ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 691, 2018-01-29 11:15

אלי אלאלוף: צהרים טובים.

אלי אלאלוף: היום 29 בינואר 2018, י"ג בשבט התשע"ח, השעה 11:15.

אלי אלאלוף: היום נדון בנושא התמרוקים.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שקיימנו כבר דיונים, ובעקבות הדיונים הקודמים ראינו שהנושא סבוך מאוד.

אלי אלאלוף: כל המשרדים השקיעו זמן רב, כולל בעזרת האיחוד האירופי.

אלי אלאלוף: נעשו פעולות כדי ללמוד את הנושא גם בבריסל, לשם יצאה משלחת ממשלתית, ואני מודה על העזרה שניתנה ומודה על ההשקעה בלימוד הנושא.

אלי אלאלוף: היו גם ויכוחים בין המשרדים והיו הרבה מאוד דיונים.

אלי אלאלוף: אומרים לי שלא מספיק התייעצו עם איגוד לשכות המסחר ועם התאחדות התעשיינים, ואני מתנצל, אז תהיה לנו הזדמנות פה בדיון ללבן.

אלי אלאלוף: חשבתי שנסיים את זה בישיבה אחת, אבל כבר הזהירו אותי שאין סיכוי.

אלי אלאלוף: תדעו שנסיים רק אחרי שנרגיש שליבנו את כל הבעיות שמתעוררות.

אזהיר בדבר אחד: אני סומך על האחריות שלכם ואני בטוח שנקיים דיון מתורבת והגון.

אזהיר בדבר אחד: אני פותח את הישיבה למרות ההרגשה שיש פה מתח.

אזהיר בדבר אחד: אני בטוח שלמרות המתח נתמודד בצורה רצינית עם הנקודות שבמחלוקת ונוכל למצוא להן פתרונות הגונים.

אזהיר בדבר אחד: ברשותכם, נפתח עם מנכ"ל משרד הבריאות, אחר כך נשמע את מנכ"ל משרד הכלכלה, נציג משרד האוצר, ואז נציגי התאחדות התעשיינים ונציגי איגוד לשכות המסחר.

אזהיר בדבר אחד: חברי הכנסת כמובן ישתלבו בדיון לפי הצורך.

אזהיר בדבר אחד: תודה רבה.

אזהיר בדבר אחד: בבקשה, משה בר סימן טוב, מנכ"ל משרד הבריאות.

סימן טוב: תודה רבה, אדוני.

סימן טוב: אנחנו פה בסיבוב שני של הגשת התקנות, ותיכף אפרט מה היה בתהליך ומה בתוצאה בין הסיבוב הקודם לסיבוב הזה.

סימן טוב: זאת רפורמה שבמשרד מקדמים אותה כבר במשך שנים רבות, והמהות שלה להפוך את השוק הישראלי, שהיום הוא מאוד ריכוזי – לא רק מבחינת השוק אלא גם מבחינת תפיסת האחריות על בריאות הציבור זה שוק ריכוזי מאוד, שעובד כולו ב-פרה-מרקטינג, כלומר בבדיקות לפני השיווק – לשוק הרבה יותר תחרותי ופתוח, עם מנגנוני ניהול סיכונים ואיזון סיכונים הרבה יותר משמעותיים.

סימן טוב: היום כל תמרוק, לפני שנכנס לישראל חייב לעבור רישום מקדים, לפני שהוא נכנס לשוק, באגף התמרוקים במשרד הבריאות בהנהלת רינת בכר.

סימן טוב: מעבר לכך שזה יוצר תור ארוך מאוד לרישום, שיכול להגיע לחודשים ארוכים, הוא גם חלק מן המאפיינים של יצירת שוק ריכוזי.

סימן טוב: לא הרבה שחקנים יכולים להתמודד עם הסיכון של המתנה כל כך ארוכה מהרצון להכניס תמרוק לשוק ועד שהוא נכנס לשוק, לקחת את הסיכון שאולי הוא לא ייכנס לשוק.

סימן טוב: הדבר השני, זה יצר לנו שוק מצומצם מאוד, גם בלי מבצעים עונתיים ומוצרים עונתיים.

סימן טוב: היסוד של מה שאנחנו עושים הוא לעבור לשיטה של נוטיפיקציה ובדיקה שלנו פוסט-מרקטינג.

סימן טוב: כלומר, משיטה שבה אנחנו שולטים על הכול לפני, והיום יש לנו שליטה מוחלטת ואנחנו מאוד רגועים מכל דבר שנכנס לשוק, אנחנו עוברים לשיטה שבה יבואן מודיע לנו שהוא מכניס מוצר, הוא רושם אותו בצורה פשוטה מאוד אצלנו באתר האינטרנט של המשרד והמוצר פשוט נכנס באופן אוטומטי לשוק.

סימן טוב: אנחנו נבדוק אותו אחרי כן.

סימן טוב: הדבר הזה יאפשר להרבה יותר גורמים להיכנס לשוק ולהכניס מגוון רחב הרבה יותר של מוצרים.

סימן טוב: מיום ההחלטה שהם רוצים להביא את המוצר ועד שהוא בשוק, עד ה-Time to market, הזמן הרבה יותר קצר: מוצרים עונתיים, מגוון הרבה יותר רחב.

סימן טוב: אולי אנחנו קוראים לרפורמה הזאת "רפורמת הקולגייט" אבל התקווה שלנו היא, היום בשוק הישראלי יש בעיקר "קולגייט" כי יש חסמי כניסה גבוהים מאוד לשוק והרבה מותגים אחרים אולי לא נכנסו.

סימן טוב: אנחנו מקווים שלא רק ה"קולגייט" יוזל אלא שיהיה גם מבחר הרבה יותר גדול של מוצרים לצרכן, וכתוצאה מכך תהיה גם הוזלה של ה"קולגייט".

סימן טוב: העולם הישן שבו אנחנו נמצאים היום, שהוא עולם ריכוזי מאוד וקשה, היה צריך ליצור בו גם מסלולים עוקפים, או מסלולים שהם מווסתי לחץ, וכך נולד עולם הייבוא המקביל.

סימן טוב: אתה לא אהבת לקרוא לזה "ייבוא מקביל" ורצית לקרוא לזה בשם אחר.

אלי אלאלוף: היבואנים החדשים.

סימן טוב: היבואנים החדשים בעולם הישן.

אלי אלאלוף: זה כמו המאפיה והמערכת המקבילה שלה.

סימן טוב: זה המונח שהשתמשו בו אבל אפשר ללכת לאקדמיה ללשון העברית ולבקש לשנות.

סימן טוב: נוצר מצב, ואז נקודת משקל.

סימן טוב: נורא קשה להכניס מוצרים לשוק כי יש ייבוא מקביל.

סימן טוב: בעולם החדש אנחנו רוצים שכל אותם אנשים שמכניסים היום מוצרים לשוק, בין אם במקביל ובין אם לא מכניסים מוצרים לשוק, יוכלו להיכנס בדרך המלך.

סימן טוב: יהיה הרבה יותר קל להיות יבואן של תמרוקים במדינת ישראל.

סימן טוב: זאת המטרה המרכזית שלנו.

סימן טוב: הנקודה שנוצרת באיזון, שלצד זה שאנחנו נותנים למוצרים להיכנס לשוק בלי הפיקוח המקדים שלנו, קבענו פה פונקציה בחוק של גורם אחראי, נציג אחראי (Responsible person) והוא אמור לקחת את הסיכון, לנהל את הסיכון ולוודא שהמוצר שמגיע לשוק הוא אכן מוצר בטוח לשימוש.

סימן טוב: זה הדבר המרכזי באיזון של העניין הזה.

סימן טוב: כמו הרבה נושאים בכלל שמגיעים לוועדה, גם בנושאים של בריאות, יש פה איזונים עדינים מאוד בין ליצור שוק תחרותי, שוק לא ריכוזי, שוק שאנחנו מפחיתים בו את יוקר המחיה, זה גם ערך שאנחנו כמשרד רואים חשיבות לתרום לו ברמה הלאומית, לבין השמירה על בריאות הציבור, שזה כמובן ערך עליון מבחינת משרד הבריאות, ואני מניח שגם מבחינת הממשלה והכנסת.

סימן טוב: היכולת שלנו לקחת סיכון ממשי על כך שיגיע מוצר לא בטוח ותושבי ישראל, ילדים ובוגרים, לא משנה מי, ישתמשו בו, לא באמת קיימת.

סימן טוב: אנחנו רוצים ליצור מארג איזונים ולכן הלכנו לכיוון גם של רישום וגם של נציג אחראי.

סימן טוב: זה המודל שהלכנו עליו.

סימן טוב: המודל ביסודו הוא המודל האירופאי.

סימן טוב: באירופה כך נכנסים מוצרים לשוק, ובמדינות המפותחות האחרות גם כן.

סימן טוב: אנחנו מקווים שבעתיד נוכל להצטרף לרשת האירופית בהסכמים מקבילים, כך שמי שיהיה נציג אחראי באירופה יהיה נציג אחראי גם בישראל.

סימן טוב: זה דורש מערכת הסכמים עם האירופאים.

סימן טוב: אני יודע שמשרד הכלכלה לקח את זה על עצמו כנושא לקידום.

סימן טוב: אכן חשוב מאוד להיות חלק מן המהלך הזה.

סימן טוב: זה יסיר פה הרבה מאוד חסמים אחרים.

סימן טוב: בין הסיבוב הקודם לסיבוב הזה, כפי שאמרת, מעבר לכך ששמענו את ההערות גם הלכנו ביחד עם משרד הכלכלה – לצערי לא עם משרד האוצר – ללמוד מה הניואנסים שיש בשוק האירופי, לא רק בדירקטיבה וברגולציה אלא גם ממש בפרקטיקה.

סימן טוב: יצא גם דוח מסכם שפרסמנו לציבור, דוח מסכם של שני המשרדים על איך עובדת הרגולציה האירופאית, ולאור זה אנחנו פועלים.

הם כדלקמן: הנושא השני, שהיה פה טעון מאוד, בראייה שלנו שלא בצדק, הוא נושא הייבוא המקביל.

הם כדלקמן: בראייה שלנו, שיווי המשקל החדש בשוק צריך להיות כזה שיהיו הרבה יותר יבואנים רשמיים והדבר הזה פשוט יתייתר מהצורך.

הם כדלקמן: אבל מכיוון שאנחנו לא לבד במהלך הזה והיו חששות של משרדי הכלכלה והאוצר, אנחנו משאירים את הנושא הזה וגם ביצענו בו עוד הקלות, שתיכף אפרט אותן.

הם כדלקמן: המטרה, בראייה שלי, אני חושב שהתנהגות בריאה של שוק – אני אומר פה לא רק כמשרד הבריאות אלא גם ככלכלן – היא שיהיו לנו הרבה מאוד יבואנים רשמיים שילכו בדרך המלך ולא נזדקק למסלולים האלה של הייבוא המקביל.

הם כדלקמן: כל מי שהוא היום יבואן מקביל פשוט יעבור להיות יבואן רשמי.

הם כדלקמן: מכיוון שיש פה בסוף גם היבטים של הגבל עסקי, רשמי או לא רשמי, אני יודע שמשרד הכלכלה מטפל בזה כי לפעמים הסיבה שלא נכנסים יבואנים נוספים למערכת היא בגלל קשרים לא לגיטימיים בראייה שלנו כממשלה בין היצרנים בחוץ לארץ לבין היבואנים בארץ וצריך לטפל גם בדבר הזה.

הם כדלקמן: אני יודע שמשרד הכלכלה מטפל גם בנושא הזה.

הם כדלקמן: בכל מקרה, אנחנו עשינו שינוי.

הם כדלקמן: בייבוא המקביל עשינו שלושה שינויים: הראשון, שבתמרוק רגיל אפשר להביא שרשרת אספקה או בדיקות מעבדה חלף שרשרת אספקה.

הם כדלקמן: השני, מוצרים לחלל הפה, שהגדרנו אותם בעבר כמוצרים רגישים ועל כן הם היו אסורים בייבוא מקביל, אנחנו מתירים את הייבוא המקביל.

הם כדלקמן: כאשר נגיע לנוסח – אנחנו כן עושים שרשרת אספקה.

הם כדלקמן: ניסחנו את זה כמסמכים שיניחו את דעתנו שבאמת המוצר בטוח, מקורי ולא עבר שום דבר שהוא לא צריך לעבור בדרך מהמפעל לכאן.

הם כדלקמן: יש כאן פירוט מדויק מאוד של זה.

הם כדלקמן: השלישי, יצרנו בייבוא המקביל מסלול ירוק.

הם כדלקמן: מי שעבר שש פעמים – גם לזה נגיע בנוסח – כיבואן מקביל במסלול יוכל להמשיך בנוטיפיקציה של ייבוא מקביל ולא יצטרך לקבל את הבדיקה המקדימה שלנו.

הם כדלקמן: אלה הם השינויים העיקריים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מנכ"ל משרד הכלכלה, שי רינסקי, בבקשה.

<שי רינסקי: שלום וברכה.

<שי רינסקי: משה בר סימן טוב אמר את עיקר הדברים אז אנסה לא לחזור יותר מדי.

<שי רינסקי: הסמכות היא בסופו של דבר במשרד הבריאות.

<שי רינסקי: הם כותבים את התקנות, זה שם.

<שי רינסקי: אבל כממשלה אנחנו משתדלים לעבוד כמקשה אחת, ואיפה שמקשים במקום אחד המשרד השני מנסה להקל.

<שי רינסקי: זו העבודה שנעשתה פה.

<שי רינסקי: נעשתה פה עבודה משמעותית ורצינית והנסיעה לחוץ לארץ היוותה מהלך משלים.

<שי רינסקי: בכל מקרה, אם אני חוזר לתקנות הללו, ראינו שהרגולציה היום תורמת לשוק ריכוזי ולמחירים גבוהים – אנחנו מפרסמים את זה בשבועות האחרונים בעיתונים – באחוזים גבוהים מאוד בהשוואה למדינות האיחוד האירופאי.

<שי רינסקי: כפי שנאמר פה, המודל של הרגולציה הקיימת, שמצד אחד מתבססת על המודל האירופאי, ומצד שני יהיו הקלות על ייבוא מקביל, אנחנו מאמינים שביחד שני הדברים הללו יגדילו את התחרות ויתרמו בסופו של דבר להורדת המחירים.

אלי אלאלוף: על הנושא הזה אני מעדיף שנדבר כאשר נגיע לסעיף כי הוא קצת יותר מורכב.

אלי אלאלוף: יש פה צורך לפרט.

<שי רינסקי: אמת ויציב.

<שי רינסקי: נקודה נוספת שמבחינתנו צריכה עוד שיפור בהמשך היא לגבי מדינות מוכרות, שאנחנו ביחד עם משרד הבריאות נראה איך מכניסים מדינות נוספות אל תוך הסל הזה.

<שי רינסקי: הדבר האחרון, אנחנו כן רואים את עצמנו קשובים להערות שיהיו בדיון פה.

<שי רינסקי: במידה ונראה לנכון שצריך עוד לשפר, אוזננו כרויה באופן חיובי.

מאיר כהן: להחמיר.

אלי אלאלוף: לגבי הבשמים, זה החלטה לתקופה בלתי מוגבלת?

אלי אלאלוף: קיבלנו גם הצעה כזו וגם הצעה כזו אז אנחנו מבולבלים.

סימן טוב: כך או כך, אדוני היושב-ראש, זה יגיע אליך.

אלי אלאלוף: אתה יודע שיש לי תאריך מגביל.

סימן טוב: אני מאמין שבכל מקרה הנושא יגיע אליך.

סימן טוב: אנחנו עובדים על תיקון חקיקה בנושא.

סימן טוב: נמצא את המסלול הנכון שבו תקודם החקיקה.

סימן טוב: אנחנו בהחלט חושבים שלפחות לפרק זמן לא מבוטל זה צריך להישאר במשרד הכלכלה.

סימן טוב: נמצה את הדיון בנושא הזה פה בוועדה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג משרד האוצר, בבקשה.

<עידו סופר: תודה, יושב-ראש הוועדה.

<עידו סופר: אני רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים במשרד האוצר.

לעניין הסמכויות, אחדד: אני לא רוצה להרוס את המסיבה אבל לא מדובר פה בהסדר אופטימלי.

לעניין הסמכויות, אחדד: בהחלט קיים שיפור לעומת הנוסח הקודם של התקנות.

לעניין הסמכויות, אחדד: יחד עם זאת, יש לנו כמשרד האוצר מספר הערות לגבי הנוסח שהוגש.

לעניין הסמכויות, אחדד: באופן עקרוני, אנחנו לא בעד לעשות משהו כדי להגיד שעשינו ואחר כך האפקט הוא לא מה שציפינו.

לעניין הסמכויות, אחדד: יש לנו הערות קטנות יותר שנציג במהלך הדיון, או שניתן ללבן אותן ברקע.

לעניין הסמכויות, אחדד: זה בעיקר הערות שמשלבות – עדיין קיים איזה שעטנז בין הרגולציה האירופאית לבין תוספות ייחודיות לישראל, ואותו צריך לפתור.

לעניין הסמכויות, אחדד: יחד עם זאת, יש לנו גם הערות מהותיות יותר.

לעניין הסמכויות, אחדד: אני אומר בכנות שללא הסדרתן אני מציע לחברי הכנסת להתנגד לתקנות ולא לאשר אותן.

לעניין הסמכויות, אחדד: שתי המרכזיות נוגעות לייבוא מקביל.

אלי אלאלוף: בדרך כלל זה הפוך, אנחנו ממליצים לכם.

<עידו סופר: במקרה הזה, היות וזו סמכות הוועדה לאשר, ללא הסדרתן אני מציע לוועדה לא לאשר את התקנות.

<עידו סופר: בנוגע לייבוא רשמי, יש כאן סוגיה אחת שנפרדת מן הייבוא הרשמי.

<עידו סופר: צריך להבין, ייבוא רשמי, לא משנה איזו עלות רגולטורית נחסוך ליבואן הרשמי, במידה ולא יהיה ייבוא מקביל אז אותה עלות תיכנס לכיס שלו.

<עידו סופר: הריכוזיות תישאר אותה ריכוזיות בתוך המותג.

<עידו סופר: הייבוא המקביל הוא שיביא בשורה צרכנית, יביא תחרות פנים-מותגית וחיסכון משמעותי לצרכן.

<עידו סופר: בהיבט הזה יש לנו שתי הערות.

<עידו סופר: הערה אחת, הייבוא המקביל צריך להיכנס לתוקף עד סוף מרס 2018.

<עידו סופר: אין שום סיבה שהם ימתינו שנה או חצי שנה.

<עידו סופר: זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.

<עידו סופר: אני לא רואה שום הסבר מניח את הדעת למה זה לא יקרה לפני כן.

<עידו סופר: הערה שנייה, ילדים מעל גיל 6 – כרגע ייבוא מקביל אסור למוצרים עבור ילדים.

<עידו סופר: כפי שזה מנוסח כרגע, זה יכול להתפרש גם עד גיל 18.

<עידו סופר: צריך לתת את הדעת ולראות שמוצרים שמיובאים בייבוא מקביל עבור ילדים, גם שם מגיע להורים הצעירים שיהיה להם מענה ושהמחירים ירדו.

<עידו סופר: תודה.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, וההערה הופכת ליותר ויותר מהותית, שהיבואנים החדשים זה לא ייבוא מקביל.

אלי אלאלוף: זה ייבוא חד וחלק, כפי שאומרים בצרפתית.

אלי אלאלוף: תפסיקו לקרוא כך לחדשים שעושים עבודה מקבילה, כי לאחרים אין בלעדיות.

<עידו סופר: אז צריך לתת להם אפשרות לעבוד.

