כשאמרו כאן שכשמורה לא נמצא הוא צריך להכין חומר, כדי שיידעו עם מה הוא נכנס לכיתה, ואתה אמרת 'הנה, רוצים להוסיף עוד על המורים', אז מפתיע אותי שאתה מנהל בית ספר.

יפעת שאשא ביטון: אני בתור מורה, היו לי מערכי שיעור מוכנים, וכשאני לא הגעתי לשיעור מסוים אני ידעתי מה הילדים צריכים ללמוד באותו שיעור וידעתי להעביר את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך יותר מזה, במקרים שרציתי שלא אני זו שלא תעביר את החומר הזה, כי היה לי חשוב להיות באותם שיעורים ספציפיים היו לי מערכי שיעור מוכנים לאם חלילה, יש הרבה דברים שקורים בבית ספר, לא רק כי אני נעדרת, אלא כי פתאום צריך לטפל באיזה שהוא משבר שקורה עם ילדים וכו', היו מערכים מוכנים למקרים כאלה.

יפעת שאשא ביטון: אז אל תבואו ישר ותגידו 'מעמיסים עוד פעם על המורים' במקום לנסות לעזור לנו ולראות איך אנחנו פותרים את המצוקות האלה.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני הוא, מדובר בתופעה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להודות בזה, אנחנו יכולים לא להודות בזה, מדובר בתופעה ואנחנו כולנו פה מנסים לראות איך אנחנו מסדרים את זה שזה ייראה יותר טוב.

יפעת שאשא ביטון: זה נראה רע.

יפעת שאשא ביטון: היום, כשאנחנו יושבים כאן, יש ילדים בתוך מערכת החינוך שחשופים לפגיעות מצד אנשי צוות שאנחנו יודעים עליהם.

יפעת שאשא ביטון: שאנחנו יודעים עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על אלה שאנחנו לא יודעים, אני מדברת על אלה שאנחנו יודעים עליהם ולא הצלחנו להזיז אותם מהמערכת, מכל מיני סיבות, ולזה אני רוצה שאתה תתייחס.

<מיכאל פינטו: ראשית, אני מבקש להודות על הדיון החשוב הזה, כי הדיון הזה הוא באמת באמת חשוב.

<מיכאל פינטו: חברי הכנסת, פתחתם ואמרתם את דבריכם בצורה המדויקת ביותר.

<מיכאל פינטו: אני אענה ואני אומר יותר מכך, ואני שמח שהעין שלך ראתה את תנועת שפת הגוף שלי.

<מיכאל פינטו: אני כואב את הכאב של הרבה מאוד מנהלים במדינת ישראל, אני כואב את הכאב של היום בעיר שלי, למעלה מ-50 מורים חסרים היום, רבותיי.

<מיכאל פינטו: למעלה מ-50 מורים.

<מיכאל פינטו: אצלי בבית הספר - - -

יפעת שאשא ביטון: בגוש דן.

<מיכאל פינטו: אצלי בבית הספר היום חסרים ארבעה מורים.

<מיכאל פינטו: אני מוצא את עצמי לא פעם ולא פעמיים, אני, כמנהל מוסד חינוכי, לוקח שתי כיתות ביחד, שלוש כיתות ביחד, ואני שואל את עצמי איפה מבחן האחריות שלי כמנהל בית ספר?

<מיכאל פינטו: האם לכך אני צריך לעשות?

<מיכאל פינטו: לפדגוג?

<מיכאל פינטו: לא, רבותיי, הכוונה היא, ואני כאן מסתכל אל חבריי במשרד החינוך, המאגר וכל מה שתיארת קודם לכן זה יפה מאוד, אבל מהלכה למעשה אין פתרונות.

<מיכאל פינטו: תבואו ותשמעו את הכאב ואת האחריות של מנהלי בתי הספר.

<קריאה: שמענו.

<קריאה: הדיון הוא לא על מנהלי בתי ספר.

<זאב גולדבלט: האם זו עילה לקבל מורה שמסכן את הכיתה?

<מיכאל פינטו: חס וחלילה.

<זאב גולדבלט: אבל אתם מקבלים מורים שמסכנים את התלמידים שלכם.

<מיכאל פינטו: אדוני, אני אענה לך גם על זה.

<מיכאל פינטו: לא להאשים, אל תאשימו בדברים שלא נבדקו.

<מיכאל פינטו: סליחה, בואו רק ניכנס - - -

יפעת שאשא ביטון: בוא, תן לי אני להגיד לאן אנחנו נכנסים, אתה תענה לשאלות.

<מיכאל פינטו: מה שאני רוצה לומר, הבעיה של מורים ממלאי מקום שעתיים היא בעיה קשה ביותר, קשה ביותר.

<מיכאל פינטו: אני 24 שנים במערכת החינוך, 11 שנים מנהל בית ספר במדינת ישראל וגם מנהל מחלקת גני הילדים, ששם הבעיה הרבה יותר מורכבת כשחסרה גננת.

יפעת שאשא ביטון: אתה מנהל מחלקת - - -

<מיכאל פינטו: ניהלתי בעבר מחלקת גני ילדים.

יפעת שאשא ביטון: ניהלת, נבהלתי לרגע.

<מיכאל פינטו: לא, לא במקביל.

<מיכאל פינטו: מולטי, אבל לא עד כדי כך.

<מיכאל פינטו: מה שאני רוצה לומר, רבותיי, שהבעיה האמיתית, לא אנחנו צריכים למצוא לה את הפתרון.

<מיכאל פינטו: לא מנהלי בתי הספר - - -

יפעת שאשא ביטון: הנה, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תקשיב לי טוב, אם יושב פה מנהל בית ספר, כשאני מדברת איתו על נושא כזה - - -

<מיכאל פינטו: תני לי לסיים, גברתי, את דבריי.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא, סיימת.

<מיכאל פינטו: האחריות של הסכנה והסכנות זה משטרת ישראל - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אתה אומר לי 'האחריות היא לא בי', אבוי לי שהילדים שלנו נמצאים שם.

<מיכאל פינטו: משטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: באמת אני אומרת לכם.

<מיכאל פינטו: אני מבקש להשלים את דבריי.

<מיכאל פינטו: לגבי גיוס מורים ממלאי מקום, האחריות לא יכולה לחול על מנהלי בתי הספר.

<מיכאל פינטו: רבותיי, הדבר - - -

<לירון ספרד: בגלל זה מייצרים - - -

<מיכאל פינטו: רבותיי, משטרת ישראל, לשון החוק - - -

יפעת שאשא ביטון: כנראה שצריך לבדוק גם את הכשירות של מנהלי בתי הספר.

<מיכאל פינטו: רבותיי, משטרת ישראל היא המופקדת, אתם, המשרד, חייבים לעשות - - -

<לירון ספרד: בגלל זה מייצרים - - -

<מיכאל פינטו: אתם, המשרד, ולא אני כמנהל בית ספר.

<מיכאל פינטו: תודה רבה.

<לירון ספרד: בסדר גמור, בגלל זה אנחנו בדיוק מייצרים את הכלי הזה עבור מנהלי מוסדות החינוך.

<מיכאל פינטו: כמה שנים לוקח לייצר, אדוני, את הכלי הזה?

<לירון ספרד: אנחנו התחלנו בנובמבר האחרון, אני מקווה שלקראת מרץ-אפריל כבר יהיה מכרז.

יפעת שאשא ביטון: לירון, אתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה, בנקודה הזו אתה בכלל לא צריך להצטדק.

<לירון ספרד: זו בעיה של 70 שנה.

יפעת שאשא ביטון: מנהל בית ספר שאומר על משהו, ולו הקטן, על נייר הטואלט מצדי בשירותים של בתי הספר, שאומר 'זו לא אחריות שלי', תקשיבו, אני מרימה ידיים.

<לירון ספרד: זה לא ה - - -

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי אם כל איש חינוך, כל איש חינוך, לא רק מנהל ולא רק מורה ולא רק המזכירות, כל מי שנמצא בבית הספר, היה מרגיש קצת אחריות כלפי הילדים שנמצאים שם, הכול היה נראה אחרת.

<מיכאל פינטו: יש לנו אחריות עצומה, גברתי, אבל אחריות של ממלא מקום, על אנשים, אין לנו אנשים בשטח, רבותיי.

<מיכאל פינטו: אין אנשים.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי, הייתי במערכות - - -

<מיכאל פינטו: אתם מסכימים איתי שאין אנשים בשטח?

<מיכאל פינטו: אין מורים, אין ממלאי מקום.

<מיכאל פינטו: זו הבעיה האמיתית, שאין ממלאי מקום ועם זה צריך להתמודד.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

<דליה מזרחי: אני רוצה להגיד רק מילה אחת.

<דליה מזרחי: נפגשנו עם מנהלים ועם מורים ועם גננות והם אמרו ההיפך לגמרי ממה שהוא אמר.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת.

<דליה מזרחי: ועם זה אנחנו יוצאים לדרך.

<דליה מזרחי: ולכן אני לא חושבת שהאמירה שנאמרה פה - - -

יפעת שאשא ביטון: דליה, את יודעת למה אני כועסת?

יפעת שאשא ביטון: כי זה הנזק של מערכת החינוך.

<מיכאל פינטו: רבותיי, כי אני אומר את האמת כאן, כנציג.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לא נכנס לי בדברים.

<מיכאל פינטו: סליחה, אני אומר פה את האמת - - -

<קריאה: לא הייתי מטיל דופי בדברים שאמר אדוני.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מייצג את מערכת החינוך, זה לא מייצג את המנהלים שאני מכירה בשטח.

<מיכאל פינטו: מה גברתי רוצה לומר בעניין?

יפעת שאשא ביטון: זה לא מייצג את המורים שאני מכירה בשטח.

<מיכאל פינטו: מה גברתי רוצה לומר בעניין?

יפעת שאשא ביטון: שמרגישים אחריות מלאה על הילדים שנכנסים בשעריהם ומוכנים לעשות - - -

<מיכאל פינטו: כלומר?

<מיכאל פינטו: כלומר?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ענת.

<ענת הוכנר: צהריים טובים.

<ענת הוכנר: אני ענת הוכנר, אני יו"ר ועד ההורים של תל אביב.

<ענת הוכנר: לצורך העניין חברה בפורום הארצי, אני חושבת שאני מדברת בשם כל ההורים במדינה.

<ענת הוכנר: זה לא מעניין אותנו מה אתם עושים, אנחנו שולחים את הילדים שלנו אליכם ואתם כושלים בעבודה שלכם, בין אם בגלל נהלים, בין אם בגלל שההסתדרות מגנה על מורים, בין אם בגלל שאיש אצלכם לא משלם את המחיר כי הוא עובד ציבור.

<ענת הוכנר: אנחנו יודעים מי לחץ על הכפתור ששחרר את השם של הפדופיל מנעמי שמר ומי שלחץ על הכפתור הזה עובד, הוא יקבל פנסיה, אתם תגנו עליו, הוא לא הלך הביתה.

<ענת הוכנר: 20 הילדים שהוא פגע בהן, כל החיים הלכו להם.

<ענת הוכנר: ואתם אל תגידו שנכנסים לבית ספר, בדקה שקורה משהו כל המערכת מתגייסת להגן על עצמה ולא על הילד ולא על הנפגע.

<ענת הוכנר: כל המערכת.

<ענת הוכנר: מורה לא מועף מבית הספר, יש מנהלת שנתנה בראשון לציון המלצות על המורה הזה, למרות שהיא ידעה שהוא עושה דברים שאינם טובים.

<קריאה: לא יודעים את זה בוודאות.

<ענת הוכנר: לכאורה.

<ענת הוכנר: המנהלת הזאת עובדת, הכול בסדר.

<ענת הוכנר: אתם תשמרו על המורים שלכם ועל מה מנהל צריך לעשות, אתם תכתבו נהלים ותגידו לנו שאתם אנשי ציבור שעושים את מלאכתם נאמנה.

<ענת הוכנר: תקשיבו, משרד החינוך - -

יפעת שאשא ביטון: ענת, ועוד יספרו לנו שהמנהלת היא מצוינת, והיא יכולה להיות כזו, אבל - - -

<ענת הוכנר: - - לא יכול לטפל בזה, צריך להוציא את הטיפול הזה מהידיים של משרד החינוך ושל המנהלים.

<ענת הוכנר: הם לא מסוגלים לעשות את זה.

<מיכאל פינטו: נכון מאוד.

<מיכאל פינטו: נכון מאוד.

<ענת הוכנר: שתיקח את זה המשטרה, שייקח את זה המודיעין, שיהיה מותר להעיף מורה ואתם תהיו בשקט ולא תגידו שיש לו חסינות של ההסתדרות.

<מאיר אסרף: ברגע שאפשר יהיה להעיף הורה אנחנו נהיה בשקט כשיעיפו מורה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, קודם כל זה שאתה יושב פה כלוביסט סביב השולחן, כבר התקדמנו.

<ענת הוכנר: אז כולם מתחבאים מאחורי זה, ועוד מקרה ועוד מקרה.

