ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 554, 2018-02-13 14:40

ניסן סלומינסקי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 48) (הגבלת הזכות להיבחר בשל הרשעה בעבירת טרור או ביטחון חמורה), וכתוצאה מכך צריכים לתקן את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 69) (הגבלת הזכות להיבחר בשל הרשעה בעבירת טרור או ביטחון חמורה).

ניסן סלומינסקי: זו הצעת חוק של חברת הכנסת ענת ברקו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עושים עכשיו את ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: זכינו כבר לדון בחוק הזה ועברנו עליו מימין לשמאל ומשמאל לימין.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שההסתייגויות והדברים שרצו לתקן ירדו.

<גור בליי: יש הסתייגות אחת של חברת הכנסת נורית קורן.

ניסן סלומינסקי: היא אמרה לי אתמול שהיא יורדת מזה.

ענת ברקו: גם לי היא אמרה.

ניסן סלומינסקי: היא גם לא נמצאת פה.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר שוב ואומר שמדובר על כך – וזה גם היה בהבנות הראשונות, ואני משבח את חברת הכנסת ענת שנשארת בהבנות – שאם מישהו נשפט לשבע שנים בפועל, אז 14 שנה לאחר מכן הוא לא יוכל להיבחר לכנסת.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד כמה מילים על החוק.

ניסן סלומינסקי: לפני או אחרי ההצבעה?

ענת ברקו: אחרי ההצבעה.

<גור בליי: לפני ההצבעה אנחנו צריכים לקבל החלטות על כמה דברים שנשאר לנו לסגור.

יעל גרמן: כן, צריך לקבל החלטה לגבי תחולה.

ענת ברקו: אנחנו מתחילים בזה שגם דמוקרטיה לא צריכה לאבד את עצמה לדעת ויש אנשים שלא יכולים להגיע למקום הזה.

ענת ברקו: אסור להם להגיע למקום הזה, הם לא צריכים להיות בכנסת.

ניסן סלומינסקי: אמרת את זה אתמול מעל הדוכן.

ניסן סלומינסקי: בהצעת חוק שלי עלית לדבר על זה דווקא.

ענת ברקו: נכון.

ענת ברקו: מאחר ומהניסיון שלי אני יודעת שהיו גם כמה מחבלים מתאבדים שקיבלו – כמובן הם לא הצליחו להתפוצץ אבל תפסו אותם בדרך ליעד – שלוש וארבע שנים בכלא, והם לא נכנסים לתחולת החוק, אז היועץ המשפטי גור הסב את תשומת לבי, וגם החברים והחברות ממשרד המשפטים, לסעיף 7(א) לחוק היסוד, שהסעיף הזה ייתן את המענה.

יעל גרמן: את מדברת כרגע על תחולת החוק?

ענת ברקו: כן.

יעל גרמן: מה אומר הסעיף הזה?

ענת ברקו: אני חושבת שהיועץ המשפטי ייתן לנו את ההסבר על זה, אבל זה פתר את הדילמה.

יעל גרמן: יש שלוש אפשרויות.

ענת ברקו: לגבי התחולה, אם יורשה לי להגיד, תחולה צריכה להיות מידית.

ענת ברקו: גם אנשים שסיימו לרצות את העונש – אני מבקשת שהחוק יחול עליהם 14 שנה.

יעל גרמן: אז פה יש לנו ויכוח אבל בואו נתחיל לדבר על זה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שההצעה הנכונה יותר צריכה להיות שאם מישהו ריצה את שבע השנים, עברו כבר שבע השנים שהחוק הקודם אפשר לו – נניח עברו שבע וחצי שנים – הוא הגיע למצב שזהו, הוא זכה בחירותו, אני לא יכול עכשיו לבוא ולהגיד לו: לא, מצטער, עוד שבע שנים תחכה.

ענת ברקו: אבל אם הוא בתחולה של שבע השנים?