סימן טוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחדד בדיוק את הנקודה הזאת.

סימן טוב: במשטר הרגולטורי שבו אנחנו נמצאים היום יצרנו חסמים מאוד-מאוד גבוהים להיות יבואנים, וכאשר יוצרים חסמים מאוד גבוהים נוצרים כל מיני ערוצים אחרים, נקרא לזה כך, שבאמת נדחסים.

סימן טוב: המסר שהציבור קלט מכך הוא שהם second best, לצורך העניין, שהם לא באותה רמת איכות ובאותה רמת בטיחות, כל מיני דברים מן הסוג הזה.

סימן טוב: המטרה שלנו היא לומר לכל אותם חברים שעבדו במסלול הישן: בואו תהיו יבואנים רשמיים, פתחנו לכם את הדלת לרווחה.

סימן טוב: יש עבודה של משרד הכלכלה, שאני באמת מאמין שהוא יממש אותה.

סימן טוב: נכון שצריך לראות שבסוף קשרי בלעדיות שנוצרים בין יצרן לבין יבואן הם לא לגיטימיים, בלעדיות שנוצרת בין יבואן מסוים ליצרן לא צריכה להיות.

סימן טוב: אני חושב שצריך לראות איך אוסרים את זה ואיך אוכפים את זה ואיך מטפלים בזה, בין אם זה רשמי ובין אם זה לא רשמי.

סימן טוב: שכולם יבואו ויהיו יבואנים בדרך המלך.

<אייל מנצור: סליחה שאני מעיר, אבל אתה יודע שהדבר הזה לא ריאלי.

אלי אלאלוף: תקבלו את רשות הדיבור כאשר נגיע אליכם.

אלי אלאלוף: הערות ביניים בדרך כלל גם לא מוסיפות הרבה, אני חייב להגיד.

אלי אלאלוף: חבריי חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?

אלי אלאלוף: בבקשה, שרן השכל.

שרן השכל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה על הדיון.

שרן השכל: הדיון הזה חשוב לי מאוד, כמו גם הדיונים הקודמים שהיו, כאשר דנו בדברים וכאשר הגענו למסקנות שבגינן היינו צריכים לדחות את התקנות הללו, כי זה יצר מצב אבסורדי, שבו התקנות האלה היו אמורות לחסל תעשייה של יבואנים חדשים ושל יצרנים מקומיים במדינת ישראל, שהם חשובים לנו, ועל ידי כך לצמצם את התחרות ובעקבות כך הייתה אמורה להיות עלייה של מחירים.

שרן השכל: דיברנו על זה.

שרן השכל: אני קצת מופתעת, כי עם כל השינויים המבורכים שמשרד הכלכלה ומשרד הבריאות הכניסו פה, יש עדיין דברים מהותיים, שדיברנו עליהם בפעם הקודמת, שלא שינו אותם.

שרן השכל: אלה דברים שקצת קשה לי איתם.

שרן השכל: כמובן נדון בזה עוד מעט.

עוד שאלה: החשש שלי, שאם נעביר את התקנות האלה כפי שהן, ניצור עליית מחירים, מצב שבו הציבור ישלם את המחיר, אם על בישום, אם על קוסמטיקה, אם על כל כך הרבה דברים שקרו בשנים האחרונות, בגלל התחרות שהיבואנים הקטנים החדשים שנכנסו לשוק יצרו, ופתאום במקום ללכת לקנות בחוץ לארץ יותר משתלם לקנות בארץ, בזכותם.

עוד שאלה: האם נהפוך את זה, בעצם נשנה את זה מחדש?

עוד שאלה: אנחנו מבינים שזה לא המטרה שלנו.

עוד שאלה: קודם כול, עם כל ההערכה שיש לי למנכ"ל משרד הכלכלה ולמנכ"ל משרד הבריאות – ואני יודעת שהם עושים עבודה עניינית ומעמיקה, ואני יודעת שהם נסעו גם לחוץ לארץ – אמרנו שמחריגים את הבישום ואת הסבון.

עוד שאלה: למה בשלושה חודשים זה עדיין לא עבר בתיקון חקיקה?

עוד שאלה: למה אנחנו עכשיו צריכים לאשר תקנות כאשר המוצרים האלה עדיין כלולים בהן?

עוד שאלה: לא שאני חושבת, חס וחלילה, שהם משקרים ולא יעשו את זה, אבל אנחנו יודעים כמה זמן לוקח לזה לטפטף למטה למשרדים, לפקידוּת למטה, וגם כאשר אמרנו שאנחנו דוחים את אישור התקנות האלה פתאום התחילו לצוץ מיילים, שמשרד הבריאות מבקש מכל מיני תעשיינים כאלה ואחרים לעמוד בתקנים כאלה למרות שלא אישרנו את זה.

עוד שאלה: היו דיונים כאלה – לא אכנס לעניין – והיו גם הכחשות ממשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: תרשי לי להגיד שלום לחברי, חבר הכנסת מיקי לוי, ברוך הבא.

שרן השכל: יכול להיות שכוונת המנכ"ל אחת, אבל כאשר זה מטפטף לפקידות למטה הם עושים משהו אחר.

סימן טוב: לא אצלי.

שרן השכל: נתקלנו במקרים בעבר שזה קרה.

שרן השכל: אנחנו נמצאים פה בדיונים בהרבה מאוד ועדות, עם הרבה מאוד משרדים.

שרן השכל: שמענו כבר שפתאום הפקידים באים ומספרים לנו משהו אחר.

שרן השכל: איך אנחנו יכולים לאשר את התקנות האלה כאשר אנחנו יודעים שכאשר נעביר אותן על פי חוק הן יחולו גם על בשמים וגם על סבונים?

שרן השכל: למה בשלושת החודשים הללו המשרדים לא עבדו כדי להעביר את תיקוני החקיקה האלה?

שרן השכל: אם זה המצב אז אני מבקשת שלפני שאנחנו מאשרים את התקנות – אפשר לעשות את זה גם בהליך חקיקה זריז מאוד, תעשו תיקון חקיקה על מנת להחריג את המוצרים האלה.

שרן השכל: בואו נעשה את זה בצורה כזו, קודם שיחריגו אותם ואחרי כן נאשר את התקנות.

שרן השכל: אנחנו יודעים איך המערכת פועלת.

שרן השכל: אלי אלאלוף, מי כמוך יודע.

שרן השכל: דבר נוסף היה בנוגע לאישורים של המדינות.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך.

אלי אלאלוף: כל נקודה שאת מעלה היא גם חלק מן התקנות.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע שבמקום שנקיים דיון כללי, עדיף שנקיים את הדיון הזה כשנגיע לכל סעיף וסעיף.

שרן השכל: יש לי הערות גם לכל סעיף וסעיף, הגשתי את כל ההשגות שיש לי לגבי הדברים שכתובים אבל חשוב לי לדבר פה ברמה כללית על הדיונים שהיו לפני כן ולמה הגענו למצב הזה, כאשר אין תיקוני חקיקה.

שרן השכל: יש גם את עניין המדינות המוכרות, שצריך לבקש מהן אישורים.

שרן השכל: דיברנו על כך שיש מדינות ספציפיות מאוד שהיום מייבאים מהן.

שרן השכל: האם מעכשיו לא יוכלו לייבא מוצרים מסין או ממדינות אחרות שלא נחשבות כמדינות של Free certificate וכל הדברים האלה?

שרן השכל: האם ישראל היא מדינה מוכרת?

שרן השכל: ואם לא, איך אנחנו יכולים להחריג את המדינה שלנו עצמנו כאשר אנחנו מתייחסים רק לתקנות האלה?

שרן השכל: כל הדברים האלה הם חששות שלי מהתקנות שלפנינו.

שרן השכל: לצערי, אני מקווה מאוד שלא נאשר אותן כל עוד יש חשש שהציבור ייפגע מכך, כתוצאה מעליית מחירים, כי אנחנו ניצור נזק לתעשייה המקומית וליבואנים שיצטרכו פשוט לסגור את העסק ולא יוכלו לייבא את המוצרים.

שרן השכל: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול את נציג משרד האוצר.

מאיר כהן: אנא תחזור על ההסבר, מה החשש הגדול ממה שיקרה במרס 2018?

<עידו סופר: שני דברים.

<עידו סופר: אני חוזר, חבר הכנסת כהן.

<עידו סופר: הייבוא המקביל, קודם כול, אין שום סיבה שאותו חלף לשרשרת האספקה הנדרשת של בדיקות מעבדה לא היה מבוצע כבר ואין שום סיבה שהוא לא יבוצע כעת.

מאיר כהן: מה מעכב, להערכתך?

<עידו סופר: רצון משרד הבריאות, זה הכול.

<עידו סופר: אין כאן שום בעיה מעבר לזה.

<עידו סופר: במקום להכיר בשרשרת אספקה מלאה, שכל מי שמכיר את שוק הייבוא המקביל יודע שבלתי אפשרי להגיע עד ליצרן ולהביא את אותן אסמכתאות, יש להכיר בבדיקות מעבדה שבגינן אנחנו יודעים, גם בתחומים אחרים כמו המזון, שאותם מוצרים הם בטוחים לשימוש, שזאת תהיה האסמכתה, ונגמר הסיפור.

<עידו סופר: הבשורה לצרכן תהיה מיידית.

<עידו סופר: אני מסתכל על הצעות מחיר שהתקבלו מחוץ לארץ, עובר מיבואנים מקבילים על השרשרת עד המחיר שהם יוכלו לשים את המוצר על המדף – מדובר פה בעשרות אחוזים, ותהיה לזה השפעה מיידית.

<עידו סופר: זה דבר שצריך לקרות.

<עידו סופר: עבור הציבור אין שום סיבה שזה לא יקרה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר, חברים, שהחוק הזה היה בחוק ההסדרים של 2016-2017.

אלי אלאלוף: כלומר, אחרי החוק היינו צריכים להיות מזמן עם התקנות.

אלי אלאלוף: קידמנו את החוק בפרק זמן שיא, כך מזכירים לי, של שלושה שבועות, ואחר כך נתקענו עם התקנות.

אלי אלאלוף: יש גם סוגיה, שחלק מן התקנות הלא כתובות, הלא מאושרות, כבר מופעלות.

אלי אלאלוף: זה נראה לי לא סביר, כפי שציינה כאן שרן השכל.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה עמדה משפטית שכדאי שנציג משרד המשפטים, שי סומך, יבהיר לנו ונתקן את זה מהר ככל הניתן.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, המטרה שלנו היא בריאות, אל"ף-אל"ף בריאות, ובי"ת, יוקר המחיה.

אלי אלאלוף: אם לא נוכל לעשות כמה דברים מהר מאוד, לא נתמודד לא עם הבריאות ולא עם יוקר המחיה, וזה לא תמיד טוב.

אלי אלאלוף: זה מה שאנחנו רוצים.

אלי אלאלוף: לכן צריך להבין בקונטקסט את הדרישה או את ההמלצה של משרד האוצר בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אשמח אם שי סומך יהיה מוכן להתייחס.

<שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

<שי סומך: קרה מצב לא בריא, שבמועד כניסת החוק לתוקף התקנות, כידוע, לא היו מוכנות, ובלי התקנות רוב רובם של הסעיפים לא יכלו להיות מופעלים.

<שי סומך: לכן הנושא הגיע אלינו, ולאחר דיון עם כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר: משרד הבריאות, משרד הכלכלה ומשרד האוצר, בסופו של דבר הסיכום היה שכמעט כל החוק לא נכנס לתוקף, מלבד הוראות שלא מצריכות תקנות.

<שי סומך: ההנחיה הייתה שהתקנות יותקנו מהר ככל הניתן כדי שהמצב הלא בריא הזה ייפתר וכדי שהחוק ייכנס לתוקף כפי שהמחוקק התכוון.

<שי סומך: משרד הבריאות עמד פחות או יותר בלוחות הזמנים שהצבנו והתקנות הגיעו בזמן קצר יחסית לוועדה.

<שי סומך: לכן חשוב שהתקנות יותקנו מהר ככל הניתן כדי לפתור את הבעיה החוקית הזאת.

אלי אלאלוף: קודם כול, אני חייב להגיד לאזרחים המכובדים שנמצאים פה, בשם הוועדה, אני מתנצל בפניכם על חוסר היכולת של המערכת של הכנסת לעמוד בלוח הזמנים, בסיוע המסיבי של המשרדים הממשלתיים.

אלי אלאלוף: אתם פעם אחת לא אשמים בכלל, האשמה היא עלינו, אז אני מוצא לנכון גם כן להתנצל על כך.

אלי אלאלוף: אני מבקש מנציג איגוד לשכת המסחר לשאת את דבריו ואחריו מנציג התאחדות התעשיינים.

<ראובן בילט: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<ראובן בילט: לפני חמישה חודשים הופיע כאן מנכ"ל משרד הבריאות ואמר: לא נמציא את הגלגל מחדש, אנחנו נתאים את עצמנו לרגולציה באירופה.

<ראובן בילט: התקנות האלה אין בהן שום דבר, או כמעט שום דבר ממה שיש ברגולציה האירופאית.

<ראובן בילט: מייד אסביר.

<ראובן בילט: כדי שנוכל לעמוד בתקנות האלה אנחנו צריכים להציג תיק מוצר.

<ראובן בילט: עד היום, במשך שבעים שנים במדינת ישראל לא היה צריך להציג תיק מוצר.

<ראובן בילט: היו מגישים בקשה לרישיון, מביאים דברים אלמנטריים ומשרד הבריאות היה מאשר, או לא מאשר.

<ראובן בילט: עכשיו דורשים מאתנו מידע שאין לנו אותו.

<ראובן בילט: מאין המידע?

<ראובן בילט: מהיצרנים.

<ראובן בילט: חשבנו לתומנו שאין בעיה.

<ראובן בילט: התברר שיש בעיה.

<ראובן בילט: משרד הבריאות, במה הוא שינה את התקנות מן הפעם הקודמת?

<ראובן בילט: שבפעם הקודמת היה כתוב: יבואן או יצרן יציג תיק.

<ראובן בילט: עכשיו הוא בא עם דבר חדש, הוא אומר: Responsible person, איש.

<ראובן בילט: היות ואנחנו רצינו לדעת שאנחנו יכולים לעמוד בזה, פנינו גם למשרד הבריאות וגם למשרד הכלכלה ואמרנו להם דבר פשוט מאוד: יש ארגון, זה שנפגשתם איתו באירופה, שמייצג 4,000 יצרנים.

<ראובן בילט: בואו תנו לנו תשובה על שאלה אחת.

<ראובן בילט: אמרו לנו: "תנסחו לנו את השאלה.

<ראובן בילט: " ניסחנו להם את השאלה לפני חודש וחצי, זו הייתה השאלה שמשרד הבריאות ומשרד הכלכלה היו צריכים לשאול את הארגון באירופה.

שאלה שנייה: ביקשנו לקבל תשובות לשתי השאלות האלה על ידי פנייה שלהם, כי אנחנו לא יכולים לפנות, לארגון, כדי שיגידו לנו.

שאלה שנייה: שאלה ראשונה: ה-Responsible person יקבל את כל המידע, את כל הסודות המסחריים?

שאלה שנייה: ושאלה שנייה: הוא יקבל את זה ביום שהמוצר יהיה בשוק?

שאלה שנייה: למה ביקשנו את זה?

שאלה שנייה: כי במכתב שהגיע ושלחנו לכם, גם באנגלית וגם בתרגום לעברית, אומר הארגון הבין-לאומי שמייצג: רבותי, אין באירופה דבר כזה, שלפני זה ניתן לכם את האינפורמציה, אין דבר כזה.

שאלה שנייה: מה כן יש?

שאלה שנייה: אם חס ושלום מתגלית בעיה, יפנה האיש פה בארץ לארגון ותוך 72 שעות יתנו את האינפורמציה.

שאלה שנייה: אם קרתה איזו בעיה רפואית באיזה מקום במוצר מסוים, ורוצה משרד הבריאות לדעת האם צריך בבת אחת להוציא את המוצר מן השוק.

שאלה שנייה: זה הגיוני.

שאלה שנייה: אבל אין דבר כזה כפי שמבקשים פה.

שאלה שנייה: אנחנו צריכים לעמוד בפני מצב שאנחנו לא יכולים לקיים אותו.

שאלה נוספת: נקודה שנייה, הלא רוצים להגדיל את השוק, שיהיו יותר יבואנים, יותר יבואנים חדשים.

סימן טוב: אתם לא רוצים.

<ראובן בילט: יהיו חברות מסוימות גדולות מאוד בישראל, שהן סניפים של חברות בעולם, שיכול להיות שהן כן יקבלו את האינפורמציה.

<ראובן בילט: אז מה עשיתם?

<ראובן בילט: יהיו חברות מסוימות גדולות שהן סניפים של חברות בין-לאומיות, אבל אלה בודדות.

<ראובן בילט: הן יקבלו את המידע, אבל כל יתר מאות המוצרים לא יהיה להם את המידע.

<ראובן בילט: אז מה עשיתם?

<ראובן בילט: אז במקום להגדיל את השוק, תקטינו אותו.

<ראובן בילט: דבר נוסף, דורש משרד הבריאות בתקנות- - -

אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אני לא רוצה לדון עכשיו בנקודות ספציפיות.

אלי אלאלוף: כאשר נגיע לנקודות האלה תעלה את הדברים, יהיה לך זמן להסביר.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שיהיה פינג-פונג על דבר שלא נתקדם בו.

אלי אלאלוף: ברשותך, תסיים.

אלי אלאלוף: אני מבקש ניתוח כללי, לא נקודתי, מפני שלגבי הנקודות, אני רוצה להתייחס ברצינות לכל אחת מן ההערות.

אלי אלאלוף: אני מסתכל על היועצת המשפטית – כנראה יש שם תשובה.

אלי אלאלוף: אנחנו לא צריכים לערוך דיון כפול ומשולש.

אלי אלאלוף: ברשותך, תגיד הערה כללית ובזה תסיים.

<ראובן בילט: אנחנו מבקשים שמה שחל באירופה ואומרים שיחול פה, שיחול עלינו.

<ראובן בילט: למשל אין ענישה פלילית באירופה על פקיד שעשה טעות, אין דבר כזה.

<ראובן בילט: עוד נקודה, דורשים שכל יבואן יביא מסמך שנקרא GMP מרשות מוסמכת.

<ראובן בילט: אין אפשרות לקבל מסמך כזה.

<ראובן בילט: במקום להגדיל את השוק, אתם מקטינים את השוק.

אלי אלאלוף: נדון בזה כאשר נגיע לסעיף.

אלי אלאלוף: אני מודה לך.

אלי אלאלוף: אני לא מתחמק מן הצורך לקבל תשובה.

אלי אלאלוף: גם אני רוצה להבין על מה אנחנו נצביע, ובזכות השאלות הספציפיות בסעיף הספציפי נוכל לקבל תשובות ואז לקבל החלטות.

אלי אלאלוף: נציג התאחדות התעשיינים, בבקשה.

<יואב גזית: שלום, אדוני, אני יושב-ראש ענף התמרוקים בהתאחדות התעשיינים.

<יואב גזית: בחודש נובמבר 2016 היינו פה והייתה פה חקיקה מהירה מאוד במסגרת חוק ההסדרים, שנבעה בעיקר סביב הייצור בארץ, אין על כך מחלוקת, זו עובדה שקשה לחלוק עליה.

<יואב גזית: נשארו כמה נקודות קטנות.

<יואב גזית: כאשר החקיקה הזאת אושרה הייתה שמחה גדולה מאוד בקרב היבואנים.

<יואב גזית: התעשיינים התחילו להבין את המגבלות שהחקיקה הזאת מטילה.