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מה יפה?

יפעת שאשא ביטון: סליחה, ענת, אני רוצה לחדד נקודה שלך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לכם מה יפה פה ואני רואה את כולכם, כשהיא אמרה שצריך להוציא את זה מהידיים שלכם וממשרד החינוך ולתת את האחריות למשטרה, עשיתם כן, כשאמרו לכם 'אתם תשבו בשקט ולא תתערבו בזה שמוציאים איש חינוך', זה אמרתם לא.

<מאיר אסרף: אנחנו יושבים בשקט כשעוצרים אדם, אנחנו יושבים בשקט - - -

<ענת הוכנר: איך אתה יושב בשקט?

<ענת הוכנר: איך מנהלות כאלה מצליחות לנהל?

יפעת שאשא ביטון: פשוט שערורייה, פשוט שערורייה.

<ענת הוכנר: דרך אגב המשרד - - -

יפעת שאשא ביטון: פשוט שערורייה, אתם תעשו כל מה שצריך, אנחנו נדאג שמי שצריך לצאת מהמערכת לא ייצא.

<ענת הוכנר: המשרד מספר לנו שהמלווים - - -

<מאיר אסרף: זה לא מה שאמרתי.

<ענת הוכנר: המשרד מספר לנו בתל אביב שיש חקירת משטרה ובגלל חקירת משטרה הוא לא יכול להיכנס, אבל בצד שני יש מי שדאג שחקירת המשטרה הזאת תגיע למבוי סתום, אז מה?

יפעת שאשא ביטון: רוב החקירות מגיעות למבוי סתום ויכול להיות ש - - -

<ענת הוכנר: אז הילדים - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, שמענו.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להגיד גם בנקודה הזו, כי זה חשוב וחבר הכנסת עודד פורר, אני אתן לך להתייחס, שרוב החקירות מגיעות למבוי סתום, מכל מיני סיבות, לא מחוסר אשמה, והיופי זה שאחר כך גם ההסתדרות, לא רק המורים, מנופפים בזה ואומרים 'הנה, המשטרה סגרה את התיק' והילדים שלנו נשארים מופקרים בתוך המערכת.

<מיכאל פינטו: שלטון הצדק, גברתי.

<מיכאל פינטו: אנחנו במדינת חוק.

יפעת שאשא ביטון: לא, בעניין של הוראה אין רק עקרון הצדק, יש את העיקרון של התאמה למערכת החינוך.

<מיכאל פינטו: שלטון הצדק, אני מדייק.

<מיכאל פינטו: אנחנו מכבדים את בעלי החוק.

<ענת הוכנר: במקרה של נעמי שמר, משרד החינוך ידע ויש הודעה של המשטרה שמשרד החינוך ידע ואישר את זה ואף בן אדם במשרד החינוך לא משלם על זה בכיסא שלו, בפנסיה שלו ולא הולך הביתה.

<ענת הוכנר: ועד שזה לא יקרה זה ימשיך.

<שיר דגן: אנחנו לא נסמוך על זה שהם יגנו לנו על הילדים, מישהו צריך - - - תנו לנו שמות - - -

<ענת הוכנר: - - - ותפקידנו לתבוע את זה - - -

יפעת שאשא ביטון: ענת, אני אוציא אותך.

יפעת שאשא ביטון: זהו, שמענו.

יפעת שאשא ביטון: שמענו, את צודקת.

יפעת שאשא ביטון: זהו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: תראי, גברתי, אני חושב שזו פעם ראשונה שאני בוועדה שלך, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: היא בדרך כלל מתנהלת בצורה קצת יותר נעימה.

עודד פורר: לא, אני לא הולך להתייחס לאיך, אני אומר, הנושא ומה שאני שומע פה פשוט מזעזע אותי, גם כהורה לילדים במערכת החינוך.

עודד פורר: כשאני חושב לעצמי, רץ לי בראש, רגע, הם נמצאים עכשיו, איפה הם נמצאים עכשיו?

עודד פורר: מול מי הם נמצאים עכשיו?

עודד פורר: ואני אומר לכם שגם אני יודע על טיוח של מקרים כאלה ואחרים, כולל, אגב, אני אומר את זה להסתדרות המורים, של אלימות נגד מורים, שמנהלים לא רוצים שיידעו שיש להם בלגן בבית הספר אז הם משתיקים.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאתה קופץ עכשיו - - -

עודד פורר: גם אלימות של תלמידים וגם של הורים נגד מורים.

עודד פורר: אבל אני אגיד לכם יותר מזה, גם אלימות של ילדים מול ילדים, כי הם רוצים להראות שהכול גן עדן, הכול נפלא אצלם.

עודד פורר: זה המצב, חברים.

עודד פורר: אני רוצה להגיד לכם משהו, ואני אומר את זה פה לנציגי משרד החינוך.

עודד פורר: אתם, תסלחו לי, לא משרד החינוך, זה משרד הטיוח.

עודד פורר: אתם לא תוכלו לטפל בבעיות האלה עד שלא תשימו אותן על השולחן ותגידו 'יש לנו פה בעיה, צריך לפתור אותה וצריך למצוא את הדרך לפתור אותה', ואני חייב להגיד שאני מזדהה עם מה שאמרו פה ההורים, לא יכול להיות שקורים מקרים כל כך חמורים ואף אחד לא נותן את הדין, אבל אף אחד.

עודד פורר: בהקשר הזה, גברתי, יכול להיות שצריך שיהיה, כמו שיש, את יודעת, יושבת פה נציגת המשטרה, כששוטרים עושים משהו יש מחלקה לחקירות שוטרים במשרד המשפטים כגוף חיצוני שבודק.

עודד פורר: צריך להיות גוף חיצוני, לא משרד החינוך - - -

<קריאה: קוראים לזה משטרת ישראל.

עודד פורר: לא, לא כל דבר צריך ללכת למשטרה.

<קריאה: יש בית דין למשמעת.

עודד פורר: לא, אני מכיר את בית הדין למשמעת.

עודד פורר: אני רוצה לומר בהקשר הזה, גברתי, צריך להתקיים פה דיון בפורום הרבה יותר רחב, הרבה יותר גדול, עם מקבלי ההחלטות, כולל שר ומנכ"ל, כדי להגיד איך פותרים את הסוגיה הזאת, כמה סוגיות שעלו פה, האחת היא הטיוח, שהיא לדעתי המרכזית של כל מה שקורה, כולל טיוח של מנהלים.

עודד פורר: הדבר השני הוא באמת סוגיית המורים המחליפים, ושלא יספרו לי על מכרז שייצא ביוני ואחר כך בנובמבר ובנובמבר לא יצא מכרז וכן היה לנו תקציב ולא היה לנו תקציב.

עודד פורר: חבר'ה, מורים מחליפים, בשעה הזאת יש מורים מחליפים בכל הכיתות בבתי הספר.

עודד פורר: אין מה לעשות, אי אפשר לחכות עם זה.

עודד פורר: גם אם יש פה שאלה שהיא שאלה תקציבית, צריך להידרש לזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, חבר הכנסת עודד פורר, אבל אני רוצה רגע לומר משהו, ושוב, לא ממקום של הגנה על משרד החינוך, יש לי הרבה ביקורת וכשיש לי אותה אני גם אומרת, אבל הבעיה הגדולה והסיפור הגדול הוא לא רק משרד החינוך.

עודד פורר: נכון, זה כל המערכת.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני רוצה להגיד לך, אני מכירה את זה גם מבפנים וגם עכשיו מבחוץ.

יפעת שאשא ביטון: גם כשמוצאים או רוצים לנקוט בהליך כזה או אחר כלפי איש חינוך, ואולי עכשיו בשביל לא להגיד שאין להם כוח אז הם יגידו שזה לא קורה, יש לנו את הסתדרות המורים.

יפעת שאשא ביטון: יש את ההסתדרות המורים והגננות, שראית אותם בעצמך, כשאמרו להם 'נוציא את זה מכם למקום אחר', כן, 'אבל אתם תהיו בשקט ולא תגידו כלום כשאנחנו נוציא את מי שלא צריך להיות שם', הם אמרו 'לא, אנחנו לא נשב בשקט'.

<קריאה: תנו הגנה למי שצריך לקבל הגנה.

יפעת שאשא ביטון: ענת, את עכשיו מגיבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתתייחסי גם למה שאני עכשיו אומרת.

יפעת שאשא ביטון: כשיש אלימות כלפי מורה, שזה חמור, זה פשוט חמור, אבל שם ישר אנחנו פוגשים את כולם קמים ואומרים 'משביתים את המערכת, אין לימודים', לשעתיים, ליום, ליומיים, אבל כשיש לנו ילדים שנפגעו מינית בתוך המערכת אף אחד לא השבית כלום, עולם כמנהגו נוהג והילדים ממשיכים להגיע לתוך בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אז, ענת, בבקשה, ואני מבקשת לא להפריע לה.

<ענת טוראל-דדון: שמי ענת טוראל, אני יושבת ראש הסתדרות המורים סניף בת-ים.

<ענת טוראל-דדון: תסלחי לי, כשנכנסתי לחדר הזה שאלתי את הבחורה הנחמדה שיושבת לשמאלי מי היא, היא אמרה לי שהיא מהמועצה לשלום הילד, והתחלנו לפטפט בינינו ואמרתי לה שהם מאוד עזרו לי.

<ענת טוראל-דדון: לפני מספר שנים, אני מורה רק 27 שנה, מורה, מנהלת ומחנכת כיתה עדיין והיה מקרה של טיוח במערכת.

<ענת טוראל-דדון: אני פניתי למועצה לשלום הילד, נגד מנהלת ונגד מורה שעשתה מעשה שאני לא אפרט אותו פה היום, והסיפורים האלה שאנחנו מטייחים ואנחנו נגן על בן אדם שפוגע בילדים הם סיפורים, אולי הם טובים לרייטינג, אולי הם טובים לוועדה הזאת, אף אחד, לא מהסתדרות המורים ולא משום מקום של אנשי חינוך יגן על בן אדם שפוגע בילד, ולו בציפורן של ילד.

<ענת טוראל-דדון: אנחנו נגן על ילדים בנפשנו, בגופנו ודרך אגב אנחנו מגנים עליהם יום יום שעה שעה דקה דקה בכיתות, מגנים עליהם.

יפעת שאשא ביטון: ענת, רק בשביל האמירה שלך - - -

<ענת טוראל-דדון: רגע, רגע.

יפעת שאשא ביטון: רק לסגור את הפינה של האמירה שאמרת - - -

<ענת טוראל-דדון: עשבים שוטים לא יישארו אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: יושבים אנשים עכשיו בבית, מי שיושב או מי שיראה את זה יותר מאוחר וישמע את הדברים שלך ויחשוב שאנחנו נמצאים במדינה אחרת כי הם - - -

<ענת טוראל-דדון: רגע, את אמרת לא להפריע לי ואת מפריעה לי.

יפעת שאשא ביטון: רגע, ענת, כי הם חווים על בשרם פגיעה בילדים שלהם שמעורבת בהם הסתדרות המורים ובסופו של דבר - - - אגב, גם אני הייתי בסיטואציה כזו עם הבן הפרטי שלי ובסוף הזיזו את הגננת למקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: וההורים כבר אומרים, 'אתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: כבר התעייפנו מלהילחם, אנחנו מוכנים לעצום את העיניים, הצרה עברה למקום אחר'.

יפעת שאשא ביטון: וזאת החולה הרעה שאנחנו נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, רק לפני שלושה-ארבעה חודשים היה לי אותו סיפור, יחד איתכם, על גננת, שברור שהיא אלימה, זאת אומרת זה לא היה בספק, ואנחנו הזזנו אותה לגן מעורב של דוברי ערבית ועברית כי יש שם שתי גננות, אז סמכנו על זה שמישהו ייתן שם גיבוי.

יפעת שאשא ביטון: מקרה אמיתי, תרצי תקבלי גם שמות.

<ענת טוראל-דדון: אני לא מכירה את המקרה - - -

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אז אל תגידו 'אנחנו לא מטייחים ועשבים שוטים לא נשארים בבית הספר'.

<ענת טוראל-דדון: לא, נהפוך הוא, אני לא אמרתי שאנחנו לא מטייחים, אמרתי שככל שנידרש לעניין הגנה על מורה, גננת, עובד הוראה כלשהו שפגע, או יש איזה שהוא הליך נגדו שאולי הוא פגע בילד, אנחנו לא ניתן יד לזה.

<ענת טוראל-דדון: אני אומרת את זה בצורה ברורה.

<ענת טוראל-דדון: אני יושבת ראש ועדת מעמד המורה בהסתדרות המורים - - -

<ענת הוכנר: אז מה קרה בנעמי שמר?

<ענת טוראל-דדון: אני לא הפרעתי לך, גב' ענת, אל תפריעי לי, בבקשה.

<ענת טוראל-דדון: אני אומרת את זה בצורה מאוד ברורה.