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא הגיע עדיין לזה זה משהו אחר, אבל אם הוא כבר הגיע לשבע שנים אני לא יכול פתאום להלביש עליו משהו כזה.

יעל גרמן: ויש גם אפשרות - - -

ניסן סלומינסקי: אני בוחר בדרך האמצע.

יעל גרמן: אני מוכנה.

ענת ברקו: בסדר.

ענת ברקו: אבל אם התחולה היא של שבע השנים והוא עוד לא סיים אז הוא יהיה 14.

ניסן סלומינסקי: כן.

יעל גרמן: אני בכל זאת הייתי רוצה שגור יפרט את כל האפשרויות.

<גור בליי: אז אני אגיד כמה מילים רק בכלליות: באמת אנחנו עוסקים פה בתיקון לחוק יסוד: הכנסת, שעוסק בנושא מאוד משמעותי של הזכות להיבחר לכנסת, בכל זאת חשוב להזכיר את זה.

<גור בליי: בגלל שאנחנו עוסקים בתיקון שיכול להשליך על השוויון בין המועמדים, אז כמו שאמרנו, למרות שיש מחלוקת בפסיקה לגבי התחולה של השוויון בסעיף 4 לחוק יסוד: הכנסת, על השוויון בין מועמדים, עדיין אמרנו שלמען הזהירות צריך רוב של 61 לכל שלוש הקריאות, אני מזכיר את זה.

<גור בליי: הצעת חוק מבקשת לקבוע הסדר כשירות ייחודי שיחול על מי שהורשע בעבירת טרור או ביטחון חמורה ובעצם להאריך את התקופה שלו ביחס למי שהורשע בעבירות אחרות.

<גור בליי: בישיבה הקודמת העליתי בפני חברי הכנסת שתי נקודות לדיון שהוועדה נתנה עליהן את דעתה, אני אגיד אותן ממש בקצרה: אחת, האם יש הצדקה להבחנה בין עבירות טרור או ביטחון לבין עבירות חמורות נוספות?

<גור בליי: כי כמו שאמרנו, המניעות של שבע השנים יכולה לחול על עבירות מאוד חמורות, כמו רצח או אונס.

<גור בליי: בסופו של דבר הוועדה הגיעה למסקנה שההבדל הוא לא רק עניין בחומרה אלא באופי העבירות, ומכיוון שעבירות טרור או ביטחון חמורות מופנות כלפי המדינה והחברה בכללותה – זו היתה עמדת הוועדה – יש הצדקה להבחין ביניהן ובין עבירות חמורות, אפילו אם הן מאוד חמורות, בגלל המהות הזאת.

יעל גרמן: זה יעמוד בבג"ץ במידה ומישהו יגיש בג"ץ על הנושא הזה?

<גור בליי: אני חושב שמכיוון שמדובר גם בתיקון לחוק יסוד אז - - -

ניסן סלומינסקי: בג"ץ ישמור את הנשק שלו לא להיכנס על זה.

ניסן סלומינסקי: יש לו מספיק נושאים באופק.

ענת ברקו: ומה יש בזה שיטריד את בג"ץ?

ענת ברקו: אין כאן איזו דילמה.

יעל גרמן: גור אמר שיש פה אפליה בין עבירה לעבירה.

<גור בליי: אני חושב שיש הצדקה.

ענת ברקו: יש הצדקה – שזו עבירה שמופנית כלפי החברה.

יעל גרמן: קיבלתי תשובה, בסדר.

<גור בליי: אנחנו גם כתבנו את זה במקור.

<גור בליי: כשנקבע הסעיף במקור היתה הבחנה בין עבירות ביטחון לעבירות אחרות.

<גור בליי: אני חושב שאפשר להגיע למסקנה אחרת אבל זו בהחלט מסקנה אפשרית.

ענת ברקו: באופן אישי אני יכולה לומר שאני מעדיפה שמי שהורשע בעבירות פליליות גם לא יגיע למקום הזה, ובטח בעבירות ביטחון.

ענת ברקו: אני גם לא רוצה שהוא יגיע אחרי 14 שנה.