<יואב גזית: קיבלנו החלטה להגיד: זה המצב הקיים, לא נוכל לשנות את החקיקה הזאת.

<יואב גזית: ובאמת בשנה האחרונה עשינו מאמצים גדולים מאוד מול משרד הבריאות לשנות את מה שניתן לשנות במסגרת התקנות.

<יואב גזית: אדוני מנכ"ל משרד הבריאות, בסקירה שלו, לא דיבר ולו פעם אחת על התעשייה.

<יואב גזית: התעשייה כאילו לא קיימת.

<יואב גזית: קולה של התעשייה במידה רבה היה שקט, ותקפו אותנו על זה.

<יואב גזית: אמרנו: חבר'ה, המשחק במידה רבה מאוד הוכרע על ידי החקיקה הראשית.

<יואב גזית: יש פה עשרות סעיפים שמתייחסים לתעשייה.

<יואב גזית: אני לא רוצה לייגע ולא רוצה לפתוח בנאומים ארוכים.

<יואב גזית: הדרישה שלנו נשמעת הגיונית מאוד: אל תגזרו עלינו גזירות שלא דורשים מהתעשיינים בחוץ לארץ שאת מוצריהם מביאים היבואנים.

<יואב גזית: אנחנו לא רוצים אפליה לטובה ולא רוצים אפליה לרעה, אנחנו רוצים השוואת תנאים.

<יואב גזית: קשה מאוד היום לנהל תעשיית תמרוקים בישראל, עם שער הדולר שהורג את התעשיינים שהם יצואנים, עם התייקרות הייצור.

<יואב גזית: אנחנו לא באים לבכות פה.

<יואב גזית: אנחנו מבקשים דבר אחד: אל תפלו אותנו לרעה אל מול היבואנים.

<יואב גזית: לא אכפת לנו מייבוא מקביל.

<יואב גזית: רק תחרות הוגנת.

<יואב גזית: התקנות במידה רבה מתקנות את העיוותים לרעת התעשייה, לא על ידי שהן מקלות על התעשייה אלא על ידי שהן משוות אותה.

<יואב גזית: אנא מכם, אל תישברו.

<יואב גזית: דרשתם מאתנו בחקיקה GMP, שגם המפעל באיסלנד או בנורבגיה או בדנמרק יביא GMP.

<יואב גזית: מחר ומחרתיים, אדוני, הלוואי ויכולתי להזמין אותך, יש לי מבדק שנתי של GMP.

<יואב גזית: התענוג הזה עולה 100,000 שקל אולי.

<יואב גזית: פתאום הסתבר שצריך לעשות גלאי עשן בשירותים, פתאום הסתבר שכל מערכת גילוי עשן אבד עליה התקן וצריך לחדש אותה.

<יואב גזית: GMP זה סכומי עתק.

<יואב גזית: למה מפעל תעשייה בישראל צריך?

<יואב גזית: אם החלטתם שצריך – שגם היבואן יצטרך את זה.

<יואב גזית: ויש עוד כמה דוגמאות כאלה.

אלי אלאלוף: אני מודה לך שאתה מתאפק בדוגמאות.

אלי אלאלוף: יש רק דבר אחד שאני מתחייב בשם כל חברי הכנסת: ניתן עדיפות לתעשייה הישראלית, חד-משמעית.

<יואב גזית: אדוני, השוואת תנאים זה גם טוב.

אלי אלאלוף: נגיע גם לזה.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, זה תמיד היה נר לרגלינו, ובאופן אישי זה גם נר לרגליי: קודם כול עדיפות לתעשייה הישראלית.

מיקי לוי: חד-משמעית.

אלי אלאלוף: אם חברי הכנסת רוצים להסתייג מדבריי, בבקשה.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד, אדוני, אני מעריך מאוד כשאומרים "עדיפות לתעשייה", אבל בכל מקום שפותחים את השוק התעשייה המקומית נפגעת, מראש, קטגורית.

מאיר כהן: זה בסדר גמור, אבל השאלה מה מידת הפגיעה.

מאיר כהן: אין פתיחת שוק ליבואן, אין שום מצב בעולם שבו אתה רוצה להוריד מחירים והתעשייה המקומית לא נפגעת.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להבטיח שהפגיעה תהיה מידתית ומדויקת.

מאיר כהן: אבל להגיד שאנחנו נשים אתכם בעדיפות?

מאיר כהן: אני גר בדימונה ושם גדלתי כאשר במפעלי "כיתן" היו 1,500 איש, וכאשר התחילו לייבא מגבות נפגשו עם אנשי "כיתן" ואמרו להם "לא תיפגעו".

מאיר כהן: בסופו של דבר, אחרי ארבע שנים המפעל נסגר.

מאיר כהן: אז צריך לשים את זה על השולחן ולא לנסות לתת להם טפיחות על השכם.

מאיר כהן: אני לא רוצה להטעות אותם.

מאיר כהן: לבי-לבי עליהם, אבל במקום שפותחים את השוק התעשייה המקומית נפגעת.

מאיר כהן: אין שום נוסחה אחרת בשום מקום בעולם, אלא אם כן נסבסד להם את המשכורות, נגיד להם: "תמשיכו לייצר, המדינה תיתן לכם משכורות," וזה לא יקרה.

מאיר כהן: בסדר שזה קורה, אני תומך בהצעת משרד האוצר לפתוח את השווקים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני פותח את הדיון בקריאת התקנות.

אלי אלאלוף: תתייחסו אך ורק לתקנה שעליה אנחנו מתחילים לעבוד.

אלי אלאלוף: נקפוץ ישר לפרק ז', שכותרתו כרגע "ייבוא מקביל של תמרוק", ויהיה כתוב מעכשיו "הייבוא החדש", בעמוד 15.

<הלנה ביילין: אדוני, ביקשתי את רשות הדיבור בקצרה.

<הלנה ביילין: אני עורכת הדין של "דיוטי פרי".

<הלנה ביילין: "דיוטי פרי" מוכר הרבה מאוד קוסמטיקה.

<הלנה ביילין: כאשר אני שומעת פה – קודם כול, אני מצטרפת לחלק מן הדברים.

<הלנה ביילין: בקצרה אומר שלא כל התבניות קיימות בחוק הזה ובתקנות.

<הלנה ביילין: "דיוטי פרי" הוא לא יבואן והוא לא יצרן.

אלי אלאלוף: כאשר נגיע ולא תמצאי את ההגדרות המתאימות לך, תתייחסי.

<הלנה ביילין: אני רוצה במילה אחת, אדוני- - -

אלי אלאלוף: אני לא פותח את הדיון, אמרתי לך.

אלי אלאלוף: אם זה היה משהו דחוף-דחוף.

אלי אלאלוף: זה פעם שלישית שאת מנסה להעביר לנו קודם כול את ה"דיוטי פרי".

<הלנה ביילין: זו הפעם הראשונה שאני מנסה להביא את עניין ה"דיוטי פרי".

אלי אלאלוף: לא, זה עלה גם בישיבות הקודמות.

<הלנה ביילין: לא בעניין של הקוסמטיקה.

אלי אלאלוף: אני מבקש לא להתווכח עם היושב-ראש.

אלי אלאלוף: אני מחליט על סדר היום.

אלי אלאלוף: אני מתחיל מזה שאנחנו קוראים את התקנות.

<הלנה ביילין: אני מבקשת שיירשם רק בפרוטוקול- - -

אלי אלאלוף: רשמנו את זה בפרוטוקול.

<הלנה ביילין: תודה רבה, אדוני.

<ענת מימון: נתחיל בעמוד 15 בפרק ז', ובמידת הצורך נעבור להגדרות רלוונטיות, כמו ההגדרה "תמרוק רגיש".

פרק ז': למעשה אנחנו קוראים לו "הייבוא המקביל" כי גם בחוק, בפקודה, כתוב "ייבוא מקביל".

פרק ז': כאשר נתקן את הפקודה אפשר יהיה לתקן גם את המינוח, שנמצא בסעיף 55(ג)(1), אבל כרגע אנחנו קובעים את זה מכוח הפקודה.

פרק ז': אנחנו קובעים את ההגדרות, כאשר הגדרה נוספת שחשוב לי לקרוא היא "התמרוק הרגיש", שיתייחסו אליו פה בתחילת הדברים, בעמוד 3.

<ענת מימון: כרגע הנוסח אומר שתמרוק רגיש הוא מוצר המיועד לילדים, בלי הגבלת גיל.

<ענת מימון: הפרשנות – בדרך כלל ילדים זה עד גיל 18.

<עובדיה צוריאל: אני מנהל חברת "אינשטיין", מתעסק בייבוא נוסף לארץ.

<עובדיה צוריאל: באשר להגדרה "תמרוק רגיש" שכוללת מוצרי תינוקות, אנחנו מצרים על כך שהכניסו את מוצרי התינוקות ואת כל התמרוקים מעין אלה לתחום רגיש.

<עובדיה צוריאל: עיקר העבודה שלנו, 30%–40% ממנה הוא בתחום התינוקות, שזה שמפו לתינוק, טלק לתינוק, שמן גוף לתינוק, קרם החתלה לתינוק.

<עובדיה צוריאל: כל הזוגות הצעירים משתמשים במוצרים האלה.

<עובדיה צוריאל: למעשה בשבועיים האחרונים מפלגת "כולנו" עשתה מעשה נועז כאשר ביטלה את כל המכסים על כל מוצרי התמרוקים, ביניהם מוצרי התינוקות, וזה דבר שאמור לתרום, אם הנוהל במוצרי תינוקות היה ממשיך כפי שהיה, להמשך גידול מסיבי ותחרות רצינית בכל אותם מוצרים.

<עובדיה צוריאל: ברגע שיעשו הגבלה למוצרי תינוקות, למעשה יהיה מונופול גדול מאוד בתחום הזה שלא יאפשר לנו להמשיך להתחרות בתחום שהוא כל כך רגיש גם לציבור הצעיר בארץ.

סימן טוב: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אשמח להבין על סמך מה חושב נציג משרד האוצר שגיל 6 הוא הגיל שבו אנחנו יכולים להסיר את האחריות.

אלי אלאלוף: אולי אתם תסבירו למה לא גיל 6.

<עידו סופר: לאור דיונים שהתקיימו עם נציגי משרדכם.

אלי אלאלוף: ד"ר לוקסנבורג ממשרד הבריאות, בבקשה.

<אסנת לוקסנבורג: אני מנהלת את חטיבת הטכנולוגיות הרפואיות, מידע ומחקר של משרד הבריאות.

<אסנת לוקסנבורג: הכוונה שלנו להגדיר את זה כמוצר רגיש, כמובן בהתבסס על העובדה שילדים ותינוקות נמצאים בשלבים של צמיחה והתפתחות.

<אסנת לוקסנבורג: הרקמות שלהם, התאים שלהם הרבה יותר רגישים לחומרים מזיקים מאשר קיים בקרב מבוגרים, ופעמים רבות זה פוגע גם בהתפתחות של מערכות נוירולוגיות או הורמונליות וכולי.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו חושבים שהאוכלוסייה הזאת, שהיא אוכלוסייה רגישה, מבחינת בריאות הציבור צריכה להישאר מחוץ לנושא הזה, או להיות מוגדרת כאוכלוסייה רגישה.

<אסנת לוקסנבורג: זה בפירוש בסיס בריאותי.

אלי אלאלוף: היום החליטו שבכדורגל ילד בן 12 לא יוכל לנגוח יותר עם הראש, אבל הגיל הרך הוא עד גיל 6.

אלי אלאלוף: איך אתם מחליטים שזה עד גיל 18?

אלי אלאלוף: למה?

<אסנת לוקסנבורג: ההגדרה של ילדים עד גיל 18 – זה תקופה שלוקחת את כלל אוכלוסיית הילדים שמגיעה לבגרות, גם בגרות פיזית וגם בגרות הורמונלית ובגרות של כל המערכות.

<אסנת לוקסנבורג: מתוקף העניין, מימים ימימה זה היה עד גיל 18.

אלי אלאלוף: איך זה באירופה?

אלי אלאלוף: יש הגדרה כזו?

סימן טוב: אין ייבוא מקביל באירופה.

אלי אלאלוף: אין ייבוא.

אלי אלאלוף: יש ייצור, ולייצור יש אזהרות מסוימות.

סימן טוב: המהות שלנו כאן, אנחנו מתחילים מעיוות.

סימן טוב: זה בדיוק מה ששאלת, ומתחבר גם לשאלה שלך למה יש ייבוא מקביל.

סימן טוב: אבל אנחנו לא באים עכשיו לשנות סדרי עולם.

סימן טוב: אנחנו באמת באים לומר: אין באירופה מוצר שמשווק ואין לו נציג אחראי.

סימן טוב: פה אנחנו מכניסים מוצר לארץ בלי נציג אחראי.

אלי אלאלוף: אבל יש נציג אחראי.

סימן טוב: לא, לא בייבוא מקביל.

סימן טוב: אין תיק.

<אסנת לוקסנבורג: אין תיק שלם וברור.

<אייל מנצור: גם בייבוא מקביל באירופה מבקשים נציג אחראי.

סימן טוב: הוא לא אוחז באותו מידע.

<אסנת לוקסנבורג: באנו מתוך הכרה בצורך של מדינת ישראל גם לספק פתרונות כלכליים לאוכלוסייה.

<אסנת לוקסנבורג: ניסינו למצוא את האיזונים.

<אסנת לוקסנבורג: דיברת על הנסיעה שלנו לאירופה.

<אסנת לוקסנבורג: האירופאים פתחו עיניים גדולות מאוד כששמעו שאנחנו בכלל הולכים לאפשר ייבוא מקביל.

<אסנת לוקסנבורג: הם אמרו: "מה זאת אומרת?

<אסנת לוקסנבורג: אצלנו מבחינתנו כל מוצר, גם אם קונים אותו מאותו יצרן, צריך לעמוד בכל הקריטריונים ובכל הדברים.

<אסנת לוקסנבורג: אין ויתורים בדברים האלה".

<אסנת לוקסנבורג: ישבנו עם משרדי הממשלה האחרים, ניסינו למצוא איזונים, איך נוכל לתת פתרונות במדינת ישראל.

<אסנת לוקסנבורג: זה מה שהמנכ"ל שלי הציג בהתחלה.

<אסנת לוקסנבורג: אמרנו, מתוך הבנה של המסגרת הלאומית שאנחנו חיים בה, אנחנו מבינים את הצורך בייבוא מקביל בעיניים הכלכליות, אבל עדיין אנחנו צריכים בחלק מן האוכלוסיות, שהן אוכלוסיות רגישות – אני חושבת שכל אחד פה שיש לו ילדים יודע שהדבר הראשון שהוא עושה, הוא דואג לילד, הוא רוצה לדעת אילו חומרים הוא שם על הילד.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו יודעים שהספיגה דרך עור הילד יכולה להיות רבה מאוד, להצטבר ברקמות שונות ולגרום לנזקים המשכיים.

<אסנת לוקסנבורג: לא תמיד רואים את זה בתור פריחה, לפעמים רואים את זה בהצטברות של חומרים מסוימים בתוך הגוף.

<אסנת לוקסנבורג: הגדרנו ארבע קבוצות, שהן שלוש הקבוצות שמופיעות פה וגם המוצרים לחלל הפה.

<אסנת לוקסנבורג: אני חייבת להגיד שהיה לחץ גדול מאוד על משרד הבריאות להוציא את המוצרים לחלל הפה.

<אסנת לוקסנבורג: כפי שאמרתי, יצרנו מסלול שבו יכולנו להוסיף את הנושא הזה.

<אסנת לוקסנבורג: אבל עדיין יש אוכלוסיות רגישות מאוד שמבחינתנו עשויה להיגרם להן פגיעה משמעותית בבריאות ואנחנו חושבים שהן צריכות להישאר כאוכלוסיות רגישות מחוץ לעניין.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: כאימא לשני ילדים, לפי זיכרוני, כאשר הייתי מגיעה לטיפת חלב, יש הבדלים.

יוליה מלינובסקי: יש פעוט שגילו עד שנה, שזה סיפור אחד, ושם צריכה להיות רגישות מיוחדת, יש תינוק ואחר כך פעוט.

יוליה מלינובסקי: אני חייבת להגיד שהיום כאשר הבן שלי בן 10 אני נותנת לו אקמול רגיל למבוגרים, פשוט במינון נמוך יותר.

יוליה מלינובסקי: גיל 18 זה מוגזם.

יוליה מלינובסקי: הם די מתפתחים, אז הם כבר לא תינוקות ולא ילדים ובאמת כבר אין צורך.

יוליה מלינובסקי: מה שכן, אדוני היושב-ראש, צריך להיות סימון מדויק לתינוקות, שזה הכי רגיש, לפעוטות, שזה הקבוצה השנייה, שזה קצת פחות אבל עדיין רגיש מאוד כי יכולים לפתח רגישות למשל לסבון.

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת שפעם קניתי איזשהו סבון שהיה כתוב עליו "סבון לתינוקות" והילדה שלי פיתחה כנראה אלרגיה, כנראה זה לא היה מתאים לה.

יוליה מלינובסקי: אין הכללות בילדים.

יוליה מלינובסקי: זה עד שנה, עד 3 שנים ואחר כך עד גיל 6, שזה כבר סיפור אחר.

יוליה מלינובסקי: למען האמת, זה כבר מוגזם גם כן.

יוליה מלינובסקי: משרד הבריאות צריך להיכנס להגדרה אבל כמובן לא גיל 18 כי הם כבר בוגרים.

אלי אלאלוף: בואו נתחיל לקצר קצת בהערות.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: מי שרוצה לדבר חייב להיות על יד השולחן.

<אייל מנצור: אני מחברת "אינשטיין".

<אייל מנצור: אנחנו מתעסקים בייבוא נוסף, כפי שאדוני היושב-ראש רוצה שנגיד, כבר יותר מ-10 שנים, מייבאים גם מוצרים לחלל הפה וגם מוצרי תינוקות, שזה אומר, כפי שחברי פה אמר, שמפו, שמן, טלק, כל המוצרים האלה.

<אייל מנצור: אני יודע שכל הזמן בשנתיים האחרונות מדברים על הורדת יוקר המחיה ופתאום משום מה אומרים פה שאין ייבוא מקביל או ייבוא נוסף לדבר הזה.

<אייל מנצור: לא הייתה לנו שום בעיה לאורך כל השנים עם אף מוצר.

<אייל מנצור: אם עד היום זה היה רגיש ומסוכן – למה נתנו את זה?

<אייל מנצור: אם עד היום זה היה בסדר – אז אני מאמין שזה אמור להמשיך להיות בסדר.

<אייל מנצור: אני לא רואה שום סיבה.

<אייל מנצור: מה היה אתמול שלא טוב להיום?

אלי אלאלוף: תענו.

אלי אלאלוף: יש לכם תשובה?

אלי אלאלוף: למשרד הכלכלה יש תשובה?

אלי אלאלוף: אני מצפה מכם כמשרד הכלכלה להבליט את ההיבטים הכלכליים ולא את ההיבטים המקצועיים הרפואיים.

אלי אלאלוף: לא הבנתי פה.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה פשוטה, של העם: זה מייקר?

<אנואר חילף: כן, חד-משמעית.

<אנואר חילף: אדוני היושב-ראש, בואו נתייחס למספרים הקטנים.

<אנואר חילף: יש ייבוא מקביל בכמות קטנה מאוד.

אלי אלאלוף: אתה ממליץ, כדי לא לייקר – עד גיל 6.

אלי אלאלוף: והיות ואמרתי בהתחלת הדיון שמה שמעניין אותי לפני הכול זה בריאות הציבור, אז אתה מבין שאני מעדיף לתת עדיפות לבריאות.