<ענת טוראל-דדון: כל עוד מתקיימת חקירת משטרה בעניין מסוים, ואני לא שוטר ואני לא חוקר ואני לא עורכת דין, ואני לא מתיימרת להיות, אנחנו ניתן למשטרה לעשות את עבודתה.

<ענת טוראל-דדון: כשתהיינה המלצות לגבי איש החינוך הזה, שבעיניי כל העניין מתחיל באמת ממה שדיברנו עליו מלכתחילה, והעניין הוא כזה, אנחנו קמים בבוקר, מתקשרות אליי שבע מורות, 'ענת, אני חולה', לי אין מאגר של ממלאי מקום, אין ולא יהיה ולא יכול להיות לי.

<ענת טוראל-דדון: אני לא חברת כוח אדם, אני לא, אני מנהלת מוסד חינוכי שבו - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל בדרך כלל יש מורות מתוך בית הספר שמחליפות - - -

<ענת טוראל-דדון: אין, כי הוא, יש לו יום חופשי.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי שם.

<ענת טוראל-דדון: סליחה, יש לו יום חופשי, הוא לא רוצה לעבוד.

<קריאה: אבל יש לכם איזה קאדר קטן.

<מיכאל פינטו: אין לנו שום קאדר, שום קאדר.

<ענת טוראל-דדון: יש לי אחת.

<ענת טוראל-דדון: יש לי אחת בקאדר.

<ענת טוראל-דדון: היום הודיעו לי שבע מורות בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: ענת, אני אגיד לך משהו על זה ואני יודעת שזה יישמע הכי נוראי, וזה גם לא פוליטיקלי קורקט - -

<ענת טוראל-דדון: לא, אני אגיד לך, אני נכנסת למילוי מקום.

יפעת שאשא ביטון: - - אבל אם אני צריכה להכניס מישהו שהוא מבחינתי חתול בשק ואין לי מושג מיהו או לתת לילדים כדור ושישחקו במגרש אני מעדיפה לתת להם כדור ושישחקו במגרש, גם שם היינו.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך - - -

<ענת טוראל-דדון: אבל האחריות על מי נופלת?

<ענת טוראל-דדון: זה אסור.

יפעת שאשא ביטון: אבל את זה אני אומרת למשרד החינוך, כי אם ברירת המחדל שלי היא להכניס מישהו שילמד אותם בכיתה ה' איך מקיימים יחסי מין וידגים להם, או שהם ישחקו, ואפילו גם אם ילד ייפצע, סליחה שאני אומרת את זה, במגרש, עדיף לי הפציעה הזו מאשר לדעת שאני לוקחת סיכון כזה גדול.

<ענת טוראל-דדון: אני רוצה לסיים ולומר דבר חשוב מאוד.

<ענת טוראל-דדון: בעניין מילויי המקום, משרד החינוך, באמת אנחנו מבקשים, דורשים, מתחננים, תפתרו לנו את הבעיה הזו.

<לירון ספרד: זה קורה, אנחנו בתהליך.

<ענת טוראל-דדון: כי היום אני יכולה ללכת ברחוב, לראות בן אדם שמוצא חן בעיניי מאוד, להגיד לו 'בוא שנייה, אני צריכה - - -

<לירון ספרד: אנחנו במרתון - - -

<ענת טוראל-דדון: בשיא הרצינות, אין לי שום קריטריונים חוץ מאשר - - -

<לירון ספרד: אנחנו במרתון של הכנת המאגר.

<ענת טוראל-דדון: אנחנו ממש מבקשים, תצילו אותנו מהרעה החולה הזו.

<לירון ספרד: בעזרת ה' לשנת הלימודים הבאה יהיה מאגר.

<לירון ספרד: בעזרת ה'.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר משהו לגבי הנושא של המשטרה, ענת, שאני מבינה אתכם, אני אומרת את זה ברצינות עכשיו, לא בציניות.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של תלונות וחיסול החשבונות, אני מכירה את כל השיח גם בתוך מערכת החינוך.

<ענת טוראל-דדון: זאת הבעיה.

יפעת שאשא ביטון: זו לא בעיה, כי יש מקרים שאנחנו יודעים מעל כל ספק - - -

<ענת טוראל-דדון: שזה סתם.

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו יודעים מעל כל ספק שקרה משהו, אבל הפוליטיקה בתוך המשרד וגם יש בחירות וזה, אנחנו מנסים לראות איך אנחנו משנים שם.

<ענת טוראל-דדון: אסור שיקרו דברים כאלה, כמובן.

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של המשטרה, שאם היא כן המשיכה חקירה או לא המשיכה, סגרה את התיק או לא סגרה את התיק, זה סיפור אחד, ואני אומרת שאנשים במערכת החינוך, עשבים שוטים, שבאמת מאפילים על הכלל, כי אם אנחנו רגע ניקח ונפרק אותם, רוב המערכת היא באמת טובה, באמת טובה, וכואב לי הלב עליהם שהם צריכים לשבת ולשמוע שאנחנו מקיימים דיון כזה ולדעת שהם חלק ממערכת כזו.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה בכנות ומדם לבי, אבל הסיפור של התאמה למערכת החינוך, בעיניי, היא לא פחות מהעניין הפלילי.

יפעת שאשא ביטון: יש אנשים שנכון, הם אולי לא עשו משהו פלילי, ולתת סטירה לילד, גם ישבה הפרקליטות ואמרה 'זה לא תמיד פלילי', אבל זה לא מתאים למערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: מורה שמתעמר בילדים לא מתאים למערכת החינוך ומורה שפוגע או מטריד מינית במלל הוא לא מתאים למערכת החינוך ומקומו לא שם, ופה התפקיד שלכם, שלכם, לבוא, ואת יודעת מה?

יפעת שאשא ביטון: לא לגבות את משרד החינוך, לגבות את כל יתר המורים הטובים בתוך המערכת ולהוקיע את אלה שמאפילים אחר כך על כל העבודה הטובה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שומעים על הצדיקים שנמצאים שם ויש המון, רובם, אנחנו שומעים כל הזמן על מי שסורר.

יפעת שאשא ביטון: ובאמת, אני אומרת לך כאשת חינוך, אפילו אני עייפה.

יפעת שאשא ביטון: אני עייפה, כל יום לפתוח טלוויזיה, לראות עיתונים ולגלות על עוד מורה שסרח.

יפעת שאשא ביטון: מה, זה הפרצוף שלנו?

יפעת שאשא ביטון: זה לא הפרצוף שלנו.

<ענת טוראל-דדון: אני מסכימה איתך.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, זאב.

<זאב גולדבלט: קודם כל אני רוצה להגיד תודה לחברת הכנסת עליזה לביא ועודד פורר על זה שהם העלו והציפו את הנושא הזה, ואני רוצה להודות לך, יושבת ראש הוועדה, על העמדות המאוד מאוד נחרצות שאת מציגה כאן בוועדה.

<תמי ברנע: בוא נתקן שגם היא יזמה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, יוזמת הדיון וגם איילת נחמיאס ורבין.

<תמי ברנע: זה ארבעה חברי כנסת.

<זאב גולדבלט: קל וחומר.

<תמי ברנע: רק בשביל לדייק לפרוטוקול.

<זאב גולדבלט: אני חושב שמורה מחליף חייב להיכנס ובאמת להחליף את המורה הקיים, המורה שנעדר, וללמד את אותם תכנים שבאמת אותם התלמידים היו אמורים לעבור באותו שיעור.

<זאב גולדבלט: חייבת להיות בקרה של משרד החינוך, אם זה בצורה ישירה ואם זה באמצעות ההנהלה של בית הספר, שבאמת זה מה שמתבצע.

<זאב גולדבלט: לא יכול להיות אדם שאוחז בתואר מנהל של מוסד חינוכי שלא מבצע בקרה שבאמת התכנים שהילדים צריכים לעבור באמת מועברים להם.

<זאב גולדבלט: זה חלק מתפקידי הניהול.

<זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר את מה שמשרד החינוך התחייב עליו כבר לפני למעלה מחצי שנה בוועדת החינוך, למנוע מכל מורה שחשוד אפילו בפדופיליה להיכנס לכיתות ללא בקרה ומעקב.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אם יש ספק אין ספק.

<זאב גולדבלט: לא יכול להיות מצב שיסכנו את שלומם של ילדינו כי זה או נוח, או זה משרת את המערכת בסיטואציה כזאת שחסר מורה כזה או אחר וקשה למצוא מישהו אחר.

<זאב גולדבלט: בחודשים האחרונים אופנתי מאוד לזעוק את זעקתם של המורים המותקפים, ובצדק.

<זאב גולדבלט: שלא יהיו אי הבנות, אנחנו מוקיעים ומזדהים לחלוטין עם זעקת המורים, שלא יהיו אי הבנות, אסור לפגוע בעובדי ההוראה, נקודה.

<זאב גולדבלט: יחד עם זאת מספר ההורים שתוקפים הוא בטל בשישים בעיקר כשכל תקיפה כזאת היא כנגד אדם ספציפי.

<זאב גולדבלט: לעומת זה מורה שתוקף, וזו תקיפה, רבותיי, לפגוע מינית בילד, בתלמיד, זה תקיפה, חד וחלק, והתקיפה הזאת היא לא של אדם בודד, זה של קהילה שלמה.

<זאב גולדבלט: כי אל"ף, אותו מורה תוקף כמה ילדים, כל ילד כזה שמותקף, כל חיי משפחתו נהרסים וכמובן שחייו, ומשם מה על הנושא הזה ארגוני המורים שותקים, קולם לא נשמע ברמה ולא שמעתי את הקול של ארגוני המורים.

<זאב גולדבלט: כמו שאני אומר כאן, בצורה הכי בוטה והכי נחרצת, שאני מוקיע התנהלות של הורים שתוקפים מורה.

<זאב גולדבלט: לא יעלה על הדעת.

<זאב גולדבלט: הורה כזה לא יקבל אף פעם בחיים גיבוי מפורום ועדי ההורים היישוביים, לעולם לא.

<זאב גולדבלט: אותו דבר אני מצפה, שגם הסתדרות המורים וגם ארגון המורים יעשו - - - לעומת זה, כפי שהציגה כאן ענת קודם, מבית ספר נעמי שמר, אנחנו נתקלים במשיכת זמן, במריחה, בניסיון לסכסך בין ההורים לבין עצמם כדי ליצור מחנות - -

<שיר דגן: שזה אחד הדברים שעובדים הכי טוב.

<זאב גולדבלט: - - וזה מקומם בצורה נוראית.

<זאב גולדבלט: חבר'ה, הפרד ומשול למדנו כבר מתקופת הרומאים, אנחנו לא צריכים להגיע לתקופתנו כדי לזהות את זה כשאנחנו נתקלים בזה.

<זאב גולדבלט: אני חושב שבמערכה הזו אנחנו, כי אני חושב שאני חלק מהמערכת, אנחנו מאבדים את האמון של ההורים כולם כציבור, גם במורים, גם במנהלים וגם במשרד החינוך וזה חמור, כי זו מערכת שאנחנו חייבים לעבוד בה באמון טוטאלי, איך אמרה ענת קודם?

<זאב גולדבלט: אנחנו שולחים את הילדים שלנו לשם, להרבה הרבה שעות ביום.

<זאב גולדבלט: אני חושב שחלק ממערכת של בניית אמון, אם אפשר להציע, זה באמת אדם שנחשד בדברים מהסוג הזה, שמשרד החינוך בשיתוף עם ארגוני המורים, ישעו את אותו אדם חשוד לתקופה מוגבלת עד שיובהר מצבו.

<לירון ספרד: זה קבוע בחוק היום.

<זאב גולדבלט: זה אולי קבוע בחוק, אבל זה לא קורה.

<זאב גולדבלט: שמעת קודם את חברת הכנסת שאשא ביטון שאומרת שלקחו את הגננת לגן אחר.

<זאב גולדבלט: איך אתה יכול להגיד שזה קורה?

<לירון ספרד: חבר'ה, אני לא מבין על מה מדברים.

<לירון ספרד: חברים, אני לא יודע על מה אתם מדברים, אבל עובד מדינה שהחלה נגדו חקירה פלילית יש חוק - - -

<זאב גולדבלט: אנחנו לא מדברים על חקירה פלילית.

<זאב גולדבלט: כשיש מנהלת שמודעת לזה שיש מצב - - -

<לירון ספרד: אתה מנסה עכשיו לדבר על מקרה ספציפי שנמצא בבדיקה של משטרת ישראל, שעה שיש בדיקה של משטרת ישראל אנחנו לא נשבש את הליכי החקירה.

יפעת שאשא ביטון: ונשאיר אותו בינתיים עם הילדים בבית הספר.

<לירון ספרד: לא, לא נכון.

<שיר דגן: מאז שהתפוצצה הפרשה בנעמי שמר - - -

<לירון ספרד: לא נכון, העניין נמצא בבדיקה.

<לירון ספרד: זה שכבר חרצתם את הדין וכבר עשיתם את החקירה שלכם ואת הבדיקה שלכם וכבר הגעתם למסקנות שלכם, אני שמח על כך, אבל אנחנו פועלים, אנחנו מדינת חוק, יש חוקים במדינת ישראל, יש רשויות אכיפה וחוק ואנחנו פועלים בתיאום איתם.