ענת ברקו: אני בהתחלה קבעתי 25 שנה כי אני לא רוצה לראות את האנשים האלה בכנסת.

יעל גרמן: זה יכול להגיע ל-21 שנה.

ענת ברקו: יכול להגיע בסופו של דבר במצטבר, בסדר.

ענת ברקו: אבל האם אנחנו רוצים שיהיו במקום הזה אנשים שעסקו בטרור, הורשעו בפלילים?

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: באופן כללי לא.

<גור בליי: הנקודה השנייה – דיברנו לגבי האורך, שתקופת המניעות היא ארוכה.

<גור בליי: גם עלתה השאלה האם יש צורך בהארכה של התקופה באופן עקרוני והאם יש באמת אנשים שאנחנו חושבים שזה יכול לחול עליהם.

<גור בליי: גם פה אני חושב שבסופו של דבר הוועדה השתכנעה שמדובר בעניין נורמטיבי ועניין ערכי, שבגלל העניין הזה הוועדה מבקשת בעצם להאריך את התקופה.

<גור בליי: אז נשארו לנו שתי נקודות, אני אתחיל מהנקודה הפשוטה יותר.

<גור בליי: יש בקשה של ועדת הבחירות המרכזית – אולי היועץ המשפטי של ועדת הבחירות המרכזית יגיד בכמה מילים?

<דין ליבנה: מדובר בסך הכול בבקשה טכנית.

<דין ליבנה: כשאדם מגיש את מועמדותו לכנסת, או כשמפלגה מגישה את מועמדותה לכנסת, היא מצרפת כתב הסכמה.

<דין ליבנה: בכתב ההסכמה הוא אומר: אני עומד בתנאים שבחוק, לא הורשעתי בכך, לא הורשעתי באחרת.

<דין ליבנה: הטופס היום נקבע בתקנות מכוח חוק הבחירות, על ידי שר הפנים, שזו פרוצדורה מאוד ארוכה לתקן אותן.

<דין ליבנה: בגלל שמדובר בטופס טכני ביקשנו שאנחנו נקבע את זה, זה יהיה יותר יעיל.

ענת ברקו: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: אין בעיה.

יעל גרמן: לא כדאי שגם הוועדה תראה את זה?

ניסן סלומינסקי: את הטופס?

ניסן סלומינסקי: לא, למה?

ענת ברקו: זה טכני.

<גור בליי: הטופס הזה הוא בסך הכול יישום של העקרונות שנקבעים בחוק.

יעל גרמן: אוקיי.

ענת ברקו: ויש שם שופט בית המשפט העליון, אז מה אנחנו צריכים להיכנס לזה?

<גור בליי: הנקודה האחרונה – שחברי הכנסת כבר התחילו להתייחס אליה - היא נושא התחולה.

<גור בליי: בתחולה יש כמה אפשרויות: האפשרות האחת היא לומר שההסדר החדש יחול רק על מי שביצע את העבירה שעליה מדובר אחרי.

<גור בליי: זה הכי קיצוני.

<גור בליי: רמה אחרת היא לומר: מי שהורשע ונגזר דינו אחרי, ואז האופציה מהצד השני היא להגיד שזה יחול גם על מי שהיום מלאו לו נגיד 13 שנים ו-11 חודשים ותופסים אותו.

<גור בליי: אופציית הביניים, שבעינינו היא הכי מאוזנת, היא אופציה שגם מגנה על ההסתבכות והציפיות הסבירות של אדם, והיא אומרת:

<גור בליי: אם אתה כבר הוכשרת להתמודד לפי החוק הישן, לפני התיקון – זאת אומרת, עברו שבע שנים ולפי החוק, לפני התיקון, כבר מותר לך להתמודד – אז אתה פטור מהחוק החדש.

<גור בליי: לעומת זאת, אם עוד לא מלאו שבע שנים ואין לך עדיין ציפייה שאתה יכול היום להתמודד, עליך כבר יחול - - -

יעל גרמן: שש שנים, 11 חודשים ושלושה שבועות?