אלי אלאלוף: אם תביא לי נימוקים רפואיים – וזה לא תפקידך, אתה יכול לבקש חוות דעת מקצועית מגוף אחר – שהבריאות לא נפגעת אחרי גיל 6, אז אלך אתך לגיל 6.

אלי אלאלוף: כרגע הבאנו הצעת חוק שנותנת תשובות לבריאות הציבור, אל תשכחו את זה אף פעם.

אלי אלאלוף: בסדר עדיפות שני מופיע נושא יוקר המחיה.

אלי אלאלוף: אז אי אפשר.

אלי אלאלוף: פה אנחנו בדילמה מטורפת, כולנו.

אלי אלאלוף: תגידו לי: מה חשוב לבן שלך, בריאות או שתחסוך גרוש?

אלי אלאלוף: זה היה לנו גם בסימון המזון.

<אייל מנצור: השאלה היא האם עד אתמול הבריאות לא הייתה חשובה.

אלי אלאלוף: אדוני, אל תשמיע הערות שלא נכנסות לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: לא הקשבנו, לא ידעתי מה אתה אומר.

שרן השכל: אבל אם אני רוצה לייבא עכשיו שמן תינוקות של "ג'ונסון אנד ג'ונסון", נניח שאני צריכה להשתמש בגלונים בכל חודש.

שרן השכל: אנחנו רוצים הרי להוזיל את מחיר המוצר הזה לאימהות, להורים, לכל אחד.

אלי אלאלוף: תוכלי להביא בצורה רשמית.

שרן השכל: הנה, אתה סוגר את השוק, מערים עוד קשיים.

סימן טוב: להיפך.

שרן השכל: או ויטמינים לילדים בני 10 או קרם הגנה מפני השמש.

שרן השכל: נו, באמת, אלה מוצרים שאנחנו משתמשים בהם.

אלי אלאלוף: ויטמינים זה כבר תמרוקים?

שרן השכל: לא, אבל קרם הגנה מפני השמש, שילדים צריכים להשתמש בו בכמויות בטיולים כאשר הם כל היום בחוץ, ילדים בני 6.

שרן השכל: כמה הרעלות היו בגלל קרם הגנה מפני השמש שעכשיו נחסום למעשה את הייבוא?

שרן השכל: בואו נדבר במספרים: האם היו בעיות?

אלי אלאלוף: בסדר, נדבר במספרים.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<אדם פרידלר: אני המנכ"ל והבעלים של רשת "גוד פארם" – רשת פארם מוזלת.

<אדם פרידלר: אתייחס דווקא לנושא הזה של מוצרים לתינוקות.

<אדם פרידלר: אתייחס דווקא לשתי הנקודות שאתה מדבר עליהן.

<אדם פרידלר: אנחנו מוכרים את כל המוצרים האלה בייבוא מקביל בלבד, זה אומר אל-סבון לתינוק, שמפו לתינוק, שמן וכל המוצרים האלה שמגיעים בייבוא מקביל.

<אדם פרידלר: לצערנו או לשמחתנו הרבה המוצרים הכי נמכרים, נתחי השוק הגדולים ביותר הם באמת של "ג'ונסון אנד ג'ונסון" ו"ולדה", אלה מותגים בין-לאומיים שמהווים את מרב השוק.

<אדם פרידלר: כל הורה צעיר פה מכיר את המותגים האלה ויודע שזה מה שהוא בסוף לוקח מן המדף.

<אדם פרידלר: לעצור את הדבר הזה – זה לא פחות מפשע.

אלי אלאלוף: למה זה עוצר?

<אדם פרידלר: כתוב שלא ייעשה ייבוא מקביל של המוצרים האלה, חד-משמעית.

סימן טוב: תעשה ייבוא רגיל.

<אדם פרידלר: אסור לעצור את הדבר הזה.

<אדם פרידלר: אציג לך דוגמה מן השטח, לא בנפנופי ידיים.

<אדם פרידלר: אני מוכר היום שמן לתינוק של "ג'ונסון אנד ג'ונסון" ב-10 שקלים לצרכן.

<אדם פרידלר: אם אתה קונה את זה היום מן היבואן הרשמי המחיר נע, אם אתה יודע לקנות באופן נורמלי אתה משלם בערך 12–13 שקלים כאשר אתה קונה את זה, לא כשאתה מוכר את זה, ואני לצרכן מוכר במחיר זול יותר ממה שהיום מכולת תקנה מהיבואן הרשמי.

<אדם פרידלר: איזו סיבה יש לעצור את זה?

עוד דבר: אסיים ואומר שאני מרגיש שיש מין משא ומתן שהתנהל: "בסדר, אנחנו נוותר על המוצרים של חלל הפה ואתם תוותרו על מוצרי תינוקות".

עוד דבר: עם מי אנחנו מנהלים משא ומתן?

עוד דבר: יש אחד שנהנה מזה, אני לא רוצה להזכיר את שמו של הנהנה, והמון נפגעים.

עוד דבר: האם מטרתכם להגן על הדבר הזה?

עוד דבר: יש אחד שנהנה מאוד, כי הוא יישאר לבד, וכל שאר הציבור ייפגע.

עוד דבר: תעשו אתם את הבחירה.

<עובדיה צוריאל: אני מחברת "אינשטיין".

<עובדיה צוריאל: רציתי לחדד, אדוני היושב-ראש, שמטעים אותך לחשוב שמדובר במוצרים עד גיל 6.

<עובדיה צוריאל: אנחנו לא מדברים על מוצרים עד גיל 6 אלא מדברים בכלל על מוצרים לתינוקות.

<עובדיה צוריאל: כל המוצרים שאנחנו מייבאים הם לגיל 8 חודשים, שנה, שנתיים, 3 שנים, 4 שנים, ואין בהם שום סיכון.

<עובדיה צוריאל: ולראיה, כבר 16 שנים אנחנו מייבאים, בהצלחה רבה, בבקרה גדולה מאוד.

<עובדיה צוריאל: אדוני היושב-ראש, אי אפשר כמובן בכלל להביא את המוצרים האלה בייבוא רגיל.

<גולן שלמה אלבז: אני מחברת "ביוטי קייר".

<גולן שלמה אלבז: אני רוצה להעלות את נושא המדינות המוכרות.

אלי אלאלוף: זה לא מופיע בסעיף הזה.

אלי אלאלוף: נגיע לזה עוד מעט.

<גולן שלמה אלבז: אני רק רוצה לחזק את ידו.

<גולן שלמה אלבז: מה שקורה כרגע- - -

אלי אלאלוף: אתה מחזק אותו בסעיף שאתה לא דן בו?

<גולן שלמה אלבז: הסעיף ההוא עוד רחוק.

אלי אלאלוף: אז בסדר, נגיע אליו.

<גולן שלמה אלבז: זה ה"פיל" שברפורמה.

<גולן שלמה אלבז: אנחנו מדברים פה על הכול, אבל זה ה"פיל" שברפורמה, שאף אחד לא מדבר עליו.

<גולן שלמה אלבז: באנו לעשות סדר ובסופו של דבר יוצא שאנחנו עושים סגר.

<גולן שלמה אלבז: סגרנו את מדינת ישראל בפני 159 מדינות לייבוא.

<גולן שלמה אלבז: רק הדבר הזה כשלעצמו, ללא ספק, יגרום לעליית מחירים מטורפת בשוק.

<גולן שלמה אלבז: אני לא מבין איך אנחנו ממשיכים לדבר על הרפורמה כאשר ה"פיל" הזה נמצא באמצע החדר.

<גולן שלמה אלבז: הנושא הזה חייב להיות מטופל.

אלי אלאלוף: אל תנצל את ההתלבטות שלי כדי לומר עוד משפט ועוד משפט.

<גולן שלמה אלבז: הייתי נוכח כאן בכל הדיונים ועד היום לא דיברתי.

<גולן שלמה אלבז: פשוט זה בדמי.

<גולן שלמה אלבז: זה שמדינת ישראל אינה מדינה מוכרת, מעבר לכך שזה אבסורד זה יגרום לכך שכל המוצרים שיובאו עד היום לישראל מ-159 מדינות לא יוכלו להמשיך להימכר בה.

<גולן שלמה אלבז: מה ההיגיון?

<גולן שלמה אלבז: שמעתי את מנכ"ל משרד הבריאות אומר לפני כן: אני מאוד-מאוד רגוע לגבי המוצרים שנכנסו עד היום.

אלי אלאלוף: אתה חוזר לדיון שסגרנו על ההערות הכלליות?

אלי אלאלוף: חבר'ה, מספיק.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אל תנצלו את טוב הלב שלי, יש לו מגבלות בסוף.

שרן השכל: לגבי ההגדרה "תמרוק רגיש", שתי הצעות, גם לגבי "תמרוק" וגם לגבי "תמרוק רגיש" בנוגע להגדרות.

שרן השכל: נגיע אחרי זה לתקנות ומה זה אומר, על הייבוא והכול.

שרן השכל: אני חושבת שחשוב להוסיף, אם אנחנו באמת רוצים לדאוג לתינוקות ולנשים אז בואו נוסיף פה, כפי שאמרנו: "עד גיל 3", שזה יהיה חלק מן ההגדרות, בנוגע להגדרה ""תמרוק" – כהגדרתו בסעיף 55א לפקודה".

שרן השכל: אני מציעה, משום שטרם עברה חקיקה שמחריגה מוצרי בישום וסבון, להגדיר את זה כמוצר קוסמטיקה, לא כולל מוצרי בישום וסבון, אלא אם כן הם יגישו כבר תיקוני חקיקה בהצעת חוק נפרדת.

<ענת מימון: אי אפשר בתקנות לקבוע הגדרה שסותרת את הפקודה שמכוחה התקנות האלה נכתבו.

<ענת מימון: ההגדרה "תמרוק" חייבת להיעשות במסגרת חקיקה ראשית בפקודה.

<ענת מימון: אין לנו דרך להתגבר על זה כרגע.

שרן השכל: אז אולי לדרוש להעביר לפחות בוועדת השרים לענייני חקיקה את התיקון לחוק.

גלוי מאוד: אנשי משרד הבריאות, אתם רוצים להגיד משהו לסיכום?

<אסנת לוקסנבורג: גיל 3, לפחות בעמדה המקצועית שלנו, הוא לא גיל שבו המערכות הקריטיות מסיימות להתפתח.

<אסנת לוקסנבורג: הילד נמצא בתקופת צמיחה, בתקופה שהתאים שלו מתחלקים במהירות גדולה יותר, שהוא צובר בתוך הרקמות שלו בצורה גבוהה יותר.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו חושבים שצריך לקבוע כאן גילאים מבוגרים יותר.

שרן השכל: אבל כמה בעיות היו עד היום?

סימן טוב: נציע לכם נוסח על העניין הזה.

אלי אלאלוף: "גנבת" לי את הסיכום שלי...

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בנושא הזה אני מוכן להיות חלק מן ההתייעצות.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע עם הצעה אחרת ממה שיש כרגע על השולחן.

אלי אלאלוף: תודה.

<ענת מימון: זו למעשה המסגרת לגבי הייבוא המקביל.

<ענת מימון: זה אומר שצריך לקבל היתר מראש לצורך הייבוא ולצורך השיווק של המוצרים האלה.

<ענת מימון: פה זה ההוראה המהותית, שאומרת שמה שנגדיר כ"תמרוק רגיש" לא יוכל להיכנס למסגרת הזאת של ההיתר לצורך הייבוא והשיווק.

סימן טוב: מדברים כעת על הפרק של ייבוא מקביל שמתחיל בעמוד 15.

סימן טוב: היא פשוט קפצה אחורה בגלל ההגדרה "תמרוק רגיש".

אלי אלאלוף: תודה על העזרה של המנכ"ל.

<ענת מימון: אנחנו עוברים לתקנה 27, שמונה את התנאים, שבהתקיימם ניתן יהיה לקבל היתר לצורך ייבוא מקביל של תמרוק.

<ענת מימון: למעשה אחד התנאים אומר – אני מזכירה שבנוסח הקודם של התקנות הייתה דרישה שהתמרוק עצמו משווק במדינה מוכרת.

<ענת מימון: כרגע הקלו בדרישה הזאת, אין כבר דרישה לשיווק ממדינה מוכרת.

סימן טוב: אין דרישה לייצור אבל יש דרישה לשיווק.

<ענת מימון: צריך רק שהספק יהיה בעל עסק למכירת תמרוקים במדינה מוכרת.

<ענת מימון: השיווק נשאר רק לגבי מוצרי חלל הפה.

<ענת מימון: אנחנו נגיע לזה.

<ענת מימון: אני מזכירה, זה קשור להערות שהעלו לגבי מדינה מוכרת.

<ענת מימון: כאשר חוקקנו את הפקודה, בתוספת לפקודה קבענו רשימה של מדינות מוכרות, ואקרא אותה: מדינות החברות באיחוד האירופי, אוסטרליה, איסלנד, ארצות הברית, יפן, נורבגיה, ניו זילנד, קנדה ושווייץ.

<ענת מימון: את התוספת אפשר לתקן בצו, כלומר לא צריך חקיקה ראשית, משרד הבריאות יכול להביא צו והוועדה מאשרת ואפשר לתקן את המדינות המוכרות הנוספות, אם רוצים.

<ענת מימון: זה תקנה 27 והתנאים למתן היתר.

שרן השכל: האם זה אומר למשל שמסין, מדינה לא מוכרת היום, שיש בה כמעט את כל מפעלי הקוסמטיקה הגדולים ביותר, ממנה לא נוכל לעשות ייבוא מקביל?

<ענת מימון: אעיר רק שקודם כול לפי החוק אי אפשר גם ייבוא ראשי אלא אם כן יש לו תעודה על שיווק חופשי במדינה מוכרת, כלומר זה מתחיל עוד קודם.

<ענת מימון: לגבי הייבוא המקביל, נדרש שהספק מתגורר במדינה מוכרת.

<אסנת לוקסנבורג: צריך לתת פה הבהרה.

אלי אלאלוף: קודם כול תנו ליועצת המשפטית שלנו לסיים את דבריה.

<ענת מימון: אם לספק יש עסק במדינה מוכרת, גם אם המוצרים שאת רוצה לקנות לא משווקים באותה מדינה מוכרת, תוכלי לעשות ייבוא מקביל.

<ענת מימון: כלומר, נדרש שהספק יפעל במדינה מוכרת.

שרן השכל: כלומר, אם לחברת "שנל" יש מפעל בסין, בגלל שהיא משווקת גם בצרפת- - -

<ענת מימון: אז תוכלי לקנות ממנה.

שרן השכל: ממי אני צריכה לקבל את האישור הזה?

שרן השכל: אלה אישורים שאני צריכה עכשיו להביא מהמדינה שמשווקת את מוצרי "שנל" או שמשרד הבריאות כבר- - -

מירב בן ארי: המפעל הוא שצריך לתת ליבואן את האישור שהוא מוכר בצרפת?

<ענת מימון: המשווק, זה שאתה בקשר אתו.

מירב בן ארי: זה שאתה בקשר אתו, הוא צריך ללכת למפעל בסין ולהגיד לו?

<קריאות: לא, לא.

<נילי חיון דיקמן: אני מן הלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

<נילי חיון דיקמן: התשובה היא זאת: כשמבצעים ייבוא מקביל היבואן המקביל לא רוכש את המוצר מהמפעל, הוא רוכש אותו מאיזה ספק שקדם לו בשרשרת.

<נילי חיון דיקמן: ההוראה אומרת שהוא צריך לרכוש את זה מספק שיש לו אישור לשמש כספק בתחום התמרוקים במדינה מוכרת, ואז אנחנו מבטיחים שבאותה מדינה מוכרת יש רגולציה גם על אחסון והובלה ושהספק הזה עומד בתנאי אותה מדינה ביחס לאחסון והובלה.

<נילי חיון דיקמן: הרצון הוא רק לוודא שמדובר בסחורה חוקית שמגיעה מצינורות השיווק החוקיים והרגילים שקיימים.

<נילי חיון דיקמן: את לא צריכה להביא אישור מהמפעל.

מירב בן ארי: לא, כי זה נמכר בארצות הברית.

<גולן שלמה אלבז: אני רוצה להבהיר את הסוגיה.

שרן השכל: כלומר, האישור הוא מ"טרגט" לאותו מוצר שקנית בארצות הברית ואתה לא צריך להביא אישור מן המפעל בסין.

מירב בן ארי: זה כל הקטע, שזה מוצר שנמכר במדינות מוכרות.

<גולן שלמה אלבז: אני מנכ"ל חברת "ביוטי קייר", רשת הקוסמטיקה המובילה בישראל למכירה של מוצרים של "Value for money", במחירים שחברת הכנסת מירב בן ארי בישיבה הקודמת עשתה לנו קידום רציני.

אלי אלאלוף: אל תעשה פרסומת.

<גולן שלמה אלבז: אני בכוונה מדגיש את זה כי אף אחד לא יכול לחשוד בנו שאולי יש לנו איזשהם אינטרסים סמויים או משהו כזה.

<גולן שלמה אלבז: אנחנו אך ורק בעד הוזלת יוקר המחיה, והראינו את זה במשך 25 שנות קיומנו.

<גולן שלמה אלבז: אנחנו מוכרים במחירים שאין אותם בשוק.

אלי אלאלוף: מה אתה מבקש לומר?

<גולן שלמה אלבז: אני רוצה להגיד שיש הבדל בין ייבוא מקביל לבין ייבוא מותג פרטי.

<גולן שלמה אלבז: זה נופל פה בין הכיסאות.

<גולן שלמה אלבז: ייבוא מותג פרטי ממדינה לא מוכרת הוא בלתי אפשרי.

<גולן שלמה אלבז: סגרנו בפועל, דה פקטו, את ישראל לייבוא מרוב מדינות העולם.

<גולן שלמה אלבז: הדרישה להמצאת Certificate of free sale ממדינה מוכרת, הדרישה מיצרן, אם אני פונה היום ליצרן דרום קוריאני או טאייוואני, אני צריך להגיד לו: תביא לי בבקשה Certificate of free sale שמאשר שהמוצר שלך נמכר בצרפת.

<גולן שלמה אלבז: איך, לעזאזל, הוא אמור להביא לי את המסמך הזה?

אלי אלאלוף: למה לא?

<גולן שלמה אלבז: איך הוא יכול להביא את זה?

אלי אלאלוף: הוא לא מייצא לאף מדינה?

<גולן שלמה אלבז: הוא מייצא אבל הוא לא עוסק מורשה בצרפת.

אלי אלאלוף: אולי זה מוצר מורעל?

<גולן שלמה אלבז: הוא לא עוסק מורשה בצרפת, אין לו נגישות לגופים שנותנים את האישור.

אלי אלאלוף: אל תגזימו.

אלי אלאלוף: בסדר?

<גולן שלמה אלבז: בדקתי את הנושא.

<גולן שלמה אלבז: אנחנו לא אומרים את זה סתם, הנושא הזה נבדק.

אלי אלאלוף: אני יכול לנסות להבין את מה שאתה אומר בלהט, עכשיו גם ברוגע.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד: היות וישראל היא לא מדינה מוכרת אז הייצור המקומי לא ניתן להשתמש בו?

<רבקה מזרחי: אין לגיטימציה ממשרד הבריאות הישראלי.

<רבקה מזרחי: משרד הבריאות מבטל את עצמו.

<גולן שלמה אלבז: יש פה אבסורד נוסף בתקנות, שתיכף אראה לכם, שגם יצרן מקומי לא יוכל לאשר מוצרים בישראל אלא רק במעבדות בחוץ לארץ.

<גולן שלמה אלבז: זה תקנה 20.

אלי אלאלוף: תרשמו לכם שעליכם לענות תשובה בעניין הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להעיר משהו.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול, ושאלתי גם את משה בר סימן טוב.