<לירון ספרד: אם יש חקירה מתנהלת אנחנו לא נשבש את הליכי החקירה ואנחנו לא נגזור את דינו של אף אדם לפני שמוצתה החקירה.

<זאב גולדבלט: אז אנחנו נחכה שהילד יתאבד כדי - - -

<לירון ספרד: אז סליחה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, צריך שיהיה מגה פיגוע, כמו תלמה ילין, כדי שיחקרו שם.

<לירון ספרד: לא, לא צריך, סליחה.

<לירון ספרד: מדי יום, בכל פעם שמתחילה חקירה פלילית, בטח בכל מה שקשור לעבירות מין, יש הליכים מאוד ברורים שקורים במשרד.

<לירון ספרד: הבעיה היא שאתם לא רואים את ההליכים האלה שקורים יום יום, למה?

<לירון ספרד: אתם באים - - -

<ענת הוכנר: אתה אומר דברים לא נכונים.

<לירון ספרד: מכוח מה את אומרת שאני אומר דברים לא נכונים?

<לירון ספרד: יש לך מידע ספציפי?

יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע.

יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע.

<ענת הוכנר: אני אענה.

<ענת הוכנר: המשטרה - - -

יפעת שאשא ביטון: ענת, אני אוציא אותך, באמת.

<לירון ספרד: איפה, באמת?

<לירון ספרד: איפה?

<לירון ספרד: תראי לי - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, לירון.

<ענת הוכנר: אני העברתי לכם - - -

יפעת שאשא ביטון: ענת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להוציא אותה החוצה, באמת, די.

<לירון ספרד: באמת?

<לירון ספרד: כבר הפכתם להיות גם השופטים והתליינים?

יפעת שאשא ביטון: לירון, אני אגיד לך מה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שלא רואים את ההליכים שאתם עושים.

יפעת שאשא ביטון: זה שכשבאים ורואים את המורֶה או המורָה עדיין בבית הספר - - -

<לירון ספרד: מי?

<לירון ספרד: איזה?

יפעת שאשא ביטון: מבחינת ההורים לא קורה כלום.

<לירון ספרד: אבל איפה זה קורה?

<לירון ספרד: תראו - - -

יפעת שאשא ביטון: תשמע, רק המקרה שלנו שאנחנו טיפלנו בו, אז לא התחילה שם חקירת משטרה כי אנשים מפחדים לבוא ולהתלונן, אז מהפחד הזה - - -

<לירון ספרד: סליחה, יפה, אז מה רוצים שאנחנו נעשה?

<לירון ספרד: עכשיו אנחנו מדברים על בגירים, חשוב להדגיש שאנחנו פה מדברים על בגירים, לא על קטינים.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך על מה, שכשמדובר במערכת חינוך ובילדים שלנו, כשיש ספק אין ספק.

<לירון ספרד: יש ספק אין ספק, זה מוטו חשוב וטוב להרבה דברים בחיים, אבל לא למשפט, למה?

<לירון ספרד: במקרה הספציפי - - -

יפעת שאשא ביטון: בילדים שלנו כן.

<לירון ספרד: אבל במקרה הספציפי - - -

יפעת שאשא ביטון: במקרה הספציפי הזה שדיברנו אותו צ'רמינג, באמת הצ'רמינג שלו היה שם וכל מה שקראתי על בועז ארד - - -

<לירון ספרד: אני רוצה להזכיר, המקרה הספציפי הזה, זה מקרה בין בגירים - - -

יפעת שאשא ביטון: אותו דבר קראתי, אותה מוזיקה.

<לירון ספרד: אבל יושבת ראש הוועדה, זה מקרה בין בגירים ואם בגיר בוחר שלא להגיש תלונה במשטרה הוא לא - - -

יפעת שאשא ביטון: ואני יודעת שהייתה שם פגיעה מינית.

<לירון ספרד: מה זה את יודעת?

<לירון ספרד: אני לא מבין מה זה יודעת.

<לירון ספרד: היה הליך שגם לא קבע מסקנות ברורות ואם בגיר, אני מדבר על מצב בין בגירים, כי כשיש קטינים ויש לנו חשד לפגיעה, חובת הדיווח בחוק העונשין מחייבת אותנו להעביר דיווח ל - - -

יפעת שאשא ביטון: הנה, המורה עם השומר לא דיווחה.

יפעת שאשא ביטון: היועצת לא - - -

<לירון ספרד: אני לא מכיר את המקרה.

<ענת הוכנר: איך אתה לא מכיר את המקרה?

<זאב גולדבלט: המורה בנעמי שמר, המשטרה אמרה שמשרד החינוך - - -

<לירון ספרד: אני לא מכיר - - -

יפעת שאשא ביטון: אין פרוטוקול ככה, חבר'ה.

<לירון ספרד: אני לא מכיר את המקרה הספציפי, אני לא מטפל - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני אספר לך עליו אחר כך.

<לירון ספרד: בכל מקרה, חשוב לי להגיד לפרוטוקול, מקום שאדם הפר את חובת הדיווח הוא יכול להיות מוזמן לחקירה על היעדר דיווח, נכון?

יפעת שאשא ביטון: לירון, בתיאוריה - - -

<לירון ספרד: אם אדם עבר עבירה פלילית אז אם יש לצורך העניין עובד הוראה - - - ואני אומר את זה בצורה ברורה, וההסתדרות שומעת אותי וההורים שומעים אותנו, אם יש עובד הוראה או מנהל שיודעים או יש להם מידע, הגיע אליהם מידע או תלונה על חשד לפגיעה מינית בילד, היום יש חובת דיווח בחוק.

<לירון ספרד: חברת הכנסת ורבין, אני אשמח להשלים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תגיד לי כשאני לומדת מהמשטרה, כשאני לומדת מהורים לילדות שנפגעו, שניתנה הוראה מלמעלה להפסיק לחקור את משרד החינוך ואת המנהלת.

<לירון ספרד: איזה קשקוש.

יפעת שאשא ביטון: לירון, זה קורה.

<לירון ספרד: משרד החינוך יגיד למשטרה לא לחקור?

איילת נחמיאס ורבין: לא משרד החינוך, מישהו, איזה שהוא גורם אמר לעצור חקירה.

<לירון ספרד: נו באמת.

<לירון ספרד: נו באמת.

<לירון ספרד: מה, אנחנו ברפובליקת בננות?

איילת נחמיאס ורבין: עובדה, מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא רוצה שאני אענה לך על השאלה הזאת, אני חברת כנסת בבית הזה.

<זאב גולדבלט: אני לא סיימתי, יש לי משפט אחד אחרון, בבקשה.

<זאב גולדבלט: אני רוצה להעיר את תשומת לב הוועדה שבוועדת החינוך עמדה נציגת משטרת ישראל ואמרה לפרוטוקול שמשרד החינוך ידע שאותו מורה חשוד בפדופיליה ולמרות הכול העבירו אותו מראשון לציון ל - - -

<לירון ספרד: אמירה לא נכונה.

איילת נחמיאס ורבין: היה רישום, אני ראיתי רישום - - -

<זאב גולדבלט: אנחנו היינו בוועדה - - -

<לירון ספרד: אתם, אתם לוקחים - - -

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אין פרוטוקול כך.

<לירון ספרד: סליחה, אתם לוקחים שבריר של מידע ואתם מסובבים אותו.

איילת נחמיאס ורבין: אני ראיתי אי מייל.

<לירון ספרד: סליחה, אני מכיר את כל הפרטים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אל תגיד לי סליחה, תגיד סליחה להורים, לילדות האלה, שיהיו מטופלות כל החיים.

<לירון ספרד: אתם לוקחים שבריר של מידע ומשתמשים בו כמו שאתם רוצים.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, זאת הבעיה, אנחנו הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא העובדה ש - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, תודה.

<לירון ספרד: לא, יש משטרה.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי אין משטרה.

<לירון ספרד: יש בדיקה של המשטרה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: רק אני הבעיה, לא את.

<לירון ספרד: יש בדיקה של המשטרה ואני אשמח - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אין כרגע בדיקה של המשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: הבדיקה של המשטרה נעצרה והתיק הועבר לפרקליטות מחוז מרכז תל אביב.

<לירון ספרד: לי לא ידוע על זה.

איילת נחמיאס ורבין: חבל שלא ידוע לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה, לירון.

<לירון ספרד: אני יודע שאנשי משרד החינוך גם הגיעו לתת עדות בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, לירון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שמבחינתי לפני המשטרה, וכבודה של המשטרה, במיוחד היום, במקומו מונח, יש משרד חינוך ואני מצפה ממנו במקרה הזה, עוד הרבה לפני שאני מצפה ממשטרת ישראל, לא בגלל משהו, בגלל המחויבות של המערכת, לא כי אני - - - בבקשה, שיר.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך לירון ואחר כך איילת רוזין, את תרצי ביניהם, או שאת תרצי קודם כל לשמוע?

איילת נחמיאס ורבין: לא, ביניהם.

איילת נחמיאס ורבין: תיכף נראה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בבקשה, שיר.

<שיר דגן: היי, אני שיר.

<שיר דגן: אני מגיעה מתל אביב, אני מרכזת את הנהגות ההורים של בתי הספר היסודיים בעיר.

<שיר דגן: אני נפגשתי בשבוע שעבר עם הורים מבית ספר נעמי שמר - - -

איילת נחמיאס ורבין: רק אל תגידי את שם בית הספר.

<שיר דגן: הוא נאמר פה איזה 30 פעם.

איילת נחמיאס ורבין: אסור להגיד.

יפעת שאשא ביטון: כל עם ישראל יודע.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל אסור להגיד אותו.

<שיר דגן: נפגשתי עם ההורים, אני חייבת להגיד שכל כך הרבה מהדברים שעולים פה סותרים את המציאות ברמה כואבת.

<שיר דגן: בוא נתחיל מזה שאנחנו שולחים את הילדים שלנו למערכת חינוך חובה.

<שיר דגן: מערכת חינוך חובה זה אומר שאני מחויבת על פי חוק לשים את הילדים שלי אצלכם בידיים ואף אחד אצלכם לא מוכן לקחת אחריות על הילדים שלנו.

<שיר דגן: אנחנו מדברים פה על בן אדם שנחשד, נחקר, הועמד, הורשע והמשיך ללמד בבית ספר יסודי ולחנך כיתה עם ילדים וילדות בכיתה ב'.

<שיר דגן: אז אין, 'בדקנו', אין 'חקרנו', אין, זה לפחות בן אדם אחד או מחלקה שידעו על זה והיו צריכים, עם כל הכבוד, להוריד את הראש לאותה מחלקה ולהחליף את אותם אנשים כי אין מצב שהם עדיין מגנים עליי.

<שיר דגן: לי יש ארבעה ילדים במערכת החינוך, מפחיד אותי לשלוח אותם למערכת.

<שיר דגן: ואני אמא פעילה, אני מכירה מורים ואני מכירה מנהלים ויש אנשים נפלאים במערכת.

<שיר דגן: אני לא סומכת על משרד החינוך שיגן עליי, לא סומכת על משרד החינוך שיגן על ילדי הארץ.

<שיר דגן: בוא נוסיף לזה, וסליחה שאני מערבת שמחה בשמחה, מעבר למורים ולמורים המחליפים ולמנהלים יש עוד צוות נרחב שנכנס לבית הספר שלא עובר בדיקות מספקות.

<שיר דגן: אנחנו נגיע לגננים, לשומרים, לכל צוות הצהרון שהיום באחריות

<שיר דגן: כם שצריך בערך לנשום בשביל להיות חבר בצוות הצהרון.

<שיר דגן: אין את הבדיקות המספקות שלכם.

<שיר דגן: אנחנו כהורים לא רגועים, אתה לא יכול לפתוח עיתון, ידיעה, שעה שעוברת בלי שיש עוד הטרדה מינית שקופצת באיזה שהוא מקום.

<שיר דגן: אני מדברת עם הרבה הורים כי בגלל שאני אמא פעילה פונים אליי מהרבה מאוד ערים נוספות.

<שיר דגן: כמות הטיוח שקיימת במערכת החינוך, כמות הטיוח שקיימת דרך ההסתדרות ודרך הזה - - -

<מיכאל פינטו: למה את צועקת?

<שיר דגן: כי היא חמורה.

<שיר דגן: כי אף אחד לא זועק את זעקת הילדים.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים היא הכי רגועה מכולם, אפילו יותר ממני.

<שיר דגן: מי יזעק את זעקת הילדים אם כולם פה עסוקים בלטייח את כולם?

איילת נחמיאס ורבין: היא תצעק כמה שהיא רוצה, היא זועקת זעקה של הורים.

<מיכאל פינטו: זה לא נעים.

<מיכאל פינטו: אנחנו בכנסת ישראל - - -

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממך לא להטיף לאף אחד, בטח לא להטיף להורים.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד, בטח לא אחרי כל מה שאמרת.