<גור בליי: עליו יחול החוק החדש, אבל שבע שנים ויום – עליו כבר לא יחול כי הוא כבר מבחינתנו יכול להתמודד לפי החוק החדש.

ענת ברקו: בסדר, אני מוכנה להתפשר על זה.

יעל גרמן: אני מבינה שאת מוכנה להתפשר, אני בכל זאת חושבת שיש הרי גם את העניין של הציפייה.

יעל גרמן: כשבן אדם נכנס והוא יודע שאחרי שבע שנים הוא יוכל להתמודד, אנחנו פה משנים את כללי המשחק באמצע המשחק.

ענת ברקו: אז מה את רוצה – ללכת 14 שנים לאחור?

יעל גרמן: אני חושבת שכל החוק הזה צריך לחול על אותם אלה שלא יושבים היום אלא שממחר באמת יואשמו בעבירות שבגינן.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שבכלל עוד לא ביצעו שום דבר?

יעל גרמן: נכון.

ענת ברקו: שהחוק הזה יתחיל עוד שבע שנים.

ענת ברקו: רק כשמישהו יישב שבע שנים.

יעל גרמן: לא, הוא לא ישב שבע שנים.

ענת ברקו: אם את אומרת שהוא לא יחול, רק מרשיעים אותו מחר ואז הוא יישב שבע שנים - - -

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לשבת שבע שנים קודם, יעל.

ענת ברקו: הוא צריך לשבת שבע שנים קודם.

ענת ברקו: אנחנו הלכנו על דרך האמצע.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לשבת שבע שנים בפועל ואז 14 שנה הוא לא יכול להתמודד.

יעל גרמן: זה מה שהחוק אומר.

ענת ברקו: לא, זה לא מה שהחוק אומר.

ניסן סלומינסקי: לא, החוק היום אומר ששבע שנים והוא לא יוכל אחר כך שבע שנים להתמודד.

ניסן סלומינסקי: שבע שנים הוא צריך לשבת בפועל.

יעל גרמן: לא בטוח ששבע שנים הוא יישב, הוא יכול לשבת גם פחות וגם יותר.

ניסן סלומינסקי: לא, כאן מדובר על שבע שנים.

<גור בליי: אני רוצה לחדד – החוק היום אומר שמי שנדון לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים מנוע שבע שנים מיום השחרור.

יעל גרמן: בדיוק, זה לא שבע ועוד שבע.

יעל גרמן: זה יכול להיות שלושה חודשים ועוד שבע, שנה ועוד שבע.

<גור בליי: ההצעה היא שמי שנדון בעבירת טרור או ביטחון חמורה ועליו נגזרו שבע שנות מאסר בפועל, אחרי השבע האלה הוא צריך 14 שנה.

יעל גרמן: את זה גמרנו, עברנו, קיבלנו.

יעל גרמן: מה שאני אומרת: בוא נחיל את התחולה של החוק הזה ממש כמו שאנחנו עושים בכל חוק – החוק הזה יחול רק החל מכניסתו לתוקף.

יעל גרמן: זאת אומרת לא על אלה שיושבים כרגע.

ענת ברקו: שבן אדם רק עכשיו נכנס לכלא ואז תתחילי לספור לו?

ניסן סלומינסקי: מאיפה הגעת לשבע השנים הראשונות?

ניסן סלומינסקי: משהו כאן חסר.

ניסן סלומינסקי: מה החוק היום אומר?

<גור בליי: הוא אומר שאתה מנוע לשבע שנים.

ענת ברקו: אז אנחנו מקבלים את החוק ורק אז תתחילי לספור את שבע השנים?

יעל גרמן: זה לא שבע, אני אומרת.

ענת ברקו: זה שבע, זה לפחות שבע.

ניסן סלומינסקי: יש פה בלבול.

ניסן סלומינסקי: היום הוא צריך לחכות שבע שנים כדי שהוא יוכל להתמודד?