מירב בן ארי: לאדם ישראלי יש מפעל בטורקיה, מפעל רק שלו.

מירב בן ארי: במקום לפתוח בישראל מפעל, שעולה הרבה כסף, ועדי עובדים וכל הדברים האלה, הוא החליט לפתוח מפעל בטורקיה, זה הכי קרוב לו, זה שעה טיסה, והוא מייבא עכשיו לארץ.

מירב בן ארי: זה מפעל שלו, רק שלו.

מירב בן ארי: הוא לא מוכר בצרפת, את כל הדברים הוא מביא לארץ.

מירב בן ארי: למה אנחנו לא מאפשרים את זה?

סימן טוב: אל"ף, זה החוק.

מירב בן ארי: זה הרבה יותר זול.

מירב בן ארי: אז נשנה את החוק, אז נוסיף הסתייגות, אם הוא מוכר רק לארץ.

סימן טוב: אסביר לכם למה.

סימן טוב: אבל זה החוק, זה לא התקנות.

<גולן שלמה אלבז: גם הבשמים זה בחוק.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם לא ממונים גם על מתן רשות הדיבור וגם על ההערות.

מירב בן ארי: אני שאלתי שאלה.

סימן טוב: אסביר.

סימן טוב: המטרה של תיקון החקיקה – אתם עשיתם את זה, ולדעתי כמובן בצדק, ותיכף נדבר על הוראות המעבר שנתנו – היא לומר: אנחנו כמדינה לא בודקים יותר דברים בעצמנו.

סימן טוב: היום אנחנו בודקים כל מוצר לפני שהוא נכנס לארץ.

סימן טוב: זה מייצר עלויות, זה מייצר בירוקרטיה, זה מייצר יוקר מחיה, זה מייצר ריכוזיות.

מירב בן ארי: זאת בשורה.

סימן טוב: אנחנו נותנים למוצר להיכנס לארץ.

סימן טוב: אנחנו בעצם "רוכבים" על רגולציה שנעשית במדינות מפותחות, זה המהות של העניין.

סימן טוב: לכאורה, היינו רוצים שיהיה הסכם בינינו לבין אירופה.

סימן טוב: זה אפשרי וזה בר-השגה.

סימן טוב: אני לא חלילה אומר שלא צריך לעשות את מה שאנחנו עושים, אבל צריך לעבוד במקביל ובנוסף על כך שיהיה הסכם בינינו לבין אירופה, שכל מה שמשולב באירופה – ויהיה שם נציג אחראי – יהיה גם פה, כלומר שהמנגנון יהיה זהה לחלוטין.

סימן טוב: אנחנו לא בודקים דברים בעצמנו אבל אנחנו רוצים להבטיח שמוצר שהגיע לישראל נבדק במדינה שאנחנו מרגישים בטוחים במערכת הרגולטורית שלה.

סימן טוב: לכן המדינות המוכרות הן האיחוד האירופי, ארצות הברית, יפן ומדינות אחרות.

סימן טוב: יש מדינות שלא יהיו מדינות מוכרות, נקבתם בשמן פה, בשל טעמים אחרים.

סימן טוב: לא אחזור ואמנה את המדינות האלה.

סימן טוב: יש מדינות שאולי.

סימן טוב: לגבי דרום קוריאה, נצטרך ללמוד את המערכת הרגולטורית שיש בדרום קוריאה, והתחייבנו לעשות את זה.

סימן טוב: יש לי סיבה להאמין שהמערכת הרגולטורית בדרום קוריאה טובה ונוכל להכניס גם אותה לרשימת המדינות המוכרות.

סימן טוב: יש מדינות אחרות שלא.

מירב בן ארי: אתה לא עונה על השאלה שלי.

סימן טוב: עניתי לך.

סימן טוב: אני לא רוצה שיוגדר מוצר אך ורק עבור ישראל שלא נבדק.

מירב בן ארי: לא דיברתי על מוצר שנמכר בטורקיה.

סימן טוב: אבל הוא לא נבדק בשום רשות רגולטורית שאני יודע לסמוך עליה.

שרן השכל: אתה לא יכול לעשות מה שאתה עושה ליצרנים מקומיים- - -

סימן טוב: עכשיו אתם מדברים על ייבוא מקביל.

סימן טוב: זאת התשובה, שאני לא עושה.

אלי אלאלוף: התשובה שכרגע נאמרה לא מחייבת תגובה.

<קריאה: תשובה לעניין בריאות הציבור, שהוא דיבר עליה כרגע.

סימן טוב: אגב, ההערה הזאת לא רלוונטית לייבוא מקביל.

סימן טוב: זה ייבוא רגיל.

מירב בן ארי: זה ייצוא, אבל במקום שהמפעל יהיה בארץ הוא בטורקיה.

<רבקה מזרחי: אני מ"יהודה ל.

<רבקה מזרחי: מזרחי בע"מ".

<רבקה מזרחי: אני יבואנית של מותג פרטי.

<רבקה מזרחי: למותר לציין שהרגולציה הזאת חיסלה את המותג הפרטי.

<רבקה מזרחי: יש לי מפעל בירדן.

<רבקה מזרחי: המכונות שלי, החומרים שלי מגיעים מאירופה ומקנדה.

<רבקה מזרחי: יש לי את כל האישורים אבל מאז כניסת החוק לתוקף אני עבריינית.

<רבקה מזרחי: העסק שלי הוא משנת 1939.

<רבקה מזרחי: אני עושה תמרוקים כבר ארבעים שנים כחוק.

<רבקה מזרחי: אני לא יבואנית מקבילה, לא מבריחה, לא מרעילה ילדים.

<רבקה מזרחי: אני לא מבינה למה עד עכשיו היה בסדר להביא את כל האישורים של המפעל, להביא שתי דוגמאות ולהיות חוקית, למה לא אוכל לעשות את זה ממחר?

<רבקה מזרחי: למה משרד הבריאות לא עומד על כך שישראל תהיה מדינה מוכרת ואז כל אחד יוכל להיות תקין ובריא ובטוח לציבור?

<רבקה מזרחי: שני מוצרים, בדיקת מעבדה מוכרת, וגמרנו, וכולם חוקיים.

<רבקה מזרחי: לא ראיתי שאסור להביא לאירופה מסין, שאסור להביא מיפן, שאסור להביא מהירח.

<רבקה מזרחי: כל עוד יש אישורים מותר לכולם להביא.

אלי אלאלוף: מישהו במשרד הבריאות יכול לענות?

אלי אלאלוף: אני לא חושב שהגון לחסל עסקים כך.

מירב בן ארי: נכון, בטח זו לא הייתה המטרה של הרפורמה הזאת.

<רבקה מזרחי: בעקבות האי-וודאות הפסדתי המון הזמנות.

<רבקה מזרחי: אני ספקית של "ביוטי קייר", של "סקארה", של הרשתות הבינוניות.

<רבקה מזרחי: סליחה, אני מדברת מדם לבי.

אלי אלאלוף: גברת מזרחי, ברור שמהלך כזה שמחסל עסקים הוא לא המטרה.

אלי אלאלוף: לא התכוונו פה לסגור עסקים.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר תשובה.

<אסנת לוקסנבורג: קודם כול, כמובן שאנחנו לא באים לחסל עסקים או לפגוע.

<אסנת לוקסנבורג: בכלל, באמירות הכלליות פה צריך להזכיר גם את התעשייה הישראלית, שהאינטרס של הוועדה ושל כולנו פה הוא לחזק מפעלים בארץ ולא להוציא לחוץ לארץ, אבל זה דבר אחר שלא אגע בו כרגע.

אלי אלאלוף: עסקים כאלה חשובים מאוד לקידום השלום.

<אסנת לוקסנבורג: חשוב מאוד שיהיה פה אינטרס, גם של הוועדה וגם של חברי הכנסת, ליצור סיטואציה שמחזקים תעשייה ישראלית בארץ.

<אסנת לוקסנבורג: לעניין הנושא שעולה פה, אנחנו עוברים משיווי משקל אחד לשיווי משקל אחר.

<אסנת לוקסנבורג: אי אפשר לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו מפסיקים לבדוק.

<אסנת לוקסנבורג: אם פעם היו מגיעים אלינו מוצרים, היינו מקבלים את כל התיק, היינו יודעים בדיוק מה יש שם בפנים, יודעים לעשות הערכת סיכונים- - -

מירב בן ארי: אבל את זה כבר שמענו.

מירב בן ארי: הוא אמר את זה, לא צריך לחזור על הדברים.

מירב בן ארי: את לא עונה לה.

מירב בן ארי: תעני לה.

מירב בן ארי: שמעתי את הנאום הזה, שאתם לא בודקים.

מירב בן ארי: די, כבר עשר פעמים שמענו, גם בישיבה הקודמת.

מירב בן ארי: שמענו כבר שהוא לא בודק עכשיו.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: עוד פעם?

מירב בן ארי: שוב היא תיתן את הנאום שלה.

<אסנת לוקסנבורג: זה לא ראוי שאת קוראת לי אינטליגנטית.

<אסנת לוקסנבורג: אני מכבדת אותך.

מירב בן ארי: אבל די, שמענו את הנאום, שאתם לא בודקים.

מירב בן ארי: תני לי משהו חדש.

אלי אלאלוף: תרשי לי הערה משלימה, ברשותך.

אלי אלאלוף: יש עובדה בשטח, כפי ששמענו כרגע מגברת מזרחי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע, אם יש פה כרגע החלטה שפוגעת בעוּבדות שהיו עד עכשיו טובות, למה אי אפשר לעשות חריגים למקרים מסוימים?

<אסנת לוקסנבורג: כי אנחנו מפסיקים לבדוק.

<אסנת לוקסנבורג: אם בעבר אותו גורם היה מגיע אלינו, מביא את כל הנתונים- - -

אלי אלאלוף: אבל שמת לב שאת קובעת עכשיו תקנות שמחסלות מפעלים.

אלי אלאלוף: למה להסכים לזה?

שרן השכל: ומה עם המפעלים בארץ?

שרן השכל: מה הם אמורים לעשות?

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו עוברים לשיטת רגולציה אחרת.

<אסנת לוקסנבורג: נכון, יש לה יתרונות ויש לה חסרונות.

אלי אלאלוף: הרגולציה הזאת שפוגעת בגברת מזרחי לא יכולה להתקיים.

מירב בן ארי: היא הורסת עסקים.

סימן טוב: עשינו הוראת מעבר.

סימן טוב: צריך להבין, אנחנו לא יכולים לקיים שתי מערכות רגולטוריות.

סימן טוב: כפי שאמרתי, היום הכול לפני שהוא משווק, לפני שהוא נכנס למדפים מגיע אלינו ואנחנו בודקים אותו.

סימן טוב: מחר לא, אנחנו סוגרים את המערכת הזאת.

אלי אלאלוף: כולל הגופים שקיימים היום ומפרנסים אנשים?

סימן טוב: אסביר מה עשינו.

סימן טוב: אומר איזה מענה נתנו לאותה יצרנית ספציפית ומה אנחנו מצפים שיקרה מעבר לתקופת המעבר.

סימן טוב: דבר ראשון, הדברים כתובים בחוק.

סימן טוב: אנחנו לא אומרים את זה כדי להתחמק אלא כדי להסביר שיש פה איזשהו היגיון.

סימן טוב: אמרנו: אנחנו לא בודקים לפני אלא אנחנו מסתמכים על הודעת היצרן ובודקים על ידי כך שהוא משווק במדינה עם מערכת רגולטורית שאנחנו יכולים לסמוך עליה.

סימן טוב: מה כן עשינו?

סימן טוב: מכיוון שאנחנו ערים לסיטואציה הזאת, אמרנו שבחמש השנים הקרובות כל מי שיש לו אישור, על כל תיק המוצרים שהוא מייצר, על כל הפורטפוליו שלו, יוכל להמשיך לשווק אותו בחמש השנים הקרובות.

סימן טוב: מה אנחנו מצפים שיקרה לאחר חמש שנים?

סימן טוב: אני לא יודע לגבי המפעל הספציפי של גברת מזרחי בירדן, אבל מפעלים בטורקיה, בסין או במקומות אחרים – חלק מן המפעלים האלה משווקים גם מותגים פרטיים למדינות באירופה.

סימן טוב: לכן אנחנו רוצים שאותו מוצר שמגיע לישראל מסין או מטורקיה או מירדן יהיה מוצר שמשווק גם באירופה, ואז אני יודע כרגולטור ישראלי שהמוצר הזה עבר "אינספקשן" של רגולטור אירופאי, או אמריקאי, או יפני או מישהו אחר שאני סומך עליו.

סימן טוב: זה האיזון שאנחנו מנסים לעשות.

סימן טוב: מכיוון שאנחנו מבינים שלעשות את ה"שיפטינג" הזה – אגיד לכם מה אני לא יודע לקיים: אני לא יודע לקיים שתי מערכות רגולטוריות מקבילות.

<גולן שלמה אלבז: אתה לא צריך.

<גולן שלמה אלבז: אם ישראל מדינה מוכרת – אין צורך.

סימן טוב: מי שמייצר בישראל – אין לו בעיה.

סימן טוב: מי שמשווק בישראל ומשווק גם במדינה מוכרת ממדינה לא מוכרת – גם אין בעיה.

סימן טוב: כל עוד זה עבר את התהליך במדינה מוכרת זה בסדר.

סימן טוב: נכון, יש לנו בעיה, ולכן נתנו תקופת הסתגלות, לגבי יצרנים שמייצרים במדינה לא מוכרת וכל תוצרתם מגיעה לישראל.

סימן טוב: נתנו להם מעבר לחמש השנים האלה גם את המועד עד כניסת התקנות לתוקף – הצענו את סוף שנת 2018 – לרשום גם מוצרים חדשים וליהנות מן ההגנה הזאת לחמש שנים.

סימן טוב: זה המקסימום שהרגשנו שאנחנו יכולים לעשות באיזונים האלה.

סימן טוב: שוב, אני לא יודע לקיים שתי מערכות רגולטוריות.

<אסנת לוקסנבורג: אני רוצה להשלים, ברשותך, את דברי המנכ"ל שלי.

<אסנת לוקסנבורג: ישראל היא באמת שוק חשוב, אבל היא לא שוק גדול מאוד.

<אסנת לוקסנבורג: יצרנים שפועלים במדינות אחרות בדרך כלל מכוונים לשווקים נוספים.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו רוצים שהסטנדרט של המוצרים שיגיעו לפה, מעבר לכל מה שהמנכ"ל שלי אמר, שהוא עובר "אינספקשן" של גורם רגולטורי נוסף, שהסטנדרט שיגיע לפה יהיה גבוה, כמו הסטנדרט שנדרש בצרפת.

מירב בן ארי: אף אחד לא עונה על השאלה.

<גולן שלמה אלבז: איסלנד מדינה מוכרת עם 300,000 תושבים.

<אסנת לוקסנבורג: מה גם שיש סיכון.

<אסנת לוקסנבורג: צריך לראות ברקע שיש גם סיכונים ואצוות שמיועדות אך ורק למדינת ישראל, שמגיעות אך ורק לאוכלוסייה בישראל.

<אסנת לוקסנבורג: לצערנו הרב ראינו את זה גם במקרה של "רמדיה", שהייתה אצווה שמיועדת אך ורק למדינת ישראל והתוצאות שלה באו לידי ביטוי.

אלי אלאלוף: מפני שזה הוזמן כך.

<מורן שקלאר: אני יועצת משפטית של "א.פ.י חורי הפצה".

<מורן שקלאר: דיברתי כאן גם בעבר.

<מורן שקלאר: אנחנו חברה שיש לנו גם "פרייבט לייבל" ואנחנו גם עושים ייבוא מקביל.

<מורן שקלאר: אני עדיין לא מבינה, גברת לוקסנבורג מדברת פה על יתרונות וחסרונות, שמשרד הבריאות לא יכול לנהל שתי מערכות מקבילות.

<מורן שקלאר: אני לא מבינה איך משרד הבריאות היום מתכחש למוצרים שהוא אישר בסטנדרטים גבוהים, הסטנדרטים שלו, במשך שבעים שנים.

<מורן שקלאר: אז פתאום הסטנדרטים אחרים?

<מורן שקלאר: הוא מתכחש להם?

סימן טוב: לא מתכחשים.

סימן טוב: נתנו חמש שנים.

<מורן שקלאר: חמש שנים זה למעשה הארכה.

<מורן שקלאר: במקום שהעסק שלנו יחוסל היום אז הוא יחוסל בעוד חמש שנים.

<מורן שקלאר: זה מה שנתת לי, אין אפשרות אחרת, כי הרי הדרישה שלכם לא ישימה.

<מורן שקלאר: חשוב לי להדגיש בפני חברי הוועדה, הדרישה לא ישימה.

<מורן שקלאר: אם היצרן שלי הוא סיני והמוצר משווק בהולנד, אין לי קשר למדינת צד שלישי, לצורך העניין: הולנד, הוא לא מכיר אותי, לא אוכל להשיג ממנו Free sale.

<מורן שקלאר: דרך אגב, אני אפילו לא יודעת, מהתקנות אי אפשר לדעת איזו רשות אמורה להנפיק את התעודה הזאת: משרד הבריאות ההולנדי, לשכת המסחר ההולנדית?

<מורן שקלאר: אי אפשר להבין.

<מורן שקלאר: עד היום אף אחד לא מבין.

סימן טוב: היצרן צריך להביא לך.

<מורן שקלאר: זה לא באמת משנה כי אני לא יכולה להשיג את המסמך הזה.

<מורן שקלאר: לי יש קשרים עסקיים רק עם היצרן הסיני, לצורך העניין, לא עם אף הולנדי ולא עם אף אירופאי אחר.

<מורן שקלאר: הוא לא מכיר אותי, הוא לא חייב לי שום דבר.

אלי אלאלוף: עד עכשיו קיבלת אישור לייבא?

<מורן שקלאר: עד היום לא הייתי צריכה לעמוד בדרישות האלה.

<מורן שקלאר: במשך שבעים שנים אותם מוצרים – אני לא מבינה למה עד היום הם היו תקינים והכול בסדר וממחר לא.

<אסנת לוקסנבורג: כי הם עברו בדיקה מלאה שלנו.

<מורן שקלאר: איך ישראל מתכחשת לסטנדרטים הגבוהים שהיא העמידה לעצמה במשך שבעים שנים?

<מורן שקלאר: למה?

כבד מאוד: עוד אנשים רצו להתייחס?

כבד מאוד: בבקשה תתקרב לשולחן.

<דן מזרחי: אני מחברת "יהודה ל.

<דן מזרחי: מזרחי".

<דן מזרחי: אני המנכ"ל בשותפות עם גברת רבקה מזרחי.

<דן מזרחי: כפי שהיא אמרה, העסק שלנו הוא משנת 1939.

<דן מזרחי: פשוט מחסלים אותו מכיוון שהיום במדינת ישראל אין שום גוף חדש.

<דן מזרחי: מאריכים את הגסיסה, מכיוון שבעוד חמש שנים לא תהיה לי אפשרות להוציא Certificate of free sale בישראל, לא יהיה שום גוף, אף אחד לא ייתן לי פה אישור להביא את מה שעד היום הבאתי.

<דן מזרחי: מעבדות בארץ שהכירו בהן היו בסדר והכול היה תקין במשך כל השנים.

<דן מזרחי: היום אף אחד בישראל לא יוכל לתת לי את האפשרות הזאת.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול מחר להביא אישור שהמוצר של מחר דומה למוצר של אתמול?

<דן מזרחי: לא, מכיוון שהמוצרים שלי מיוצרים כמותגים פרטיים עבור לקוחות ספציפיים, הם לא משווקים ואף לקוח באירופה לא יקנה ממני.