<מיכאל פינטו: צריך לכבד את המקום - - -

<שיר דגן: אז קודם כל אני מבקשת פה, אני מבקשת דיון שיתקיים ביחד עם מנכ"ל משרד החינוך ועם שר החינוך, כי אולי אם הם יבואו וידרשו לדעת מי ידע ונתן שכזאת פגיעה תקרה בעיר שלנו וכל כך הרבה ילדים ייפגעו, אז מישהו אולי סוף סוף יאבד את הראש שלו.

<שיר דגן: כי אין מצב, אנחנו לא נעבור בשתיקה כשאנשים ימשיכו לקבל שכר מהמסים שלנו ויאפשרו פגיעה בילדים שלנו.

<שיר דגן: זה פשוט לא יקרה.

<שיר דגן: אנחנו לא נאפשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: מילא השכר, הביטחון של הילדים שלנו.

<שיר דגן: אנחנו לא נאפשר.

<שיר דגן: מצדי שמשרד החינוך יחיו בפחד, אנשים, מלאבד את התפקיד שלהם וזה יגרום להם לעשות את התפקיד שלהם כמו שצריך.

<שיר דגן: זה מהבחינה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<שיר דגן: עוד דבר אחד אני רוצה להפנות לשירות הפסיכולוגי.

<שיר דגן: זה משהו שהוא מאוד חשוב.

<שיר דגן: ילד נפגע, כיתה נפגעת, מי שנפגע הם הילדים, הילדים שסובבים אותם, כל בית הספר עצמו, כל ההורים עצמם ובסוג של כל הקהילה העוטפת.

<שיר דגן: אנחנו מגיעים למצב שבגלל שהרבה הרבה יותר פשוט לבוא ולפלג את ההורים ולבוא ולהגיד 'אוקיי, אז אלה רבים עם אלה ואלה רבים עם אלה', אף אחד לא מטפל בשום דבר, קהילות מפורקות, משפחות מפורקות, השירות הפסיכולוגי לא שם.

<שיר דגן: הוא לא שם והוא לא תומך בהם.

<לירון ספרד: זה פשוט לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: אבל היא חיה את זה.

<לירון ספרד: זה פשוט לא נכון.

<לירון ספרד: אני מדבר על המקרה הספציפי, זה פשוט לא נכון ואני לא מוכן שיבואו ויגידו - - - אנחנו כתבנו את הדברים בצורה ברורה, על הטיפול האינטנסיבי והשוטף.

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר, לירון, אף אחד לא בא אליכם בטענות שלא - - -

<לירון ספרד: לא, על הטיפול של השירות הפסיכולוגי הייעוצי.

איילת נחמיאס ורבין: באמת?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נבוא - - -

<לירון ספרד: אז תבואו, אז תמשיכו לבוא, אתם מוזמנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת טוב מאוד מה היה שם.

<לירון ספרד: את יודעת טוב מאוד את הטיפול הנהדר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא היה טיפול נהדר.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אני רוצה לדבר עכשיו.

<לירון ספרד: אתם יכולים להגיד - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מוכנה לשטויות שהוא אומר.

<לירון ספרד: אתם יכולים להמשיך לצעוק, כולם יכולים להמשיך לצעוק ולהגיד הרבה דברים - - -

איילת נחמיאס ורבין: חוצפה - - - לקחת אחריות - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, תן לי לומר לך משהו.

<לירון ספרד: כל מה שקשור - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, תן לי לומר לך משהו, שנייה, אני שומעת מה שאתה אומר.

<לירון ספרד: אני אגיד, אל"ף כל, לקחנו אחריות - - -

איילת נחמיאס ורבין: באיזה מובן?

<לירון ספרד: על הכשלים המערכתיים והטכניים שהיו בתהליך.

איילת נחמיאס ורבין: ממש, באמת?

<לירון ספרד: כן.

איילת נחמיאס ורבין: איזה היתממות.

איילת נחמיאס ורבין: אתם לא הייתם, עד שאני לא ביקשתי ממנח"י לא עשיתם שום דבר - - -

<לירון ספרד: זה לא קשור אלייך.

איילת נחמיאס ורבין: כלום.

<לירון ספרד: התשובה ממש לא קשורה אלייך.

איילת נחמיאס ורבין: ברור שלא, מה פתאום?

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא נגע בזה - - -

יפעת שאשא ביטון: לירון, אני רוצה רגע לומר לך משהו.

<קריאה: אפשר לשמוע גם את עמדת המשטרה?

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה רוצה?

יפעת שאשא ביטון: בוא שב פה, אני אשמח דווקא, גם ככה הכול פה - - -

איילת נחמיאס ורבין: סוער.

יפעת שאשא ביטון: לירון, ברור שהדברים כתובים.

יפעת שאשא ביטון: הדברים כתובים, הכוונות טובות, הניסיונות שלכם, כמי שעומדים בראש המערכת לנסות לסגור את הכול הם מובנים ואני גם מעריכה את המהלך שאתם הולכים ועושים.

יפעת שאשא ביטון: מפה ועד למה שקורה בשטח יש מרחק עצום.

יפעת שאשא ביטון: אם יושבת כאן אמא שאומרת 'חברים, אנחנו מפורקים ולא קיבלנו תהליך - - -

איילת נחמיאס ורבין: תכיל.

יפעת שאשא ביטון: לירון, צריך לבדוק מי אחראי שם ולברר שם מה לא בסדר.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שצריך לעשות, לא להגיד לה 'זה לא נכון'.

<לירון ספרד: אז אני אגיד לך, שלבוא ולהטיח בכל דיון מחדש שלא ניתן מענה רגשי פסיכולוגי טיפולי, לבוא - - -

איילת נחמיאס ורבין: זאת האמת.

יפעת שאשא ביטון: שם לא ניתן.

<לירון ספרד: ולא רק זה, כל פעם לבוא ולהמשיך להגיד - - -

איילת נחמיאס ורבין: תתמודדו עם זה.

איילת נחמיאס ורבין: תתמודדו.

<לירון ספרד: אז אני אבוא ואגיד שכל פעם לבוא ולהגיד אותם דברים לא הופך את הדברים לנכונים.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, רק אתם - - - כל האמת אצלכם.

<לירון ספרד: לא, לא, לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתם העסקתם מורה, אתם לקחתם את המערכת - - -

<לירון ספרד: ואני אפנה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מזל ש - - - יש אנשים שמוכנים לקחת אחריות.

<לירון ספרד: ואני אפנה לתשובות הרבות שהעברנו לכל הורה שפנה ולדלת הפתוחה שיש - - -

יפעת שאשא ביטון: תבררו מה קרה בבית הספר של שיר.

<לירון ספרד: בבקשה.

<לירון ספרד: אל"ף כל, להבנתי זה לא בית ספר שהיא הורה בו.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא בית הספר של שיר, זה - - -

<לירון ספרד: ואנחנו אמרנו - - - ולכל הורה - - -

<שיר דגן: זה לא בית הספר שלי, מה שאני אומרת זה שיש שם קהילה קרועה ואף אחד לא מטפל בה.

<לירון ספרד: ספציפית לגבי האירוע בתל אביב, לגבי כל הורה, יש לו עשרות משאבים שהושקעו וממשיכים להיות מושקעים כדי לטפל בכל מקרה כזה.

<לירון ספרד: וכל פעם לבוא ולחזור על המנטרה שאין טיפול עדיין ואין טיפול עדיין, עם כל הכבוד זה לא הופך את זה לאמת, לא משנה מי אומר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מה לעשות, תבדקו את עצמכם.

<לירון ספרד: בדקנו ואנחנו ממשיכים לבדוק.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

<שיר דגן: בית הספר מפורק, תראה קבלות של עשייה.

יפעת שאשא ביטון: הורים, שיר, אנחנו לא רוצה להוציא אתכם.

יפעת שאשא ביטון: באמת, זה נעשה קשה.

<לירון ספרד: בואי אני אציג לך אותן.

<לירון ספרד: אני אציג לכם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שחברת הכנסת נחמיאס ורבין תאמר את דברה ואחר כך אנחנו גם נאפשר ללירון ולאיילת לדבר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם תצטרכו פעם אחת להתמודד עם האמת והאמת פה באירוע הזה היא קשה ואנחנו צריכים להבין האם האירוע הזה הוא אכן חד פעמי או שהוא חזר על עצמו, כמו של המורה המחליף השערורייתי הזה שבכיתה ה' חשב שזה בסדר להעביר תכנים מיניים.

איילת נחמיאס ורבין: בוא נגיד את האמת, יש יותר מדי מורים מחליפים במערכת הזאת, אין לכם שליטה אמיתית על מי הם המורים המחליפים, לרובם אין תעודות הוראה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את הדברים האלה באמת, צריך להגיד שהמערכות אצלכם במשרד החינוך - - -

<לירון ספרד: את לא היית בחלק הראשון של הדיון - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תפריע לי.

<לירון ספרד: את לא היית בחלק הראשון של הדיון.

<לירון ספרד: זה בסדר גמור - - -

איילת נחמיאס ורבין: הדיון התחיל באחת וחצי.

<לירון ספרד: לא, הדיון התחיל ב-12 וחצי.

<לירון ספרד: לבוא אחרי שעה ולבטל את כל הדברים שאמרנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, זו טעות אצלי - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הוא דיבר על מערך שהם מקימים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תנזוף בי.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב, זו פעם אחרונה שאתה נזפת בי על זה שאני איחרתי בגלל שהייתה - - -

<לירון ספרד: אני לא נזפתי.

איילת נחמיאס ורבין: אתה בסך הכול, עם כל הכבוד, אתה פה כדי לתת תשובות לנו, לא ההיפך.

יפעת שאשא ביטון: לא, איילת - - -

<לירון ספרד: והענקתי אותן בזמן.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תצעק עליי ואתה לא תנזוף בי.

<לירון ספרד: אני לא נוזף בך.

<לירון ספרד: אני רק אומר שנתתי את התשובות - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, תקשיב רגע.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שהוא לא יפריע לי יותר, נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תפריע לי יותר ואני אגיד את מה שאני יודעת ואני אגיד בדיוק את הדברים שאני יודעת ואתה תצטרך להתאפק ולהפסיק לנסות לגונן על המערכת שאתה יושב בה.

איילת נחמיאס ורבין: המערכת שאתה יושב בה צריכה לתת דין וחשבון להורים שיושבים פה, עם כל הכבוד, ולהרבה מאוד הורים שלא יושבים פה, ושאני, לא אתה, מדברת איתם כל שבוע, כדי לשמוע מה המצב של הבנות, כדי לשמוע אם יש חשש נוסף שגם בנים נפגעו, דבר שלא מדברים עליו, יפעת, שיש חשש שהמשטרה נאלצה להחזיר את תיק החקירה לפרקליטות מחוז תל אביב - - - סליחה, אני אגיד את זה אחרת, נדרשה להחזיר את תיק החקירה לפרקליטות מחוז תל אביב והפסיקו את החקירה שהתחילה בסך הכול, יפעת, כדי שיהיה לך ברור, בסך הכול בנובמבר.

איילת נחמיאס ורבין: האירוע היה ביוני, כשזה התגלה, בסך הכול בנובמבר, הודיעו להורים שמתחילים חקירה, בדצמבר התחילו לתת להם אינדיקציות שתשאלו את המנהלת וגורמים אחרים במשרד החינוך, אמרו שיש אינדיקציה להפרת נהלים ופתאום בחודש פברואר מקבלים ההורים, הודעה, לא רשמית כמובן, שהתיק, קיבלו הנחיה, הוראה, בשקט כמובן, חס וחלילה, שהורים לא יידעו, שצריך להפסיק לחקור את התיק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו צריך להגיד פה, זה לא יעזור לכם דבר, הייתה פה רשלנות נוראית בעצם הקבלה שלו.

איילת נחמיאס ורבין: יש שתי מערכות, צריך להבין, שלא תקשרו אחת עם השנייה.

איילת נחמיאס ורבין: מערכת אחת היא המערכת שמקבלת מורים ומערכת שנייה היא מערכת שכר.

איילת נחמיאס ורבין: את זה אני לא מנחשת, אני שמעתי את זה מאחד המנהלים הבכירים במערכת החינוך, כשאתה מנסה באמת לדבר איתם ולהבין מה קרה, כשאנשים באמת רוצים לתת דין וחשבון ולא כל הזמן מסתכלים על התביעה שמשרד החינוך עשוי לקבל מההורים של הילדות האלה, אלא באמת באמת אומרים 'רגע, התפקיד שלנו זה להגן על הילדים'.

איילת נחמיאס ורבין: יושבת פה הסתדרות המורים, אני בטוחה שזה מטריד ואפילו אולי משגע אותם שבסוף מורה מתועב כזה משליך על כל מערכת ההוראה בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: זה נורא ואיום בעיניי.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים כמה שעות מורים מחליפים יש בשנה במדינת ישראל?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, מה מדהים, אדוני, שנורא נורא מוטרד מלהגן על המערכת שלו?