<גור בליי: נכון.

ניסן סלומינסקי: היום.

ניסן סלומינסקי: באה הצעת החוק הזאת ואומרת בנושא הזה: לא שבע שנים הוא יצטרך לחכות, אלא 14 שנה.

יעל גרמן: אז את שבע השנים בוודאי שהוא יצטרך לחכות מפני שזה תוקפו של החוק, כל עוד לא נכנס תוקף חדש.

ניסן סלומינסקי: אני באתי ואמרתי שאם הוא עבר את שבע השנים ומבחינת החוק היום הוא כבר יכול להתמודד, אני לא בא ואומר לו: לא, לא, אדוני, עכשיו חוקקנו חוק.

יעל גרמן: ניסן, זה ברור.

ענת ברקו: זה לא ברור, זו אופציה שאפשר להכניס אותה.

ניסן סלומינסקי: זה לא כל כך ברור.

יעל גרמן: אם הוא כבר גמר את שבע השנים אז זה ברור שאתה לא יכול להחיל עליו עכשיו.

יעל גרמן: אתה לא יכול, זה לא סביר, זה לא יתקבל על הדעת, זה לא מידתי, זה ברור שלא.

ניסן סלומינסקי: לכן אני לא הולך את זה.

ניסן סלומינסקי: רק אני רק אומר שאם הוא נמצא עדיין בתוך המסגרת שהוא מנוע לעשות את זה ועכשיו יש חוק חדש – בסדר, אתה מנוע, אנחנו מגדילים לך את המניעות.

ענת ברקו: על זה אנחנו מדברים, בתוך המסגרת עדיין.

ענת ברקו: זה לא מקובל עליך?

יעל גרמן: לא.

ענת ברקו: למה?

יעל גרמן: מפני שכשהוא נכנס לבית הסוהר, לא משנה מתי, הוא ידע שהמניעות שלו היא שבע שנים.

יעל גרמן: זה לא משנה אם הוא נמצא עכשיו חודש או נמצא עכשיו שש שנים ושלושה וחצי שבועות.

יעל גרמן: זה לא משנה.

יעל גרמן: הוא ידע, זה מה שהוא התכונן אליו, אלה היו התוכניות שלו, אלה היו הציפיות שלו.

<גור בליי: אז ההצעה של חבר הכנסת גרמן – רק בשביל להבין – היא בעצם חלופה ג' שמופיעה, שזה יחול על מי שנדון לעונש מאסר ביום תחילתו של החוק ואילך?

ניסן סלומינסקי: לא, שהעבירה עצמה אפילו נעשתה רק אחרי.

<גור בליי: לא, היא דיברה על מי שנדון או על העבירה.

ניסן סלומינסקי: נדון או העבירה.

יעל גרמן: מה שכתוב: "סעיף 6(א) כנוסחו בחוק-יסוד זה יחול על מועמד שנדון לעונש מאסר ביום תחילתו או לאחריו".

ענת ברקו: זאת אומרת שאנחנו מדברים כאן על שבע שנים, אז אני מתנגדת לזה.

יעל גרמן: אם זה לא יתקבל אז אני מגישה הסתייגות על הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<גור בליי: אני אקריא: "חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 48)

<נעמה פויכטונגר: דילגת על המילים "בפסק דין סופי".

<עמי ברקוביץ: זה היה בכחול.

<נעמה פויכטונגר: אין שינוי מהכחול.

<גור בליי: נכון.

<גור בליי: "נדון בפסק דין סופי", סליחה, צודקת.

<גור בליי: "נידון בפסק דין סופי, לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שבע שנות מאסר, וביום הגשת רשימת המועמדים טרם עברו 14 שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר בפועל,".

<גור בליי: אני אקריא את נוסח א', שאני חושב שגם יו"ר הוועדה והיוזמת תומכים בו.

<גור בליי: זה סייג לתחולה: זה הנוסח.