אלי אלאלוף: אתה מדבר על ירדן.

אלי אלאלוף: בואו נישאר בדוגמה שלך, לא בתיאוריות.

<דן מזרחי: אני מדבר על המוצר באופן כללי.

אלי אלאלוף: תעזוב את הכללי.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לפתור את הבעיה שלך או את בעיית העולם?

אלי אלאלוף: אני שואל אותך: אם היום אתה מביא מוצר, יש לך אפשרות לעשות בדיקת מעבדה ולקבל את אישור משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: נכון?

<דן מזרחי: כן.

<רבקה מזרחי: ולהביא שתי דוגמאות.

אלי אלאלוף: דבר שני, מחר נכנסות לתוקף התקנות שאומרות שאין בדיקה מראש.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול להמשיך ולעשות את הבדיקה הזאת באופן פרטי?

<דן מזרחי: לא, כי היא לא תקפה.

מירב בן ארי: זה בדיוק הקטע.

<רבקה מזרחי: הוא לא תקֵף כי ישראל לא מדינה מוכרת.

אלי אלאלוף: לא קשור.

אלי אלאלוף: אני דיברתי על אקט טכני בלבד.

<אלון אלבז: אני מחברת "ביוטי קייר".

<אלון אלבז: כבוד היושב-ראש, עלית על הנקודה הכי חשובה, ואני נותן לך על זה "דוז פואה".

אלי אלאלוף: אדון אלבז, "דוז פואה" במרוקו לא היה ציון טוב, אז אל תיתן לי ציון רע...

<אלון אלבז: הייתי צריך לשאול את אבא שלי כי הוא גם משם, אבל אני מקבל את ההערה.

<אלון אלבז: אני מתעסק ברישום תמרוקים ולכן אני יכול לתת למשרד הבריאות תשובות מקצועיות, שהוא כל הזמן מנפנף בהן.

<אלון אלבז: קודם כול, אני רוצה לחדד את העניין.

<אלון אלבז: מוצרים שהגיעו עד היום לישראל, נבדקו ואושרו, לא יוכלו להמשיך ולהימכר בישראל.

<אלון אלבז: זה אבסורד.

<אלון אלבז: אף אחד לא ענה על זה.

<אלון אלבז: סובבו אותנו מכאן ומכאן אך לא קיבלנו תשובה ברורה.

<אלון אלבז: שנית, מה שצריך לקרות הוא מה שקורה בכל העולם: צריכות להיות דרישות ספציפיות לגבי המפעל ולגבי המוצר.

<אלון אלבז: היום הם דורשים שכל מוצר יעבור הערכת בטיחות (Safety assessment) על ידי גוף אירופאי.

<אלון אלבז: מה זה משנה אם המוצר שלי מיוצר בירח או בסין אם ה-Safety assessment הזה עובר בגוף אירופאי מוכר?

<אלון אלבז: הם דורשים שהמפעל יאושר ויהיה לו ISO 22716, או GMPC.

<אלון אלבז: מי שנותן את האישורים האלה זה גופים בין-לאומיים כמו "אינטרטק" ו-SGS.

<אלון אלבז: מה זה משנה אם המפעל ממוקם על הירח, ממוקם בסין או בצרפת?

<אלון אלבז: הם יודעים את זה טוב מאוד.

<אלון אלבז: הם לא מעלים את זה בפניכם.

<אלון אלבז: זאת הנקודה הכי חשובה.

<אלון אלבז: כיום לא ניתן להביא מוצר, גם אם הוא נבחן ונבדק על ידי גופים בין-לאומיים.

<אלון אלבז: היום מה שקורה פה הוא המצאה ישראלית שאין לה אח ורע, שמוצרים בטוחים לחלוטין, שיוכלו לעבור את כל הבדיקות במדינות שאתם רוצים על ידי הגופים שאתם מבקשים, על ידי המעבדות שאתם רוצים, לא יוכלו בכל זאת להגיע לישראל.

<אלון אלבז: זה אומר: עלייה ביוקר המחיה באופן חד-משמעי.

שרן השכל: אני מבקשת להעיר הערה קטנה, לתת עצה.

שרן השכל: אבל אנחנו צריכים לעבור על כל סעיף.

שרן השכל: אלה דברים שעלולים להשפיע על העתיד של כל המפעלים האלה.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגביל את הזמן.

אלי אלאלוף: שרן השכל, אם זה לא מספיק אז תתקני אותי.

מירב בן ארי: אנחנו כאן ביחד כבר בשלוש ישיבות, היושב-ראש עובר על הכול.

אלי אלאלוף: יש לי הרגשה לא טובה, שמה שאתמול היה טוב – מחר הוא רע, הוא לא מתאים, ללא שום בדיקה, ללא שום אפשרות לערער.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה לא הוגן.

אלי אלאלוף: החוק היה קיים, פעלו לפי החוק, התנאים לא השתנו, ומה שהשתנה זה התקנות.

אלי אלאלוף: זה נראה לי מוזר.

אלי אלאלוף: אם אתם לא מסוגלים למצוא את הנוסחה, אני אומר לכם: אני לא מעביר את התקנות האלה.

אלי אלאלוף: (נשמעות מחיאות כפיים.

אלי אלאלוף: )

אלי אלאלוף: אני לא יכול.

אלי אלאלוף: זה אחד הדברים שבעקבותיו ישראל איבדה את מעמדה בעולם העסקי, שהחוקים משתנים מהיום למחר ומחסלים התקשרויות עסקיות לא רעות בכלל.

אלי אלאלוף: כאשר אתה בא מן העולם שאני מכיר, אני יודע מה עשית לפני כן, רק דברים שלקחו בחשבון תפיסה כוללת, ואני סומך עליך בעניין זה.

אלי אלאלוף: לכן אי אפשר כרגע להכניס תקנה שמחסלת אפשרויות שהיו אתמול.

אלי אלאלוף: אלא אם כן תגידו לי שמבחינת הבריאות זה חיוני.

אלי אלאלוף: אם צריך להקים שתי מערכות – אין לך ברירה, זה חלק מן "העונש" על השינוי של התקנות, אבל אי אפשר אחרת.

אלי אלאלוף: אם הייתי גברת מזרחי – זה הרס היסטורי, משפחתי, עסקי, כל זה.

מירב בן ארי: העסק שלה נפתח בשנת 1939.

מירב בן ארי: זה לא נורמלי.

אלי אלאלוף: כל הדברים שאנחנו חולמים, שבמדינה הזאת יהיו דברים ישנים, טובים, ששומרים עליהם.

אלי אלאלוף: אני לא רואה פסול בכך שמייצרים גם בירדן.

אלי אלאלוף: אנחנו עודדנו את זה כמדינה לפני כמה שנים.

אלי אלאלוף: אז בואו נעמוד גם בזה.

אלי אלאלוף: אי אפשר לשנות.

אלי אלאלוף: זה טוב לשלום, גם אם השלום הוא קר כמו עם ירדן, אבל זה טוב לנו.

אלי אלאלוף: אז בואו נסתכל בראייה רחבה.

אלי אלאלוף: אני מציע, חברים, שתבדקו מחדש גם את הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה לא לבטל משהו קיים שתפקד.

מירב בן ארי: ועובד מצוין.

אלי אלאלוף: ולהתחיל עכשיו במשהו שמחסל את הכול.

אלי אלאלוף: אין לכך שום הצדקה.

אלי אלאלוף: משרד הכלכלה רוצה להתייחס?

<אנואר חילף: אני מבין שהנקודה הזאת, הבחינה, יש לה השלכות של תיקון חקיקה.

אלי אלאלוף: אני לא נבהל מתיקון חקיקה.

אלי אלאלוף: רק בשביל זה באתי, כדי לתקן חקיקות, אני לא נבהל.

אלי אלאלוף: חברים, בטכניקה הזאת אנחנו שולטים.

אלי אלאלוף: זה לגבי הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: לא אישרנו אותו.

אלי אלאלוף: נחזור אליו עם תיקונים נדרשים.

<ענת מימון: תקנה 27(5) זה ההסכם שהוא צריך לדווח לו על כל פגם בבטיחות.

<ענת מימון: נעצור לפני שנמשיך.

<ענת מימון: זו תקנה ארוכה מאוד.

<עובדיה צוריאל: אני מחברת "אינשטיין".

<עובדיה צוריאל: בקשר לפסקה (4), הייתי מבקש תיקון: "מסמך חתום בידי היצרן או הספק", בייבוא נוסף, כפי שהיה עד היום.

אלי אלאלוף: אני לא רואה את הניואנס הזה כמיוחד אבל אם אתם רוצים, בבקשה.

<עידו סופר: מסמך חתום על ידי היצרן בייבוא מקביל זה דבר שלא ניתן להביא, לכן אפשר שזה יהיה או בידי היצרן או בידי הספק, או לחלופין, ככל שהדבר מפורסם באופן פומבי, אחד מן השניים צריך לתת את המסמך.

<עובדיה צוריאל: וכפי שהיה עד היום.

<אנואר חילף: שמענו הערות שאת הדבר הזה קשה מאוד ליישום.

<אנואר חילף: המשפט הזה נכנס לתקנות בהנחה שהמידע הזה קיים זמין באתרי אינטרנט ואין בעיה להשיג אותו.

<אנואר חילף: בשבוע האחרון קיבלנו פניות שזה לא נכון ושיבואנים מקבילים לא יוכלו להביא את המסמך הזה.

<אנואר חילף: לאור זאת צריך לחשוב על חלופה, כי להתנות את זה בחתימת יצרן זה בעייתי.

<אייל מנצור: חלופה קיימת היום, אנחנו מביאים היום.

<רינת בכר: אני ממשרד הבריאות.

<רינת בכר: אנחנו עושים ייבוא מקביל של תמרוקים כבר 17 שנים.

<רינת בכר: מעולם לא הייתה בעיה להביא את המסמך הזה.

<רינת בכר: יש פה יבואנים שעושים ייבוא מקביל.

<רינת בכר: זה בסך הכול מסמך שהספק נותן למי שקונה ממנו.

<רינת בכר: נכון, המסמך חתום בידי היצרן, אבל לא צריך שום קשר ישיר עם היצרן בשביל להשיג את המסמך הזה.

<רינת בכר: בסך הכול כתוב, כאשר יש לך את מספר האצווה: BN 48711, זה מסביר מה זה אומר.

אלי אלאלוף: זה נמצא באינטרנט?

<רינת בכר: אפשר להוריד מן האינטרנט.

<רינת בכר: אני לא יודעת אם כל היצרנים כבר שמים את זה באינטרנט, אבל אין שום בעיה להביא את זה מהספק שמוכר לך את הסחורה.

<רינת בכר: אף פעם לא נתקלנו בבעיה כזאת.

<עובדיה צוריאל: גברת רינת בכר, תיקון קטן.

<עובדיה צוריאל: אני אומר כיבואן מקביל, שאליהם את מתכוונת: זה נכון בחלק מן הדברים.

<עובדיה צוריאל: אנחנו למעשה מביאים מכתב מהספק, שמקבל את ההסבר מן היצרן.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

<עובדיה צוריאל: הוא לא חתום בידי היצרן אלא בידי הספק על הסבר קוד האצווה.

שרן השכל: פה בדיוק מדובר על מה שאמרתי קודם, אני חוזרת על אותה דוגמה, שהוא קונה מחר מ"טרגט" כמות גדולה של קרם, אז אין לו קשר ליצרן אלא יש לו קשר ל"טרגט", לספק.

<רינת בכר: ל"טרגט" יש קשר ליצרן.

<עובדיה צוריאל: "טרגט" יחתום על המסמך.

שרן השכל: "טרגט" ספציפית כן, אבל יש אחרים שלא.

שרן השכל: אם יש בעיה אז שהחברה הזאת תחתום על המסמך.

<עובדיה צוריאל: כפי שהיה עד היום.

מירב בן ארי: גם כך היא אומרת שהיא מקבלת מהספק עד היום.

אלי אלאלוף: אדוני, היום אתה מקבל את זה חתום על ידי הספק?

<עובדיה צוריאל: על ידי הספק בלבד ולא על ידי היצרן.

אלי אלאלוף: אם אתם אומרים שמותר להשתמש במוצר שנמכר במדינה מוכרת, אז בבקשה תשאירו את הספק.

<רינת בכר: אין בעיה.

אלי אלאלוף: אני בעד להשאיר את שניהם כי זה נותן לכם עוד אופציה, זה מקל.

אלי אלאלוף: יש הערות נוספות?

אלי אלאלוף: אם אין, נמשיך, בבקשה.

<ענת מימון: בתקנת משנה (א) אנחנו מסבירים מה התנאים לגבי כלל התמרוקים, ובתקנת משנה (ב) אנחנו מתייחסים לגבי תמרוק לחלל הפה.

<ענת מימון: למעשה זה מסלול ביניים.

<ענת מימון: יש את התמרוקים הרגילים, יש את התמרוקים הרגישים שאסור, ולגבי חלל הפה עשו מסלול נוסף שבו נדרשים שני מסמכים נוספים: אחד, זה מסמכים שמעידים על שיווק במדינה מוכרת, כלומר לא די בזה שהספק פועל במדינה מוכרת אלא שהאצווה משווקת במדינה מוכרת; ובנוסף, היבואן המקביל צריך להצהיר שהוא מודע לכך שזה מוצר בעל רגישות יתרה ושהאכיפה תהיה מוגברת.

שרן השכל: למה המוצרים לנשים בהריון ולתינוקות לא נכנסים גם כן תחת הסעיף הזה?

שרן השכל: כך היו פותרים את הכול.

סימן טוב: כי זה לא אותה רמת רגישות.

סימן טוב: למען האמת, גם למוצרים לחלל הפה לא צריך להיות, זאת פשרה שעשינו, אבל עדיין זה לא אותה רמת רגישות.

שרן השכל: אז צריך לתת איזו אופציה.

סימן טוב: לגבי מוצרים לילדים אמרנו שנציע נוסח אחר.

סימן טוב: לגבי מוצרים לחלל הפה עשינו את זה, אגב, עם הרבה מאוד כאבי בטן.

סימן טוב: אנחנו מקווים שלתושבי ישראל לא יהיו כאבים במקומות אחרים.

סימן טוב: אנחנו לוקחים פה סיכון, אבל אנחנו מנהלים את הסיכון הזה.

סימן טוב: הדרך שבה אנחנו מנהלים את הסיכון היא שאנחנו באמת נוכל לדעת מה בדיוק קרה עם המוצר לאורך כל הדרך.

סימן טוב: כל אחד אומר באילו תנאים הוא לא מוכן שיהיו תקנות, אז אלה התנאים שאנחנו לא נסכים שיהיו בהם תקנות.

סימן טוב: יש דברים שאנחנו מוכנים לבחון מחדש ולחשוב עליהם מכאן ומכאן, ואנחנו נחשוב על הכול.

סימן טוב: אנחנו לא נפתח את המוצרים לתינוקות ולפעוטות באיזו צורה פרוצה.

סימן טוב: נביא לכם נוסח ספציפי לגבי הדבר הזה.

<אייל מנצור: אני מחברת "אינשטיין", שעוסקת כ-17 שנים בייבוא מקביל.

<אייל מנצור: רציתי לחדד את הנושא, שכבוד המנכ"ל אמר שיבהירו איזה נוהל אחר או משהו אחר.

מירב בן ארי: לא נחזור על זה.

מירב בן ארי: אתה מתכוון למוצרי ילדים?

מירב בן ארי: אנחנו כבר אחרי זה.

מירב בן ארי: כאשר הוא יביא את הנוהל, נדבר עליו.

מירב בן ארי: כפי שאתה רואה, כל פעם שהוא מביא נוהל מדברים עליו כאן.

מירב בן ארי: הוא יביא את הנוהל ונדבר עליו.

מירב בן ארי: זה לא הזמן.

<ענת מימון: אלה התנאים.

מירב בן ארי: יש עוד הערות על הסעיף הזה?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

<ענת מימון: אני רוצה להסביר.

<ענת מימון: תקנת משנה (ג) אומרת שגם אם אתה רוצה להביא ייבוא מקביל ואין לך את המסמכים שמראים את המקוריות, כלומר את הסוג של השרשרת מהיצרן עד אליך, תוכל להביא תעודה של בדיקת מעבדה שמעידה על זהות בין המוצרים והצהרה על העמידה בתנאים ומסמכים נוספים, ככל שיידרשו ממך, ואז בעצם אלה מסמכי החלף שדובר עליהם, שאם אתה ממציא אותם תוכל להביא את המוצרים גם אם אין לך את הקשר הישיר הזה בשרשרת עד היצרן.

<נילי חיון דיקמן: זה לא חל על מוצרים לחלל הפה.

סימן טוב: אנחנו מציעים לסמוך על שיקול הדעת שלנו.

סימן טוב: זה "להנחת דעתו של המנהל, כי האצווה שווקה במדינה מוכרת".

סימן טוב: "המנהל" זה אני בעניין הזה.

שרן השכל: אתה תצטרך לעבור על כל מסמך ומסמך?

סימן טוב: לא, אקבע נוהל.

<עידו סופר: היות ויכול להיות שהמנכ"ל גם יתחלף באיזשהו שלב- - -

אלי אלאלוף: תמיד יהיה מנהל.

אלי אלאלוף: שר – לא בטוח.

סימן טוב: אולי יהיה מישהו אחר שהוא חכם יותר ממני.

<אנואר חילף: אין בעיה עם הדרישה כי אני סבור שהיא לא סותרת את העיקרון שכל הזמן מדברים עליו בייבוא החדש הנוסף, שלא לדרוש מסמכים שמחייבים קשר עם היצרן.

<יוסי ברגמן: אני מהנדס, יועץ הנדסי לחברת "כמיפל", שעוסקת בהיקף גדול מאוד באחסון והפצת תרופות, בהיותה המפעילה של המרכז הלוגיסטי של רשת "סופרפארם" ובהיותה משווקת תמרוקים יום-יום ל-700 בתי מרקחת.

<יוסי ברגמן: אני רוצה להתייחס לפסקה (ג)(2), שמדברת על "הצהרה של הנציג האחראי על עמידת התמרוק בתנאי אחסון והפצה נאותים".

<יוסי ברגמן: אני מבקש בכל התקנות, לרבות בסעיפי התוספת הראשונה, להוסיף "תנאי אחסון והפצה נאותים כפי שקבע יצרן התמרוק".

<יוסי ברגמן: אני מבקש את התוספת הזאת מכיוון שמשרד הבריאות לקח לעצמו החמרה מעבר לתנאים שהיצרן עצמו, שמכיר את התמרוק, קבע.

<יוסי ברגמן: ההחמרה הזאת באה לידי ביטוי בתוספת הראשונה, שנגיע אליה בהמשך, ששם דורשים לאחסן את התמרוקים בלא יותר מ-30 מעלות צלזיוס.

<יוסי ברגמן: המשמעות של ההחמרה הזאת, שהיא מעבר למה שהיצרן כתב – היצרן לא כותב את זה על התכשיר או בהוראות – הינה צורך במיזוג אוויר גם באחסנה וגם בהובלה.

<יוסי ברגמן: המשמעות של זה היא ייקור של המחיר לצרכן, הרבה מעבר להרבה הוראות שניתנו כאן.

<יוסי ברגמן: אני לא בטוח אם אתם יודעים, אני מביא לכם את זה מהפן ההנדסי: מעטפת של מבנה או מעטפת של משאית מבודדת מקטינה את הטמפרטורה ב-2, 3, 4 מעלות צלזיוס ביחס לטמפרטורה החיצונית.

<יוסי ברגמן: כדור הארץ מתחמם, יש לנו בארץ לא מעט ימים עם 37 מעלות צלזיוס.