איילת נחמיאס ורבין: כשאני בחודש יולי הגשתי בקשה לממ"מ בכנסת, יפעת, לקבל נתונים על מערכת המורים המחליפים, כמה שעות - - -

יפעת שאשא ביטון: יש, מיליונים של שעות.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה מחקר של הממ"מ שאני ביקשתי, אבל אני אומרת לך שמה שהם היו צריכים לעשות כדי לקבל נתונים ממשרד החינוך, צוקהרה זה לא מספיק כדי לתאר את זה משום שמשרד החינוך סירב להעביר נתונים.

איילת נחמיאס ורבין: הם כל שבוע היו שולחים לי דיווחים, אני אראה לך את האימיילים, שהם לא מעבירים ולא מעבירים ולא מעבירים.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אם למערכת יש צורך במורים מחליפים ואני יכולה להבין שלמערכת יש צורך במורים מחליפים, הם לא יכולים - - - הרי כל הזמן באים אליי ואלייך בטענות, למשל על הנושא של הצהרונים, אומרים לנו 'זה לא בייביסיטר'.

איילת נחמיאס ורבין: מערכת החינוך, נכון, מיכאל?

איילת נחמיאס ורבין: היא לא בייביסיטר, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה איתכם, מערכת החינוך היא לא בייביסיטר, אז אם מערכת החינוך היא לא בייביסיטר גם מורה מחליף לא יכול לבוא עם תכנים פורנוגרפיים לכיתה ה' ולהסביר להם על יחסי מין.

איילת נחמיאס ורבין: אז עם כל הכבוד, כשיושבת פה שיר וצועקת, היא צועקת לא את הצעקה שלה, היא צועקת את הצעקה שלי, היא צועקת את הצעקה של יפעת, היא צועקת את הצעקה של כל הורה במדינת ישראל וזה מה שאנחנו עושות פה.

איילת נחמיאס ורבין: למה אתה חושב שאני מחודש יולי לא עוזבת את ההורים של בית הספר בצפון תל אביב?

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה?

<לירון ספרד: אנחנו גם לא עוזבים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם כן, אתם כן.

איילת נחמיאס ורבין: כי עד שאתם לא הגעתם לוועדת החינוך, ואתה יכול להגיד עד מחרתיים, תשאל את חבר הכנסת מרגי אם הוא חושב אחרת ממני, עד שאנחנו לא התערבנו אתם לא שיניתם שום דבר מדפוסי הפעולה שלכם כלפי ההורים האלה, כלפי הילדות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, האם אתה יודע, למשל, שיש ילדות שלא הולכות לבית הספר?

איילת נחמיאס ורבין: משום שהן לא מסוגלות?

איילת נחמיאס ורבין: ילדות שנפגעו, לא מסוגלות להיכנס לבית הספר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע את זה שמנהלת בית הספר הלכה לילדים בכיתה ב', שהילדים שנפגעו הם היום בכיתה ג', הלכה לילדים בכיתה ב' ואמרה להם, יש שם חלק מהמחאה, של חלק מההורים, לא כולם, יש מחאה, חלק מההורים לא משלמים תשלומי הורים, אגב, בהמון מובנים בצדק, אנחנו יכולות להסכים על זה, בחדרים אחרים אנחנו גם נסכים על זה, אבל פה זה גם סוג של מחאה כלפי המערכת, היא נכנסה לילדים, שלא קשורים לזה בכלל, ואמרה להם 'אתם יודעים למה אתם לא יוצאים להצגה?

איילת נחמיאס ורבין: משום שההורים שלכם לא שילמו את תשלומי ההורים שלהם'.

איילת נחמיאס ורבין: אתה שומע את זה מילדים בכיתה ב'.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אני רוצה להזכיר לך משהו, ילדים לא משקרים.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה משהו במערכת שאתם החלטתם להשמיט, לעזוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהכוונות של כולם נמצאות במקום טוב, אני חושבת שכולם, באמת, הלב של כולם, אני בטוחה שכולכם הזדעזעתם, אבל לא פחות מזעזע זה זה שמנהלת בית הספר לא התקשרה בכלל להורים אחרי שזה קרה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה רוצה שאני אתן לך עוד שורה של דברים?

יפעת שאשא ביטון: אגב, מישהו שילם שם מחיר בבית הספר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: מה פתאום?

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי שלא.

יפעת שאשא ביטון: כולם נשארו במקום?

איילת נחמיאס ורבין: כולם נשארו במקומם.

איילת נחמיאס ורבין: וכל היום נוזפים - - -

<קריאה: הם מגנים על המנהלת, למה שיפטר אותה?

יפעת שאשא ביטון: מה בדיקת משטרה?

יפעת שאשא ביטון: אבל המנהלת היא לא בדיקת משטרה, היא בדיקה מנהלית.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה גם בדיקת משטרה, זה גם וגם.

איילת נחמיאס ורבין: אין פה שאלה, משום שצריך - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, לירון - - -

איילת נחמיאס ורבין: יפעת, אני רוצה לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, יפעת, אני עוקבת אחרי הסיפור הזה כל השבוע ואני אגיד לך למה, כי אני באמת באמת מנסה ללמוד ולהבין איפה התקלות והאם משרד החינוך באמת מטפל בהן.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד משהו, מנהלת בית ספר במערכת החינוך הישראלית, לא אוטומטית צריכה לשלם את המחיר בלי שנעשות הבדיקות הראויות, בין אם מדובר בבדיקה משמעתית ובין אם מדובר בבדיקה משטרתית, אבל לא יעלה על הדעת שהבדיקות האלה לא נעשו והבדיקות האלה לא נעשו עד סופן.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה יכול להגיד עד מחרתיים מה שאתה רוצה, עד שלא כתבתי מכתב מפורט עם שאלות, והפניתי אותו בכלל לחבר הכנסת מרגי, לא לשר החינוך, אלא לחבר הכנסת מרגי, לא קיבלנו תשובות, כי לכנסת לא מגיע תשובות, יפעת.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה להגיד לכם משהו, כשאני אומרת לכם שהילדות האלה בבית הספר בצפון תל אביב, תאמין לי, תדבר אתה עם ההורים כל שבוע, כל שבוע, ותבין אם הטיפול פה באמת באמת היה בסדר, תבין האם מערכת החינוך עשתה את כל מה שהיא צריכה או שהיא עכשיו מְכַּסְתַּחַת את עצמה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אני רוצה להגיד לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: זה לגיטימי שמשרד ממשלתי יבוא ויגיד 'תראו, יש פה תקלה, אנחנו עכשיו בודקים אותה ואנחנו מנסים להבין', אבל לא יעזור לכם שום דבר, וזו לא רק תחושתי, אני אומרת שוב חבר הכנסת מרגי, משום שגם מחר אנחנו יושבים עם ההורים עוד הפעם, משום שגם הוא בדיוק באותה תחושה, שהמערכת מנסה לגונן על עצמה.

איילת נחמיאס ורבין: וזה כבר דבר לא לגיטימי, כי הדבר הראשון שצריך להעסיק אתכם, אתכם, אתכם ואותנו זה רק טובת הילדות והילדים האלה, ואני אומרת לך שיש חשש כבד שם שנפגעו גם בנים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, ובזה אני אסיים, כדי לזעזע אתכם עד הסוף, אבל באמת אתם רוצים להיות מזועזעים עד הסוף?

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים מה הקללה הכי נוראית בבית הספר הזה בצפון תל אביב?

איילת נחמיאס ורבין: 'אני אעשה לכם שאול', 'אני אעשה לך שאול'.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הקללה בבית הספר בצפון תל אביב, ילדים בני 8.

איילת נחמיאס ורבין: אז אם אתה ישן בשקט בלילה, מעולה, אני, באמת, וזה לא הילדות והילדים שלי, אני לא ישנה בלילה.

<לירון ספרד: צר לי שאלה התחושות שלך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה להגיד שהתחושות האלה, לא רק אנחנו שותפים, וזו המטרה שלנו כשאנחנו יושבים כאן, לראות איך אנחנו משנים את המציאות הזו ומחזירים את האמון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שכבר ציינו שאת גם אחת המציאות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להתנצל לגמרי מחדש, בשמי ובשם הצוות שלי, אני לא יודעת איך קרתה לנו הטעות הזו בלוח הזמנים, זה לא אופייני לנו, ואני ממש מתנצלת גם בפניךָ בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: התקבל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, לירון.

<לירון אשל: אני אגיד קודם כל תודה על הדיון החשוב הזה.

<לירון אשל: אני כן אגיד שאני יושבת פה בדיון ושומעת את הדברים והבטן שלי מתכווצת.

<לירון אשל: אני מנהלת את התכנית של קטינים נפגעי עבירה, אנחנו מלווים בשטח ילדות בנות 8 ו-10 ובנים בני 11 גם שנפגעו בתוך מסגרות הלימוד.

<לירון אשל: אני יושבת פה, ושוב, אני לא מטילה דופי כמובן בכלל המורים שעושים את העבודה שלהם נאמנה - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור שלא.

<לירון אשל: גם לא במשרד החינוך, שכן רואים שהם עושים מאמצים, אבל אני כן חייבת לומר ואני אפילו ציטטתי את ההתייחסות, אמרתם 'יש בעיה נקודתית בגבולות, היו בעיות כאלה ויהיו בעיות נקודתיות בגבולות' וקראתם לזה גם תקלה.

<לירון אשל: לא מדובר, לא בתקלה ולא בבעיה נקודתית בגבולות, מדובר פה בעבירות מין שמבוצעות על פי החשד בקטינים.

<לירון ספרד: אנחנו לא מדברים על אותו דבר.

<לירון אשל: זה ממש ציטוט שכתבתי לי פה - - -

<לירון ספרד: נכון, אבל אנחנו דיברנו על מקרה ספציפי ולא דיברנו על אירוע.

<לירון אשל: אני חושבת שאנחנו מדברים כרגע על עניין המאגר, למשל, ישבנו פה לפני חודשים ארוכים ודיברנו על מאגר של מורים מחליפים וכרגע אני מבינה שזה בהקמה, אבל הזמן פועל לרעתנו.

<לירון אשל: אני מדי יום מקבלת פניות של קטינים שנפגעו - - -

יפעת שאשא ביטון: גם הסיפור הוא לא רק מורים מחליפים.

<לירון אשל: זה לא רק מורים מחליפים, אבל הזמן פועל לרעתנו.

<קריאה: זה לא תקלה.

<לירון אשל: זה בהחלט לא תקלה.

<לירון אשל: ברגע שהמערכות האלה עדיין לא מוקמות ואנחנו יושבים פה בדיון אחר דיון, הזמן הזה הוא זמן, אני אומרת את זה בזהירות, זמן של סיכון לילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: זה פצצות מתקתקות.

<לירון אשל: המאגר צריך להיות מוקם כמה שיותר מהר, זה אמור להיות בראש סדר העדיפויות וגם כשהוא יוקם צריך להיות פיקוח תוך כדי.

<לירון אשל: גם אלה שכבר נכנסים למאגר, שיהיה פיקוח על אופן ההתנהלות שלהם ועל ההתאמה שלהם למערכת.

<לירון אשל: אני אגיד שגם בדיון הקודם לפני חודשים ארוכים, אנחנו יזמנו מכתב למנכ"ל המשרד וביקשנו באמת שתוקם מערכת פו"ש, דיברו פה על סנכרון בין המערכות, בשנייה שיש חקירה של מורה ישר זה יקפוץ למערכת החינוך, כדי שהיא תוכל לנקוט בסנקציות ולהרחיק ולמגר את הפגיעה.

<לירון אשל: אני כן אגיד על עוד משהו שאולי עוד לא דיברנו פה, זה באמת הפעולות החינוכיות.

<לירון אשל: זאת אומרת קודם כל מול התלמידים, מול אנשי ההוראה, לתת כלים להתמודדות, לאפשר שיח פתוח ולאפשר להם לחשוף את הפגיעה.

<לירון אשל: אירועים שנחשפו בשבוע האחרון מעלים לי שאלות מדוע הילדים לא דיווחו לפני זה, האם היה גורם אמון - - -

יפעת שאשא ביטון: כי זאת הייתה נורמה שם.

<לירון אשל: אבל האם היה להם גורם אמון מספיק חזק בבית הספר שבפניו הם יכלו לחשוף?

<לירון אשל: ומעבר לגורם אמון, איפה היו האנשים?

<לירון אשל: זאת אומרת איפה היו אנשי החינוך, האם ראו את זה?

<לירון אשל: איך הם לא ראו את זה?

<לירון אשל: איך הם לא שמעו?

<לירון אשל: איך הם לא הרגישו - - -

יפעת שאשא ביטון: הם ראו את זה, לירון.

יפעת שאשא ביטון: הם אמרו שהם ראו, זה על תלמה ילין וזה היה חלק מהנורמה ובית הספר, כאילו בגלל האווירה והתפיסה, זה כביכול היה בסדר.

<לירון אשל: ואני חייבת להגיד עוד משהו, על זמן העבודה.