<גור בליי: יש הסתייגות של חברת הכנסת גרמן להחליף את סעיף 2 ובמקומו לכתוב: סעיף 6(א) כנוסחו בחוק-יסוד זה יחול על מי שנדון לעונש מאסר ביום תחילתו ואילך".

יעל גרמן: אבל יש לי שאלה.

יעל גרמן: בנוסח שאתם רוצים לאמץ כתוב:

יעל גרמן: לא יחול על מי שהורשע" אבל לא כתוב על מי כן יחול.

יעל גרמן: למעשה יכול להיות שזה כן יחול - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו מחריגים רק סיטואציה.

יעל גרמן: אבל אתה לא אומר על מי זה כן יחול.

<עמי ברקוביץ: מכוח ההחרגה את לומדת על מי זה חל.

<גור בליי: כן, כך זה נכתב, כסייג לתחולה.

ניסן סלומינסקי: למשפטנים יש שפה מיוחדת.

יעל גרמן: מתוך הלאו מבינים את ההן?

<גור בליי: כן.

יעל גרמן: למה אתם לא משתמשים בלשון פוזיטיבית פשוטה?

יעל גרמן: למה לומר על מי זה לא יחול?

יעל גרמן: למה לא לומר על מי זה כן יחול?

<עמי ברקוביץ: אפשר כך ואפשר כך.

<גור בליי: אפשר גם כך.

ענת ברקו: לא משנה.

<גור בליי: זה ברמת של נוסח, אפשר גם לכתוב את זה פוזיטיבית.

יעל גרמן: אם כבר אז תכתבו על מי זה כן יחול.

נורית קורן: עדיף שתמיד זה יהיה על מי שזה יחול ולא על מי זה לא יחול.

<גור בליי: אני יכול לכתוב "יחול על מי שהורשע בעבירה אך טרם חלפו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר", ואז אני מוריד את הסיפה.

<גור בליי: זה ברמה של נוסח.

יעל גרמן: נשמע יותר הגיוני אבל לי יש הסתייגות והיא שזה יחול על מי שעדיין לא נמצא בכלא, הוא לא הורשע.

נורית קורן: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: רבותי, הם ינסחו את הנוסח לכאן או לכאן, לנו זה לא משנה.

<גור בליי: זה ברור שהכוונה היא שמי שבתוך שבע השנים מהיום שהוא שוחרר ממאסר – יאריכו לו, ומי שכבר עבר את שבע השנים והוכשר – לא יאריכו לו.

<גור בליי: נעבור אחר כך לחוק הבחירות אבל אולי נצביע על כך קודם.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, מי שבעד ההסתייגות של יעל גרמן ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי שנגד ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 1

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו נאשר את החוק ואחר כך נעבור לזה.

ניסן סלומינסקי: מי שבעד אישור החוק עם התיקונים שהיו עד עכשיו שירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: החוק אושר פה אחד, רבותי.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נעבור לחוק השני.

<גור בליי: החוק המשלים: "הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 69), התשע"ח-2018 הוספת סעיף 56ג 1.

<גור בליי: בחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט–1969 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 56ב יבוא: ואנחנו מוסיפים את סעיף 2, שעשינו בו איזשהו שינוי נוסחי כי אנחנו מצרפים את זה בסוף הסעיף ולא באמצעו: "תיקון סעיף 57 2.

<גור בליי: בסעיף 57(ט)(1) לחוק העיקרי, בסופו יבוא: "יושב ראש הוועדה המרכזית יקבע בכללים את הנוסח והצורה של כתב הסכמה".

ענת ברקו: מקובל.

יעל גרמן: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי שבעד לאשר את הצעת חוק הבחירות לכנסת כפי שהוא נקרא עכשיו ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: החוק אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: ועדת החוקה אישרה את שתי ההצעות החוק לקריאה שנייה ושלישית.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לכם, לניסן ולכם.

ענת ברקו: גם אם אני לא קלה לפעמים, יש לי כוונה טובה, אתם יודעים.