<יוסי ברגמן: המשמעות היא שאתה לא תעמוד בדרישה הזו אם לא תמזג את התמרוקים, ואם לא תמזג אותם גם בהובלה.

<יוסי ברגמן: התמרוקים האלה, לרבות הרגישים שנמצאים בתוספת, מובאים לארץ במכולות ימיות שנמצאות בנמלים תקופה ארוכה, לא בשום מיזוג אוויר, והטמפרטורה בתוך המכולה היא לא 30 מעלות צלזיוס, היא 40 מעלות או 45 מעלות צלזיוס, אבל ליצרן יש מבחני יציבות, כמו בתרופות, הוא יודע שהתכשיר עומד בזה.

<יוסי ברגמן: הוא לא כתב "תאחסן ותוביל את זה ב-30 מעלות".

<יוסי ברגמן: אז אם הוא לא כתב, למה משרד הבריאות צריך להחמיר מעבר להוראות היצרנים?

<יוסי ברגמן: אני, במקרה, עשיתי מחסנים גם לתרופות וגם לקוסמטיקה בארצות הברית ובאירופה.

<יוסי ברגמן: הדרישה הזו לא קיימת שם.

<יוסי ברגמן: אם אנחנו רוצים היום להוסיף עלויות חשמל, שהיבואנים וגם היצרנים יגלגלו אותן לצרכן הסופי, אין פה ספק, של האנרגיה גם למיזוג באחסנה וגם למיזוג בהובלה- - -

אלי אלאלוף: אתה חושב שעוד לא הבנו את מה שרצית להגיד?

<יוסי ברגמן: רציתי להיות בטוח שהבנתם.

<יוסי ברגמן: עכשיו אני בטוח.

<יוסי ברגמן: זה הכול, תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציגי משרד הבריאות, בבקשה.

<רינת בכר: התקנה הזאת, מוגדרים בה תנאי אחסון והפצה נאותים לתמרוקים.

<רינת בכר: זה נמצא בהגדרות, יש הגדרה לתנאי אחסון והפצה, ויש תוספת ראשונה, ששם הגדרנו תנאי אחסון והפצה ושם נתקן את התקנה.

<רינת בכר: אין מקום לתקן פה בתקנה על הייבוא המקביל.

אלי אלאלוף: לא הבנתי.

אלי אלאלוף: את מסכימה עם המהנדס המלומד שלנו?

<רינת בכר: כן.

<רינת בכר: תנאי אחסון והפצה מוגדרים ומופיעים גם בתוספת.

אלי אלאלוף: אם את מסכימה אז תבטאו את זה בכתב.

<רינת בכר: נעדכן בתוספת את מה שהוא ביקש.

אלי אלאלוף: יוסי ברגמן, שכנעת.

<עידו סופר: מה לגבי הבקשה שלי לגבי הסיפה?

<עידו סופר: אגב בתקנה 28 בפסקה (ג)(3) הסיפה היא אותה סיפה כפי שציינתי.

<עידו סופר: אשמח שהיא תהיה גם כאן.

סימן טוב: גם שם לא הסכמנו.

סימן טוב: אמרתי ש"המנהל" זה מספיק.

אלי אלאלוף: אנחנו סומכים על המנהלים.

אלי אלאלוף: אגב, זה משרת אמון?

אלי אלאלוף: של מי?

סימן טוב: של השר.

סימן טוב: אבל יש ועדה ציבורית שבוחרת את המנהל.

סימן טוב: אפשר לקבוע לה את זה בתנאי הסף, שכאשר בוחרים את מנכ"ל משרד הבריאות יבדקו שיש לו שיקול דעת.

אלי אלאלוף: אני מקבל את ההצעה וההערה של מנכ"ל משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: יש הערות נוספות?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אפשר להתקדם.

<ענת מימון: גם פה יש למנהל שיקול דעת לדרוש, לצורך קבלת היתר לייבוא מקביל, מסמכים נוספים ובדיקות מעבדה.

אלי אלאלוף: אעשה הפסקה של 5 דקות ואז נחזור לדיון.

אלי אלאלוף: אני מחדש את הישיבה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בדיון בתקנה 29.

<עידו סופר: יש כאן לא מעט בדיקות מעבדה שיבואן מקביל נדרש לעשות שיש להן עלות משמעותית, ביניהן בדיקת הוכחת זהות.

<עידו סופר: כאן יש מעין סעיף סל שמאפשר לדרוש בדיקות נוספות.

<עידו סופר: אני חושב שהוא רחב מאוד ויש מקום לגדר אותו, שבמידה ויתעורר חשש שמשהו אינו דרך הנורמה אז ניתן יהיה לדרוש את אותם דברים ולא במצב הרגיל, בהתאם לניהול סיכונים או במידה ויתעורר חשש.

<ענת מימון: חשש לפגיעה בבריאות הציבור?

אלי אלאלוף: איך אפשר בלי לפגוע בבריאות הציבור להוזיל את המהלך.

<נילי חיון דיקמן: אני מציעה שנבחן את ההערה הזאת ונציע תיקון בנוסח.

סימן טוב: נבחן את תקנה 29(3).

<עידו סופר: דיברתי על כל תקנה 29.

אלי אלאלוף: תבדקו את תקנה 29 ותעצרו בפסקה (3).

<ענת מימון: סברנו שזה לא צריך להיות "עד למועד מתן היתר, אם יינתן", אלא פשוט לקבוע תקופה של חצי שנה, שבה הנציג האחראי לא מדווח למשווקים שפנו וביקשו מידע לגבי התמרוק הספציפי, 6 חודשים ממועד הפנייה.

סימן טוב: לנו אין בעיה עם זה.

<רינת בכר: אין בעיה.

<אורן רווח: שלום, אני יושב-ראש קבוצת החברות של "אסתי לאודר" בישראל.

<אורן רווח: אנחנו קבוצה שמעסיקה 80,000 עובדים בעולם ו-1,500 עובדים בארץ, 1,500 משפחות.

<אורן רווח: קודם כול, אנחנו בעד התקנות ואנחנו בעד לפתוח את השמיים, אבל אנחנו גם בעד שיהיה שוויון בין יבואן מקביל לבין יבואן שמעסיק פה כמות כזו של עובדים.

<אורן רווח: בתקנה הזאת מבקשים שמי שיהיה אחראי על היבואן המקביל הוא היבואן הראשי.

<אורן רווח: אין בזה שום היגיון.

אלי אלאלוף: אבל יש מצב שונה.

אלי אלאלוף: אתה כבר יצרן מקומי כמעט.

<אורן רווח: לא מקומי, אני מייבא, אני לא מייצר.

אלי אלאלוף: 1,500 עובדים בישראל – זה לא ייצור?

<אורן רווח: לא.

<אורן רווח: אלה עובדים בשיווק בלבד.

<אורן רווח: מה שיקרה, היבואן המקביל מחר ייבא סחורה.

<אורן רווח: כאשר משרד הבריאות ירצה לבדוק אותו – הוא יבוא אליי, הוא לא יבוא אליו.

<אורן רווח: שילך לבדוק אותו.

<אורן רווח: למה אותי?

<אורן רווח: שיבדקו אותו.

<רינת בכר: כי לך יש את תיק המוצר.

<אורן רווח: אבל גם הוא צריך את תיק המוצר.

<אורן רווח: מה זאת אומרת?

<רינת בכר: אבל לא מהיצרן.

<אורן רווח: עדיין הוא צריך את תיק המוצר.

<אורן רווח: המחויבות שלי היא גם המחויבות שלו.

<אורן רווח: מה שיקרה, קודם כול אני רוצה שנבין משהו – עוד משפט קטן כי פתחנו עם זה את הדיון – אנחנו לא נוכל לגייס שום גורם, אני לא רואה שום עובד במדינת ישראל שאני אוכל לגייס, עם אחריות פלילית, עובד חברה עם אחריות פלילית.

<אורן רווח: אני כיושב-ראש לא עם אחריות פלילית.

<אורן רווח: ואנחנו עוד מצפים ממנו שישמור את זה בסוד?

<אורן רווח: למה?

<אורן רווח: כדי לבדוק את היבואן המקביל.

<אורן רווח: לא נברא דבר כזה, אין דבר כזה בעולם.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<עידו סופר: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<עידו סופר: בואו נבין על מה התקנה הזאת מדברת כי לצערי אין קשר למה שנאמר כאן.

<עידו סופר: יש כאן נציג אחראי שאצלו מרוכזים הנתונים לעניין יבואן רשמי מסוים.

<עידו סופר: אגב, רוב הסיכויים שיהיו מספר יבואנים רשמיים, זו תהיה חברה שתעסוק בזה.

<עידו סופר: כאן יש שאלה, במידה ומשרד הבריאות מעוניין לבקש לתת היתר לאצווה של ייבוא מקביל ונדרשים לו עוד נתונים – ההסדר הזה נועד לספק לו את האפשרות לעיין בנתונים שנמצאים אצל הנציג האחראי, זה כל הסיפור.

<עידו סופר: יש כאן רישה, שאומרת שאותו נציג אחראי צריך לשמור על סודיות הפנייה.

<עידו סופר: למה?

<עידו סופר: כי אנחנו מכירים את הפרקטיקה, שבה ברגע שיבואן מקביל החל להביא מוצר מסוים אז היבואן הרשמי מנסה לחסום לו את הערוץ בכל הדרכים שהוא יכול.

<עידו סופר: אז יש כאן שישה חודשים של "גרייס" על מנת שהוא יוכל להביא את המוצר.

<עידו סופר: אני לא רואה בעיה בזה.

<עידו סופר: אני חוזר ואומר שאין קשר לתקנה הזאת.

<עידו סופר: אני שב ואומר דבר נוסף, עמדתי האישית הייתה שהיו צריכות להיות פה סנקציות חריפות יותר במידה והנציג האחראי יפר את זה.

<עידו סופר: העמדה שלי לא התקבלה.

<עידו סופר: אני לא רואה שום בעיה עם התקנה הזאת.

<שלמה שניזיק: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<שלמה שניזיק: אני יבואן קטן ואצל היבואנים הקטנים הנציג האחראי יהיה בדרך כלל אחד מן הבעלים, כי אחרת זה לא יהיה כלכלי.

<שלמה שניזיק: ממי בדיוק אני אמור לשמור סודיות.

<שלמה שניזיק: מעצמי?

<שלמה שניזיק: איך אתה בדיוק רוצה שהעניין הזה יתנהל?

אלי אלאלוף: לא הבנתי את עניין הדרישה לסודיות.

<אנואר חילף: מדברים על כמה נושאים.

<אנואר חילף: אחד מהם הוא תפקיד הנציג האחראי וזהותו.

<אנואר חילף: זה לא מופיע בתקנה הזאת.

<אנואר חילף: התקנה הזאת בעצם באה לסייע למשרד הבריאות, מכל הסיבות שהוזכרו כאן, שבגלל שהיבואן הרשמי מחזיק את כל המידע הוא צריך להיות סמכות עבור משרד הבריאות, לדרוש מהיבואן הרשמי, שמחזיק את תמרוק הייחוס, שמשווק את תמרוק הייחוס ויש לו קשר עם היצרן, אפשרות לעיין בתיק, ותהיה לו יכולת לבחון את המוצרים שבאים בייבוא מקביל.

<אנואר חילף: התקנה הזאת נלקחה בכלל מחוק אחר שכבר אושר בכנסת, חוק רישוי שירותים לרכב.

<אנואר חילף: סעיף דומה הוכנס שם, עם עקרונות דומים.

<אנואר חילף: התקנה הזאת לדעתי הכרחית למשרד הבריאות כדי להצליח לנהל את כל עניין הייבוא המקביל.

<אנואר חילף: אנחנו לא מבינים את הבעיה, פרט לדבר אחד, שזה קצת מחליש את היבואן הגדול שהיום שולט בשווקים.

<אורן רווח: זה ממש לא נכון.

<אנואר חילף: זה ממש נכון.

אלי אלאלוף: ברשותך, מר אורן רווח, במה תקנת הסודיות מפריעה לך?

<אורן רווח: אסביר לך.

<אורן רווח: קודם כול, יש לנו אחריות כלפי מה שאנחנו מייצרים בעולם ועושים בעולם.

<אורן רווח: אנחנו מוכנים לשתף את משרד הבריאות בכול, מוכנים לתת את הכול, כל מה שצריך.

<אורן רווח: אנחנו אומרים רק דבר אחד פשוט מאוד: מה שיש אחריות ליבואן המרכזי, שתהיה אחריות גם ליבואן המקביל.

<אורן רווח: בסדר לפתוח את השמיים.

<אורן רווח: אם אתה רוצה לבדוק את היבואן המקביל – תבדוק אותו, כפי שעושים באירופה.

<אורן רווח: אירופה פתוחה היום בכל המדינות לייבוא מקביל.

<אורן רווח: גם ישראל תיפתח לייבוא מקביל ואנחנו מאמצים מאוד את התקנות האלה.

<אורן רווח: אנחנו חושבים, כפי שמנכ"ל משרד הבריאות ציין, שזה יפתח את השמיים.

<אורן רווח: היום כדי להשיק מוצר בארץ שמשווק באירופה אנחנו צריכים לחכות שישה חודשים.

<אורן רווח: אנחנו בעד התקנות אבל אנחנו גם בעד שאם יש ייבוא מקביל, שתהיה אותה אחריות ליבואן המקביל.

<אנואר חילף: אבל יש אחריות על היבואן המקביל.

<אורן רווח: מה האחריות של ה-Responsible person אצל היבואן המקביל?

<אנואר חילף: האחריות היא על היבואן המקביל.

<אנואר חילף: יש פה תקנה שמסמיכה את המשרד- - -

<אורן רווח: אז תפנה אליו, תיקח ממנו את הנתונים.

<אנואר חילף: אדוני, אתה מעלה דברים שלא קיימים בתקנה הזאת.

<אנואר חילף: התקנה מסמיכה את משרד הבריאות לפנות ליבואן הרשמי, לנציג האחראי שלו, ולבקש מידע אודות התמרוק המגיע בייבוא המקביל.

<אנואר חילף: זה התקנה.

<אורן רווח: אז למה הוא לא פונה ליבואן המקביל?

<אנואר חילף: כי התיק נמצא אצלך.

<קריאה: למה הוא מחויב לשמור סודיות מהמשווק?

<אנואר חילף: הוא מחויב לכך כי זה שוק קטן וריכוזי.

<אנואר חילף: הוא יבואן מקביל חשוב וצריך לפתוח את השוק.

<שלמה שניזיק: איך אני אמור לעשות את זה כאשר אני גם הנציג האחראי וגם היבואן וגם המשווק?

<שלמה שניזיק: לכמה חלקים אתה רוצה שאני אתחלק?

<אנואר חילף: כאשר נגיע לתקנה על זהות הנציג האחראי נדבר על הבעיה שלך.

<שלמה שניזיק: כאן יש לי בעיה.

<שלמה שניזיק: כאן אני עובר עבירה פלילית.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הבריאות רוצה לענות לנציג של "אסתי לאודר"?

<נילי חיון דיקמן: מבחינה משפטית, במידה והנציג האחראי הוא היבואן ויש זהות אישית בין השניים כמובן שאין חובת סודיות כשאתה האדם עצמו.

<נילי חיון דיקמן: בכל מקרה, יש למנהל סמכות לבדוק את תיק התמרוק בכל עת.

<נילי חיון דיקמן: הוא לא צריך לנמק מדוע הוא עושה את זה.

<נילי חיון דיקמן: כאן אנחנו נותנים כלי למנהל.

אלי אלאלוף: כל הנאום היפה של אורן רווח, כל מה שהוא אמר לנו בצורה משכנעת ואין מה לתקן?

<אסנת לוקסנבורג: לתקן – זה אומר שאנחנו מחייבים את היבואנים הנוספים החדשים להחזיק ולפתוח תיק תמרוק מלא, כמו כל יבואן אחר רשמי, מקורי או ישן, כך נקרא לזה.

<אורן רווח: למה לא?

<אורן רווח: אין בעיה.

<אורן רווח: אגב, אני רוצה לומר עוד משהו קטן, ברשותך.

אלי אלאלוף: שום דבר שאתה אומר הוא לא קטן.

אלי אלאלוף: ..

<אורן רווח: נכון להיום, משרד הבריאות מקבל תמלוגים מן היבואנים, מכולם, של 12 מיליון ש"ח בערך על עמלות, על פי חוק.

<אורן רווח: אתה רוצה לייבא מוצר לארץ – אתה צריך לשלם 3,000 שקל למשרד הבריאות עבור הרישיון.

<אורן רווח: אגב, הדבר הזה – זה יוקר המחיה, וזה לא הולך להשתנות.

<רינת בכר: רישיון עולה 1,300 שקל.

סימן טוב: הנה, קיבלת הנחה.

סימן טוב: ..

<אורן רווח: תודה רבה לכם, אני מודה לכם.

<אורן רווח: ..

<אורן רווח: אגב, אנחנו גם בעד לשלם – רבותי, זה לא הנקודה.

<עידו סופר: 1,300 שקל לחמש שנים.

<אורן רווח: אגב, זה מס בירוקרטי יקר מאוד שמוסיף על עלות המוצר.

<אורן רווח: אבל גם עם זה אין בעיה.

<אורן רווח: יבואן מקביל רוצה לייבא – אין בעיה, שיפתח גם הוא תיק מוצר, שייבא, שיהיה לו את תיק המוצר שלו, שלנו יהיה את תיק המוצר שלנו ושתהיה תחרות הוגנת.

<אורן רווח: אחרת, איפה התחרות פה?

<אורן רווח: אגב, זה דבר שקיים באירופה.

<אורן רווח: אני לא ממציא את הכללים.

אלי אלאלוף: אני לא מבין בשיווק, אבל אם יש דבר שאני מבין, שכאשר אני רואה אצל מישהו אחר משהו שאני גם מחזיק, או שגם אין לי, זה מדרבן אותי לשימוש במה שאתה מייצג.

אלי אלאלוף: חבר'ה, לשמחתנו אתם לא עד כדי כך מוצלחים.

אלי אלאלוף: באמת, בואו נמשיך הלאה.

אלי אלאלוף: יש הערות נוספות?

<שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

<שי סומך: רציתי לומר את הדבר הזה בסוף הפרק אבל אני חושב שלזה כיוון אורן רווח.

<שי סומך: נפלה תקלה בחוק, שצריך לתקן אותה כאשר תתקנו את נושא הבישום.

<שי סומך: בלי כוונה נקבע שבייבוא מקביל אין אגרה על קבלת הרישיון.

<שי סומך: זה טעות, ובתיקון החקיקה צריך לתקן את זה, שתהיה אגרה גם על היבואן המקביל.

אלי אלאלוף: במסגרת תיקון החקיקה נטפל בזה.

אלי אלאלוף: יש פתרון.

<נילי חיון דיקמן: זה לא מחייב תיקון חקיקה ראשית, אפשר לעשות את זה בצו.

<שי סומך: אפשר גם בצו וגם בחקיקה.

<עידו סופר: רק אמירה אחת.

<עידו סופר: אני מכבד מאוד את כל ההתייחסויות שאומרות "אנחנו בעד ייבוא מקביל, רק בואו נאסור אותו בפועל".

<עידו סופר: .. צריך לזכור, בסוף זה שני מסלולים שונים.

<עידו סופר: ייבוא רשמי נעשה בדרך של נוטיפיקציה; ייבוא מקביל הולך להיות באישור טרום-ייבוא כמו המצב היום.

<עידו סופר: אלה שני מסלולים שונים ולכן גם החובות על הנציג האחראי הן לא אותן חובות.

<עידו סופר: באחד, האחריות היא על הנציג האחראי והיא בעצם עוברת ממשרד- - -

אלי אלאלוף: עברת למשרד אחר?