<לירון אשל: אנחנו מבינים שהדברים בעבודה וממתינים למאגר וממתינים להקמה של מערכת, אבל שוב אני אומרת שהזמן פועל לרעתנו ובאמת לא מדובר בתקלות.

<לירון אשל: ב-2016 נפתחו 503 תיקים נגד עובדי הוראה על כל מיני עבירות שבוצעו בקטינים, מתוכם 81 תיקים על עבירות מין וזה רק מה שדווח ורק מה שנפתחה חקירה, קל וחומר שמדובר באירועים רחבים יותר.

<לירון אשל: אז אני אומרת, המקרים האלה, וכולנו מבינים את זה, אי אפשר לתת לזמן לעשות את שלו במובן השלילי, צריכים לעבוד כמה שיותר מהר, להקים את המערכות, זה בראש סדר העדיפויות וצריכים גם, כמו שנאמר פה, שיתוף פעולה של כולם, זה אינטרס משותף שלנו, הילדים שלנו פה בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה, לירון, על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, איילת.

<איילת רזין בית אור: תודה, אני רוצה להתחבר לדברים של חברתי לירון.

<איילת רזין בית אור: אני אחדד, תקלה תקלה תקלה ועוד תקלה.

<לירון ספרד: מאיפה את?

<איילת רזין בית אור: אני יועצת משפטית של ארגון מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואנחנו מלווים גם את המקרה ב - - -

<לירון ספרד: את היועצת המשפטית?

<איילת רזין בית אור: אני היועצת המשפטית.

<איילת רזין בית אור: אז תקלה ועוד תקלה ועוד תקלה שווה תופעה.

<איילת רזין בית אור: לירון הציגה את הנתונים של המועצה לשלום הילד, אני מניחה, אני אציג את הנתונים שלנו, של מרכזי הסיוע לשנת 2016.

<איילת רזין בית אור: 2.3 מהפונים למרכזי הסיוע הם בני עד גיל 12, נפגעו על ידי מורה או מדריך.

<איילת רזין בית אור: עד גיל 18 יש קפיצה של 6% מהפונים שנפגעו על ידי מורה או מדריך.

<איילת רזין בית אור: הדבר הזה הוא תופעה, השטח הזה מופקר, זה מצער אותי מאוד מאוד מאוד לשמוע, ואני חייבת לומר, אני מצטערת, יש פה התנערות, אי לקיחת אחריות.

<איילת רזין בית אור: אני מצפה לשמוע, יש הרבה דיונים כאלה שהפרקליטות סופגת סופגת סופגת ואומרת 'אנחנו שומעים, אנחנו מקשיבים, אנחנו מצטערים' - - -

יפעת שאשא ביטון: ומודים שיש בעיה.

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר גם להודות שיש בעיה.

<לירון ספרד: אבל לא אמרנו שאין.

<איילת רזין בית אור: סליחה, אם הורים אומרים שאין שירות פסיכולוגי בבית הספר - - -

<לירון ספרד: אז מה אם הם אומרים?

<לירון ספרד: אבל אמרו ואמרו - - - זה לא פעם ראשונה שבוועדה הזאת אומרים את זה.

<לירון ספרד: אמרו את זה ובגלל זה עשינו, ואני אומר, אישית, יותר מכמה בדיקות והחזרנו תשובות ברורות - - -

<איילת רזין בית אור: זה לא מענייני, 'אז מה אם אומרים?' - - -

<לירון ספרד: הדלת פתוחה - - -

איילת נחמיאס ורבין: למי?

<לירון ספרד: להורים הפונים.

<לירון ספרד: חברת הכנסת ורבין, אני אראה לך את התשובות שאני - - -

יפעת שאשא ביטון: בוא ניתן לאיילת.

איילת נחמיאס ורבין: איילת, תני לי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אכבד את איילת, אני חייבת כי אני איילת, אני רק רוצה להעיר הערה, כי מה שאיילת מעלה הוא מאוד מאוד נכון, לירון, וכדאי שתבדקו את עצמכם - - -

<לירון ספרד: נבדוק שוב.

<לירון ספרד: מבטיח לבדוק שוב.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אמרתי את זה גם בדיון בוועדת החינוך, תקשיבו לי טוב, לראשונה הסכים משרד החינוך להיפגש עם ההורים בבית הספר בצפון תל אביב בחודש ספטמבר.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה ב-21 בספטמבר, הם ניסו מחודש אוגוסט - - -

<לירון ספרד: זה לא נכון.

<לירון ספרד: חברת הכנסת ורבין, זה לא נכון.

<לירון ספרד: אני אומר לך, את ניזונה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מאיזה בחינה זה לא נכון?

<לירון ספרד: את ניזונה מעובדות לא נכונות.

איילת נחמיאס ורבין: רק תסבירו לי מאיזה בחינה זה לא - - -

יפעת שאשא ביטון: איילת, בבקשה, איילת, תסיימי.

<איילת רזין בית אור: אני רוצה לעשות זום אאוט.

<איילת רזין בית אור: אני חושבת - - -

איילת נחמיאס ורבין: נפגשו עם ההורים?

איילת נחמיאס ורבין: מי?

<איריס בן יעקב: הזמינו את ההורים מיד כשזה קרה.

<איריס בן יעקב: זה לא נכון.

<איריס בן יעקב: חלק מהם בחרו להגיע וחלק מהם בחרו לא להגיע.

<איריס בן יעקב: אבל זה לגיטימי שאין קונצנזוס בין הורים.

איילת נחמיאס ורבין: בתוך קבוצת הנפגעות יש קונצנזוס מלא.

איילת נחמיאס ורבין: מבחוץ אין.

<לירון ספרד: זה לא נכון עובדתית.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, איילת.

<איילת רזין בית אור: אני רוצה לעשות זום אאוט על פתרונות פרקטיים לטעמי.

<איילת רזין בית אור: האחד, הנושא של הכשרות של מורים, של זיהוי ומניעה, לא רק לילדים.

<איריס בן יעקב: זה נעשה.

<איילת רזין בית אור: זה נעשה?

<איילת רזין בית אור: אבל זה לא קורה.

<לירון ספרד: נעשה וייעשה.

<איילת רזין בית אור: זה חייב להיות תנאי סף ל - - -

יפעת שאשא ביטון: תגידי, איילת, את לא מבינה שזו לא הבעיה?

יפעת שאשא ביטון: כי גם כשהם רואים את הבעיה הם מטייחים אותה.

יפעת שאשא ביטון: באמת, אם יש לי מורה בתוך המערכת שיודעת שנה שלמה שהייתה ילדה בבודקה של שומר והיא שתקה והיא סיפרה ליועצת והיועצת גם שתקה, וכשהיועצת גילתה שפתאום משטרה נכנסת לסיפור אז היא עוברת לבית ספר אחר - - -

<לירון ספרד: שיזמינו את כולם לחקירה פלילית.

<איילת רזין בית אור: זה צריך להיות - - -

<לירון ספרד: שיזמינו את כולם לחקירה פלילית.

איילת נחמיאס ורבין: הנה, היא נתנה לך דוגמה מה קורה לחקירה פלילית.

<לירון ספרד: שיזמינו את כולם לחקירה פלילית.

איילת נחמיאס ורבין: תבדקו בבקשה בתחנת רמת החייל.

איילת נחמיאס ורבין: זה נורא לא מסובך.

<איילת רזין בית אור: בשביל הילד האחד, שההכשרה הזאת תצליח להציל אותו, אני חושבת שזה צריך להיות תנאי סף.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה שיח שאנחנו דיברנו עליו בפגיעות מיניות בקטינים.

<איילת רזין בית אור: נכון.

<איילת רזין בית אור: אני באה עכשיו מהדיון על מערך מאו"ר, של פגיעות באינטרנט של נוער.

<איילת רזין בית אור: מה יותר קל מלהקים קו שאפשר לפנות אליו ולהעביר מידע, 'אני חושש', 'אני מתלבט', 'נראה לי', 'ראיתי בבודקה', קו אנונימי.

<לירון ספרד: זה מערך מאו"ר.

<איילת רזין בית אור: אני לא מדברת על פגיעות באינטרנט, מאו"ר זה רק אינטרנט.

<איילת רזין בית אור: לצערי.

<איילת רזין בית אור: הלוואי שיורחב.

<איילת רזין בית אור: מאו"ר זה רק אינטרנט.

איילת נחמיאס ורבין: הלוואי שהיו למאו"ר את המשאבים.

<לירון ספרד: יש תלונות הציבור.

<איילת רזין בית אור: למי זה ידווח?

יפעת שאשא ביטון: איילת, סליחה, בואי רגע נמקד את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: הבנו, אנחנו לא מדברים כרגע על מערך מאו"ר, עם כל הכבוד, אנחנו נדבר עליו פה.

יפעת שאשא ביטון: בואי רגע נתכנס חזרה לכל הנושא של צוותים שלא שהם לא יודעים לזהות, הם יודעים לזהות והם מטייחים, צוותים שפוגעים ונשארים בתוך בית הספר, כי אף אחד לא מסוגל באמת לעשות משהו עד הסוף.

יפעת שאשא ביטון: שם אנחנו נמצאים, בבעיה הזו.

<איילת רזין בית אור: אני לא מדברת על מערך מאו"ר, אני אומרת שקו כזה צריך להיות קיים במשרד החינוך, שגם תלונות אנונימיות, אפשר יהיה לטפל בהן ולפשוט על בית ספר או מוסד חינוכי שבו מתקבל איזה שהוא דיווח.

<איילת רזין בית אור: לעשות בדיקת שטח, שוב, שאני, ההורה, אוכל להגיד 'נדמה לי שיש פגישה, מתרחשת פגיעה', המאבטח, המורה, שאני אוכל לפנות אליכם באנונימיות, כדי שאני לא אפגע, כדי שלא ידווחו עליי לרווחה, אני לא יודעת, הורים חוששים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם מקשיבים לאיילת?

<איילת רזין בית אור: ואתם תשמעו שיש בית ספר מסוים ותפשטו עליו.

יפעת שאשא ביטון: מסתבר שתלונות אנונימיות לא עוזרות במשרד החינוך, כי אם את לא באה ומציגה שם ופנים אז מבחינת המערכות זה חיסול חשבונות.

איילת נחמיאס ורבין: בינינו, צריך להגיד עוד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: את יודעת ממה הורים חוששים?

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי את זה בגילוי לב בוועדת החינוך, הורים גם חוששים מזה שזה יתברר כנכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הצלחתי לגעת בסיפור הזה של בית ספר נעמי שמר.

איילת נחמיאס ורבין: אני נגעתי דרך המורים המחליפים, התחלתי לטפל בסיפור הזה, כי לא הצלחתי, אמרתי אלוהים אדירים, איזה אפס מוגנות, אתה שולח את הילדים שלך לבית ספר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולתי לגעת בזה כי הורה - - - ובאמת, אני צריכה להגיד תודה להורים האלה, הם גררו אותי פנימה לטפל בזה דרך הסוגיה של המורים המחליפים, שאין עליהם שליטה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, אתה רוצה מילה?

יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו בסיום הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר כמה מילים?

אורי מקלב: לא - - -אז הייתי אומר, אבל אם זה כבר סוף הדיון, אני לא אכביד עליכם.

יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא מכביד, אתה רוצה לומר כמה מילים?

אורי מקלב: אני חושב שכולנו חשים ויודעים שהתופעה הזאת קיימת.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם דברים שהגיעו גם אליי.

אורי מקלב: כשהיה סיפור, הורים התלוננו, וכן התלוננו, נחשפו והתלוננו, לא יודע אם הוא היה שרת בית הספר או אב הבית בבית הספר.

אורי מקלב: בסופו של דבר בכל התהליך הזה מה שקרה, יכול להיות שהוא הורשע ואחרי זה שמעו שהוא נמצא בבית ספר אחר, אבל כל האשם ואיפה הם מרגישים נפגעים והרגישו לא טוב וזה?

אורי מקלב: היועצת של בית הספר.

אורי מקלב: הם לקחו אותה כדוגמה, 'כן אמרת' ו'לא אמרת', 'כן הילד אמר ולא אמר', בסופו של כל התהליך הזה הם הרגישו שהם פגעו והמתח קיים בין היועצת, שנפתחה עליה חקירה, זה לא יגיע לשום מקום, אבל עוגמת הנפש ושכירת עורך הדין וההתמודדות הקשה, היא מרגישה היום שהיא נמצאת בבית הספר כפגועה, כשההורים גם מרגישים שהעובד עצמו, ששם זה היה מכוון, יש להם את ההרגשה שלא טופל.

אורי מקלב: זאת אומרת יש פער בעניין הזה.

אורי מקלב: עכשיו תרשו לי קצת, עוד בחצי דקה, גברתי היושבת ראש, להגיד עוד משהו.

אורי מקלב: אנחנו באמת מטפלים במורים מחליפים ומורים, אבל אני התוודעתי לסיפור שמורה, מחנך, שהיה לו בכיתה ילד שעבר ניתוח מוח וההתאקלמות שלו אחרי הניתוח הייתה מאוד קשה וגם עם ההורים לא בדיוק מצאו, ודווקא המורה מצא מסילות ללבו, להחזיר אותו לתלם.

אורי מקלב: זו בעצם הייתה מורה של הילד והמנהל מזהיר את המורה, ותשמעו טוב, הילד הזה, היא יושבת איתו מחוץ לבית הספר, כדי לשמוע אותו, לאט לאט להחזיר, לשמוע מה שעל לבו, 'אל תביאי אותו אלייך הביתה בשום אופן'.

יפעת שאשא ביטון: טוב מאוד, אגב.

אורי מקלב: 'אל תביאי אותו הביתה בשום אופן, שבי איתו בבית קפה'.

אורי מקלב: איזה חששות יש היום להנהלה, למורים.

יפעת שאשא ביטון: טוב מאוד, חבר הכנסת מקלב, שיפחדו.

יפעת שאשא ביטון: שיפחדו המורים, לא לקחת את התלמידים לבתים שלהם, הם לא חברים של הילדים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, שיחששו, זה בדיוק המקום שבו צריך לחשוש.

אורי מקלב: אבל אנחנו כן צריכים לדעת לתת הגנה למורים.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על מקרה שילד מתווכח וקורה לתלמיד בבית הספר - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל, חבר הכנסת מקלב, כש - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אומר חבר הכנסת מקלב שיש מורים שרוצים לעשות טוב, אני אומרת לכם - - -

<קריאה: בבית הספר.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: שלא ייקחו.

יפעת שאשא ביטון: גם בועז ארד לקח הביתה ואמרו איזה צדיק, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, במקומות שחוצים את הגבולות, שרק השם ירחם שם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו, התפקיד שלנו, זה לסדר את הגבולות מחדש.

אורי מקלב: אני אומר לכם שהמותר ואסור צריך להיות בצורה ברורה יותר.

אורי מקלב: אם מחליטים שכל המפגשים בין התלמידים, גם במקרים חריגים, אין לנו אפשרות להתגבר על כך שכן מורה יכול לתרום לילד, שהוא יכול, אנחנו הרי כן רוצים לתת לילדים שצריכים את הקשר, את המפגש האישי, ולא בתוך בית הספר, שהוא לא יכול לתת את המענה הזה, אנחנו צריכים ליצור את המקומות כדי להביא אותם ולתת את המענה, כי אם לא, אנחנו פוגעים בדברים שרק המורה יכול לתת ורק שלא בבית הספר.

אורי מקלב: אם אנחנו לא נותנים לתלמידים, הכללים הרחבים הם לדברים מאוד טובים, אבל אם אנחנו לא נדע לתת את זה לפרטים יותר קטנים אנחנו בסופו של דבר, או פוגעים בצד הזה או פוגעים בצד הזה.

אורי מקלב: החובה שלנו זה להשכיל ללכת בדרך מאוזנת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב, באמת על איזון הדברים, אבל אני רוצה לומר, ואמרתי את זה גם בראשית דבריי, דווקא במקומות - - - ואגב, הסיפור של הפדופיל, גם בצפון, שהיה, היו הורים שאמרו 'אם לא היינו רואים ושומעים הקלטות, לעולם לא היינו מאמינים' והם סיפרו כמה המורה הזה היה צדיק ונתן מנשמתו לילדים ולקח אותם הביתה ועשה איתם שיעורי בית ונשאר איתם שעות לא שעות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, כמי שנמצאת שם במערכת ונתנה את נשמתה במערכת, יעידו התלמידים שלי, שהיום הם כבר אנשים מבוגרים, כשזה מגיע לרמות של לקחת הביתה, תישמרו.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהגבולות שם לא ברורים וכשהגבולות מיטשטשים זה מוביל, לא כי מישהו התכוון לעשות רע, זה מוביל למקומות לא טובים ובעובדה, אנחנו בסופו של דבר נחשפנו לזה שהמקרים האלה הוכחו כמקרים נכונים.

יפעת שאשא ביטון: וגם בועז ארד, שהיה באמת מוערץ ואהוב, הם אמרו, גם הבנות שהיו איתו, הוא היה אל בשבילם - - -

איילת נחמיאס ורבין: הם לא הבינו שזה לא בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אבל בשביל זה אנחנו המבוגרים האחראים במערכת וצריכים לדעת איפה לשים את הגבולות כדי גם לא ליפול לתוך המלכודות האלה.

יפעת שאשא ביטון: וזו גם אמירה למשרד החינוך, גם בהקשר של אותו מקרה שטיפלנו בו, שיצא לנו לדבר, לירון, ואמרת שבאה סוללה של הורים והגנו עליו, 'היית צריכה לשמוע מה הם אומרים', לא מרשים אותי.

יפעת שאשא ביטון: לא מרשים אותי כי אני יודעת שזה בדיוק הפרופיל של כל האחרים שאנחנו פגשנו, ולהיפך, זה רק מפחיד אותי יותר ורק מוכיח שיש פה משהו שהוא קצת לא בריא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה, ברשותכם, לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על המורים המחליפים, אבל אנחנו מזהים שהבעיה היא לא רק בקרב המורים המחליפים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מגלים שהקושי והאתגרים של המערכת הם גם בקרב מורים שנמצאים באופן קבוע בתוכה ואפילו זוכים להערכה גדולה מצד הצוותים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבע דיון עם השר ועם צמרת משרד החינוך כדי להבין, פעם אחת, לאן הולך הסיפור של המכרז ואיך הוא מתקדם, ופעם שנייה, כדי לקבל תשובות לגבי הסוגיות הקשות שעלו כאן ולראות איזה כלים אנחנו יכולים לתת בידי מערכת החינוך כדי להתמודד עם מורים שסורחים, שלא נמצאו פליליים במערכת המשפט או במשטרה זה לא התקדם לשום מקום, אבל אנחנו יודעים בוודאות שאין שם התאמה למערכת.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שיהיו לכם הכלים להוציא אותם החוצה.

<זאב גולדבלט: אני מבקש שגם אנחנו נוזמן.

יפעת שאשא ביטון: כולם יהיו פה.

יפעת שאשא ביטון: אני הדרתי אתכם פעם?

<זאב גולדבלט: מעולם לא.

יפעת שאשא ביטון: מעולם לא, אתם תמיד ברוכים ומוזמנים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להעלות חזרה, בפני משרד החינוך, את הנושא של מבחני אישיות.

יפעת שאשא ביטון: מבחני אישיות יצאו כפיילוט לפני כשנה לכל פרחי ההוראה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת לאן זה מתקדם.

יפעת שאשא ביטון: זה קשור לכל הסוגיה הזו, אני אומר למה.

<קריאה: אין בעיה, אבל הדיון, הכותרת שלו וההצעות לדיון מהיר עוסקות במורים מחליפים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שזה יהיה גם וגם, אנחנו הרחבנו את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי בראשית הסיכום שאנחנו התחלנו לדבר על מורים מחליפים וזיהינו שהקושי והאתגרים הם גם עם מורים שנמצאים באופן קבוע.

יפעת שאשא ביטון: אז ההמלצה הראשונה זה באמת הסיפור של המכרז שדיבר עליו לירון ומתייחסת באופן ישיר.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי להרחיב את זה שגם משרד החינוך, כשהוא יבוא לכאן ויתייחס יתייחס לכל אותם מורים שנמצאים בתוך המערכת וגם שם אנחנו צריכים למצוא פתרון.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר לבקש בקשה, כחלק מהסיכום של הדיון?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, כיוון שדרך הממ"מ אנחנו מאוד התקשינו לקבל תשובות ואנחנו שלחנו שאלות המשך, מאוד התקשינו לקבל תשובות מספריות וזה נורא חשוב לדעת, כי הדברים האלה הם מדידים, הם אמורים להיות ממש לא בעיה, אני ממש מבקשת, תבדקו בממ"מ מה עומד פתוח, אני מבקשת שהם יבואו ויציגו פה בוועדה את כל הנושא של המורים המחליפים, כל המנגנון - - -

<לירון ספרד: עם איזה אגף דיברתם?

<לירון ספרד: עם אגף כוח אדם והוראה באתם בקשר?

איילת נחמיאס ורבין: לדעתי כן.

יפעת שאשא ביטון: יש לי מסמך של כל הנתונים.

איילת נחמיאס ורבין: אל"ף, יש מסמך אחד ישן, ואני שאלתי שאלות - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, המסמך חדש.

איילת נחמיאס ורבין: זה הכול שאלות שאני ביקשתי ביולי.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז שהם יגיעו לדיון כשיש להם נתונים על מורים מחליפים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה דיון שנבין את כל המנגנון של תהליך הקבלה, מתי מורה מחליף נכנס לכיתה, למה מורה מחליף נהפך ממורה מחליף למורה קבוע ובאיזה נסיבות, למה לא לאייש במורים עם תעודות הוראה רלוונטיות, אנחנו יודעים כמה - - -

יפעת שאשא ביטון: כי מורה עם תעודת הוראה לא יישב ויחכה שיקראו לו פעם ב-, צריך שיהיה מערך ומנגנון שנותן לו את האפשרות ברמה יישובית.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, בסדר, אין בעיה, אני רוצה להבין ואני רוצה להבין גם מה הקריטריונים.

איילת נחמיאס ורבין: עדיין צריכים להיות קריטריונים, הרשת צריכה להיות צפופה מאוד, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים - - -

יפעת שאשא ביטון: זה מה שסיפר לירון שהם בונים.

יפעת שאשא ביטון: מכרז, שיהיה מאגר כוח אדם, עם דרישות מאוד מאוד ברורות והוא יוכל לתת מענה ל - - -

איילת נחמיאס ורבין: אז אל"ף, מצוין, וצר לי שלא הייתי כדי לשמוע את זה, אבל אני מבקשת שבמקביל, כיוון שבאמת - - - עכשיו אני מבינה למה את התכוונת, זה באמת עניין של זמן והדברים האלה לוקחים זמן ואנחנו צריכים לדעת מה קורה כרגע.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, יירשם גם בסיכום.

יפעת שאשא ביטון: את רצית משהו לסיכום, שיר?

<שיר דגן: כן, אני רוצה לשאול, מעניין אותנו, משטרת ישראל, האם באמת החקירה הופסקה והועברה לפרקליטות או שעדיין הדברים נחקרים.

<שיר דגן: אנחנו רוצים לדעת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על מקרה פרטי, תשאלי אותה אחר כך.

<ליאורה סולטן יעבץ: בכל מקרה גם לא הייתי עונה כי זה לא אחראי, משעה שאני לא בדקתי את זה.

<ליאורה סולטן יעבץ: זו פעם ראשונה שאני שומעת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם לא יכולים לדבר על מקרה פרטי.

יפעת שאשא ביטון: יש לך המלצה להוסיף?

איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי לפרקליט המדינה, אין לי טענות למשטרה.

<איילת רזין בית אור: הייתה בדיקה של הרישום הפלילי של כל עובדי ההוראה בעקבות - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, והוצאו 16 אנשים מתוך המערכת.

<איילת רזין בית אור: ככל שאנחנו יודעים, גם היה מידע נוסף בנוגע לכל מיני מורים.

<איילת רזין בית אור: השאלה היא אם אפשר לקבל איזה שהיא אינפורמציה מה הסטטוס של אותם גילויים, נגיד מהשטח, מה נעשה.

יפעת שאשא ביטון: זה בעצם חלק מהמסקנות שאנחנו קיבלנו בוועדת החינוך, שאתם יצאתם לבדיקה באוגוסט, לקראת ספטמבר, אז אנחנו נשמח לקבל גם את הנתונים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר מילה.

יפעת שאשא ביטון: בסיפור של תלמה ילין, שר החינוך יצא לבדיקה ואני חייבת להגיד שזה היה מרענן.

יפעת שאשא ביטון: כל פעם אנחנו נלחמים ונלחמים ואיפה שהוא זה - - - אבל כנראה כי זה היה מגה פיגוע, זה באמת היה מגה פיגוע, ואני רוצה שאנחנו ננסה להיות עם יד על הדופק על כל מקרה כזה.

יפעת שאשא ביטון: רק בחודש האחרון אנחנו אספנו מקרים שהוכחו, זאת אומרת זה לא משהו שהוא בתהליך בדיקה, אלה דברים שהיו וכבר נכנסים לתוך לופ של מערכת משפט ואכיפה ומתקדמים שם ומישהו במערכת צריך לתת את הדין, כי ביום שאחד יתחיל לשלם את המחיר - - - אתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד את זה אולי בצורה בוטה, גם אם הוא יהיה שעיר לעזאזל במקרה הספציפי הזה אנשים אחרים יתחילו לקחת אחריו ואף אחד לא יגיד לי בתוך מערכת החינוך 'זה לא באחריות שלי'.

יפעת שאשא ביטון: כשהילדים באים בבוקר, בשער בית הספר שלי, הם באחריות שלי.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה כמי שמתכוונת גם לחזור לשם ולקבל אותם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.