אלי אלאלוף: אתה מדבר כמו משרד הבריאות כשצריך וכמו משרד הכלכלה במקרה אחר.

<עידו סופר: שומרים על דינמיות.

<עידו סופר: ..

אלי אלאלוף: בסדר, אז יתקנו בהתאם.

אלי אלאלוף: כן, אדוני.

<ראובן בילט: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<ראובן בילט: אני רוצה להתייחס רק לתקנה 30.

<ראובן בילט: אני לא יודע אם בכלל מישהו מבין מה כתוב פה.

<ראובן בילט: אומרים כך: המנהל יכול לפנות למישהו שעובד אצל היבואן הרשמי ולהסתכל בתיק שלו.

<ראובן בילט: למה?

<ראובן בילט: לא בגלל שאולי הוא לא בסדר אלא בגלל שיש מישהו אחר שרוצה לייבא מוצר, לכן הוא נכנס אליו לקרביים.

<ראובן בילט: איפה נשמע דבר כזה?

<ראובן בילט: אתה יכול להיכנס לעסק של מישהו בגלל שמישהו אחר עושה פעולה?

<ראובן בילט: תבדוק אותו.

<ראובן בילט: מה אתה בודק אותי?

אלי אלאלוף: מישהו יכול להתייחס?

<קריאה: מה עושים לגבי רכב?

<אנואר חילף: ברכב, זה הרבה יותר קיצוני.

<אנואר חילף: ברכב יבואן רשמי כשרוצה לשווק את המכוניות שלו חייב ללכת ליצרן, להוציא ממנו כתב התחייבות שהוא יטפל בכל רכב- - -

<ראובן בילט: אנחנו לא מטפלים.

<ראובן בילט: מה זה שייך לרכב?

<אנואר חילף: שאלו שאלה.

<אנואר חילף: מותר לי לענות.

אלי אלאלוף: אתה מכיר את הנושא על בוריו.

אלי אלאלוף: אני לומד.

אלי אלאלוף: תן לי להקשיב.

<אנואר חילף: אגב, התגובה אומרת שאני צודק.

<אנואר חילף: אם מגיע יבואן של רכב שמייבא לא משנה איזה סוג של רכב, הוא חייב להביא כתב התחייבות מהיצרן, שהוא יטפל בכל רכב שמקורו במפעל שלו, גם אם לא הגיע דרך היצרן הישיר שלו.

<אנואר חילף: מכאן לקחנו את העיקרון שמדבר על דבר פשוט.

<שלמה שניזיק: טיפול 10,000.

אלי אלאלוף: הנקודה שהעלה האדון מהותית מאוד לדעתי.

אלי אלאלוף: איך אפשר לשאול עובד של מפעל אחר ולקבל ממנו אינפורמציה, ולהוסיף לו עוד מעמסה על המצפון שלו ולומר לו: "אל תספר לבוס"?

<הלנה ביילין: זה עבירה פלילית.

סימן טוב: הנציג האחראי מקבל פה מעמד חוקי.

סימן טוב: יש לו נאמנות לציבור.

סימן טוב: הנציג האחראי, שיכול להיות עובד או לא עובד, יכול להיות איזשהו גורם אחר, יש לו פה בחוק הגדרה, כלומר זה מישהו שהכנסת נתנה לו איזשהו מעמד-על ויש לו נאמנות לציבור.

סימן טוב: אנחנו רוצים לאזן וליצור תחרות במשק ולאפשר גם את הייבוא הנוסף.

סימן טוב: אנחנו צריכים שבמקרה וקורה משהו תהיה לנו גישה לדעת מה קרה.

סימן טוב: לכן הגישה שלנו, כדי שאנחנו נבוא לאותו נציג אחראי ונאמר לו: "בייבוא הנוסף קרה כך וכך", נרצה שזה לא ישמש עילה לפגיעה בתחרות, בעצם לחסימה של התחרות ושכתוצאה מזה יבוא אותו משווק או יבואן ויגיד למפעל בחוץ לארץ: "הנה, ראיתי שההוא איכשהו קנה מכם, בבקשה תחסמו אותו".

סימן טוב: נכון, כשאנחנו באים לעודד תחרות ולמנוע הגבלים עסקיים אנחנו לפעמים נוקטים צעדים שעל פניהם נראים קיצוניים מעט, אבל גם הסדרנו את הדבר הזה.

סימן טוב: אנחנו עושים את זה אחרי שהסדרנו את זה גם בחקיקה ראשית וגם בתקנות, וגם יש לזה סיבה: ליצור איזונים גם של תחרות וגם של בריאות הציבור.

אלי אלאלוף: סליחה, אני לא בורח משלושתכם.

אלי אלאלוף: אין אמירה למשרד המשפטים לגבי דבר כזה?

<שי סומך: משה בר סימן טוב אמר את מה שאני התכוונתי לומר אז אולי קצת אחזור על הדברים.

<שי סומך: זה לא המקצוע היחיד שבו לאדם יש שני כובעים: הוא גם עובד וגם יש לו חובות אחרות לפי כללי אתיקה, לפי החוק.

<שי סומך: למשל לרופאים יש חובות, ויש עוד הרבה מקצועות אחרים, החל מעובדים סוציאליים, שיש בהם חובת חיסיון.

אלי אלאלוף: לכן אתה אף פעם לא מקבל עמדה של רופא אחד על פעולה של רופא שני.

אלי אלאלוף: זה המצב, אתה יודע.

<שי סומך: למשל לעובד סוציאלי יש חובת שמירת סודיות והוא גם יכול להיות עובד שיש לו מעסיק והוא לא יכול לגלות לו.

<שי סומך: אלה דברים שקורים.

<שי סומך: כאן לנציג האחראי יש חובות כלפי הציבור, הוא חייב למלא את התפקידים שלו כפי שהחוק הגדיר אותם.

<שי סומך: אני חוזר על הדברים.

<שי סומך: במסגרת החובות האלה יכולים גם לבקש ממנו, לגיטימי שתהיה עליו חובת סודיות לגבי מידע מסוים.

<שי סומך: זה סוד מסחרי.

<שי סומך: מצד אחד, למשרד בריאות יש חובה לברר את הדברים כדי לתת אישור נכון, והוא צריך לדעת פרטים על תמרוק הייחוס שלא נמצא בידי היבואן המקביל, ומצד שני, יש כאן סוד מסחרי של היבואן המקביל.

<שי סומך: זה האיזון, שנועד לאפשר למשרד הבריאות למלא את תפקידו ולא לפגוע בסוד מסחרי של היבואן המקביל.

אלי אלאלוף: וכאשר יש ניגוד אינטרסים בין עמדה א' לעמדה ב', איפה אמור לתפקד אותו איש?

<שי סומך: החובות שלו – למשל קצין בטיחות רכב יכול להיות עובד של חברת אוטובוסים, אבל יש לו חובות כלפי הציבור.

<שי סומך: יכול להיות שהתיקון עולה הרבה מאוד כסף אבל עדיין הוא חייב לצוות על תיקון של האוטובוס, על תיקון משהו שלא בסדר ברכב.

<שי סומך: נכון, יש לעתים ניגוד עניינים.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת ביילין, רצית להגיד משהו?

<הלנה ביילין: הזכרתי שעל הנציג האחראי יש גם אחריות פלילית.

<הלנה ביילין: דווקא ממשרד המשפטים אני מצפה להבין, אתה יודע שאי אפשר לשפות אפילו על אחריות פלילית כי החוק לא נותן שיפוי.

<הלנה ביילין: זאת אומרת, יש אדם, שאתה צריך להזכיר את שמו – ואני לא מדברת כרגע עליי בתור "דיוטי פרי", אני מדברת על הדיון פה – יש אדם שהוא נציג אחראי, שמוטלות עליו חובות, שיש לו בעיה של הגבלים עסקיים, וגם יש לו אחריות פלילית.

<הלנה ביילין: ואם הוא לא עומד בה – אז מי יבוא לזה?

<הלנה ביילין: אחרי כל זה הוא יבקש שיפויים.

<הלנה ביילין: אין שיפוי.

<הלנה ביילין: בפקודת החברות, בכל מקום שאתה רואה בחוק, על עבירה פלילית, אפילו על הוצאות משפטיות שמסתיימות בהרשעה אין שיפוי.

<הלנה ביילין: אני באה מן המשרד שלך, אני בוגרת של משרד המשפטים.

<הלנה ביילין: איך מעמידים אדם בסיטואציה כזאת בכלל, ואיך אפשר לצפות שזה מה שיקרה?

<הלנה ביילין: אני שואלת באמת בכנות.

<חנה לאידרשניידר: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להעיר על הנושא הזה.

<חנה לאידרשניידר: הוועדה מבינה היטב שפה מדובר בסודות מסחריים, אם כי אנחנו לא מבינים איך אדם שהוא שכיר של חברה יכול למעול באמון של המעביד שלו ולא לספר לו על דברים שהוא יודע ודברים שהובאו לידיעתו.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו לא מדברים פה על בטיחות.

<חנה לאידרשניידר: הגישה לתיק תמרוק היא לא כדי לטפל בבעיית בטיחות.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו מדברים על שלב הרבה יותר מקדים, צפייה בתיק רק לצורך שיווק.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו לא מדברים פה על נושא של בטיחות.

<חנה לאידרשניידר: לגבי בטיחות אין לנו ויכוח.

<חנה לאידרשניידר: הוועדה מבינה יפה מאוד שמדובר פה על סודות מסחריים.

<חנה לאידרשניידר: אנחנו תוהים אם הוועדה תבין גם שמדובר על סודות מסחריים כאשר אנחנו מדברים על גישה לתיק התמרוק, שאנחנו לא יכולים לעמוד בזה.

<קריאה: הסוד המסחרי של היבואן המקביל.

<ראובן בילט: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<ראובן בילט: שימו לב, אסור לנציג האחראי לדווח למשווק, אבל ליצרן בחוץ לארץ מותר לו לדווח?

<ראובן בילט: איזה מין אבסורד זה?

<ראובן בילט: יותר מזה, משרד הבריאות מתייחס לנציג האחראי כאילו הנציג האחראי היה למשל עובד המדינה, אבל הנציג האחראי הוא עובד שלי, אני משלם לו משכורת.

<ראובן בילט: אסור לו להודיע לי כלום על מה שהוא עושה.

<ראובן בילט: אם משרד הבריאות היה ממנה נציגים אחראים - הכול בסדר.

<ראובן בילט: תבינו את האבסורד: אסור לו לדווח לי, למרות שאני משלם לו משכורת, אבל לכל העולם מותר לו לדווח?

<ראובן בילט: ליצרן מותר לו לדווח?

<ראובן בילט: אחרי זה, נניח שהוא עשה טעות, הוא ילך לבית הסוהר, נקבעו כאן חודשי מאסר, שישה חודשים.

<ראובן בילט: כל התקנה הזאת – צריך למחוק אותה.

אלי אלאלוף: אמרו לי שיש אינטרפרטציה אחת, הצעה למחוק את התקנה.

<ראובן בילט: אדוני היושב-ראש, המציאו פה דבר שאין בו היגיון.

אלי אלאלוף: אני מסכים אתך.

אלי אלאלוף: אני בהרגשה לא נוחה, שעובד של מפעל מסוים יכול לדווח למערכת הממשלתית ולהסתיר את זה מן המערכת שמעסיקה אותו.

אלי אלאלוף: זה ממש מצב לא נוח, לא הייתי רוצה לעמוד במצב כזה.

<הלנה ביילין: והוא עומד בסכנה שיוכנס לבית סוהר.

<עידו סופר: אני מציע שננהל דיון נוסף ונחזור לוועדה.

<עידו סופר: יחד עם זאת, ככל שהתקנה הזאת נשארת, אני מבקש להוסיף, בעקבות ההערה של מר בילט, "למשווקים של התמרוקים או ליצרן התמרוקים בחוץ לארץ".

<עידו סופר: זאת הערה טובה.

<ראובן בילט: אמרתי מה האבסורד.

<ראובן בילט: נאמר שהוא לא ידווח לאף אחד.

<ראובן בילט: לאשתו מותר לו לדווח?

<ראובן בילט: לבן שלו מותר לו?

אלי אלאלוף: רק בפנסיה...

<אנואר חילף: יש פה טיעון שחוזר על עצמו, שהעובד חייב לדווח למנהל שלו.

<אנואר חילף: העובד הזה, כפי שאמר משה בר סימן טוב, מקבל מעמד בחוק.

<אנואר חילף: באירופה, אגב, העובד הזה – בין אם זה חברה ובין אם זה אדם – לא מחויב בכלל לחשוף, לא בפני היבואן ולא בפני האדם ששכר אותו, את המידע שהוא קיבל.

<ראובן בילט: אתה משלם לו משכורת?

<אנואר חילף: אתם משנים את העובדות- - - זה לא עובד כך.

<קריאה: אין ענישה פלילית בעניין הזה באירופה.

אלי אלאלוף: אנואר חילף, מה יקרה כאשר העובד הזה, בגלל הנאמנות הכפולה שלו, יעוף ממקום העבודה?

אלי אלאלוף: מישהו מתחייב להמשיך להעסיק אותו?

<אנואר חילף: זה מתחבר לנושא זהות הנציג האחראי.

<אנואר חילף: יש פה נושא בפני עצמו שצריך להתייחס אליו.

<אנואר חילף: המעסיק באמת יכול להעניש אותו ולפטר אותו, זה אופציה קיימת, והוא יכול גם לעשות כל מיני תרגילים כדי לקבל את המידע שהיה אצלו.

אלי אלאלוף: ואז מה יעשה העובד?

אלי אלאלוף: הוא ישלם על כך שהטלת עליו, לפי חוק, איזו משימה שקשה לו לעמוד בה?

<אנואר חילף: כל מה שמדברים פה, וההערה הזאת לא באה סתם, יש היום פרקטיקות כדי למנוע ייבוא מקביל – אני לא יודע אם מותר לנו לפרט אותן – של ביטול רישיונות כדי למנוע ייבוא מקביל.

<אנואר חילף: יש כוחנות-יתר מצד יבואנים ששולטים בשווקים.

<ראובן בילט: זה דמגוגיה.

<ראובן בילט: אתה יודע, זה דמגוגיה.

<ראובן בילט: תביא הוכחה אחת.

אלי אלאלוף: אני ממליץ שלא כל אחד יפרש מה זה דמגוגיה.

<אנואר חילף: משם היה נכון לומר את ההערה הזאת.

<אנואר חילף: אם נחשוב על זה ונראה שהדבר הזה יכול לפגוע גם בעובד – אני לא יודע, יש כל מיני שיקולים.

סימן טוב: זה לא מקרה ראשון או יחיד במערכת החוקים של מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אבל תגנו על העובד.

אלי אלאלוף: פה הניזוק המרכזי יהיה העובד.

<ענת רוזה: אני מאיגוד לשכות המסחר.

<ענת רוזה: אני רוצה להוסיף- - -

אלי אלאלוף: כמה נציגים יש לאיגוד לשכות המסחר?

אלי אלאלוף: כבר אמרתי לכם פעם, תשתדלו שיהיו כאן נציג אחד או שניים, אחרת הלשכות לא יעבדו...

<ענת רוזה: אני חושבת שחשוב לומר רק עוד הערה פרקטית.

<ענת רוזה: אני באה מאיגוד לשכות המסחר, אני לא מייצגת רק את עצמי.

<ענת רוזה: אני מנהלת הרגולציה של חברת "לוריאל", אני לא מתביישת בזה.

<ענת רוזה: אני רוצה להוסיף עוד נקודה פרקטית לדיון.

<ענת רוזה: לצורך העניין, נציג אחראי שיישב בתוך החברה ויעשו בדיקה על התיק שלו, על תיק המוצר, הרבה מאוד מן המידע הוא יקבל מן היצרן בחוץ לארץ.

<ענת רוזה: זאת אומרת, הוא ייאלץ לבקש ולערב את היצרן בכך שיש עליו כרגע ביקורת, על התיק.

<נילי חיון דיקמן: אבל התיק צריך להיות מצוי במשרד.

<ענת רוזה: ברור שהתיק צריך להיות במשרד אבל כבר דנו בכך לא פעם, שתיק מוצר הוא מסמך חי ולפעמים יש דברים שנצטרך לתקן.

<ענת רוזה: צריך לתת לזה מענה.

אלי אלאלוף: תודה, גברתי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם את הנקודה הזאת, ברשותכם.

אלי אלאלוף: לא נוח לי המצב הזה של העובד האחראי.

אלי אלאלוף: אם לא תגנו עליו אין שום הצדקה לתקנה הזאת.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה, תשבו ביניכם ביחד עם הייעוץ המשפטי, משרד הכלכלה ואתם, ותמצאו הגנה על העובד.

אלי אלאלוף: אחרת, העובד ישלם.

אלי אלאלוף: המציאות תהיה שהעובד הזה יעוף, ואם הוא יעוף פעם אחת לא תהיה לו פרנסה למשך שנים רבות.

<עידו סופר: רק להבין את עמדתך, יושב-ראש הוועדה.

<עידו סופר: אני מבין שלגבי נציג אחראי שהוא לא עובד החברה הוועדה לא רואה בעיה.

<עידו סופר: לגבי נציג אחראי שהוא עובד החברה צריך לתת מענה.

<קריאה: יש בעיה לגבי כל נציג אחראי.

<ראובן בילט: מי יהיה נציג אחראי, לדעתך?

<ראובן בילט: תגיד לי שֵם.

אלי אלאלוף: זה לא לדיון.

אלי אלאלוף: תודה שהעלית את הנושא, אדוני, העלית בצורה מספיק חריפה כדי שנתייחס ברצינות.

אלי אלאלוף: אני מציע שתחשבו על זה.

אלי אלאלוף: חשוב לי פה האינטרס של העובד.

אלי אלאלוף: בסדר?

אלי אלאלוף: נתקדם.

<ענת מימון: למעשה מרגע שהומצאו כל המסמכים, בתוך 10 ימים אמור להינתן ההיתר, למעט במוצרים לחלל הפה ובמוצרים במסלול של בדיקות חלף, שאז זה 32 ימים.

<עידו סופר: אני מבקש לציין שביקשנו הבהרה ממשרד הבריאות לגבי אותה ועדה מקצועית שהוא מחויב להקים.

<עידו סופר: לא ברור לנו תפקיד הוועדה המקצועית, שהיא ועדת חובה.

<עידו סופר: ביקשנו הבהרות.

<עידו סופר: אני רק מציין את זה.

<אסנת לוקסנבורג: אין שום בעיה.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו משתמשים במשרד הבריאות, בכל התחומים שלנו, בוועדות מייעצות, שהן ועדות של מומחים שמסייעות לנו.

<אסנת לוקסנבורג: היות ומשרד הבריאות פה מתחייב על לוחות זמנים ברורים מאוד, הדרך המקצועית, אנחנו רוצים להבטיח את המקצועיות שלנו ואנחנו רוצים להיעזר בוועדת מומחים.

<אסנת לוקסנבורג: זה לא מונע, זה לא מפריע.

אלי אלאלוף: במקום אחר נתקלנו כבר בוועדות האלה.

<אסנת לוקסנבורג: אלה ועדות מייעצות שלנו.

אלי אלאלוף: בדרך כלל פירטתם.

סימן טוב: אמרנו שנפרט ונפרסם את החברים באינטרנט.

סימן טוב: הכול יהיה שקוף.

אלי אלאלוף: אני חושב שיפה מאוד שמשרד נותן לוועדה לייעץ לו.

<עידו סופר: אנחנו לא מבינים מה תפקידה, זה הכול.

אלי אלאלוף: הם יבהירו את זה.

<אנואר חילף: יש פה חשש, שברגע שמקימים את הוועדות האלה, לוועדה מייעצת אין סמכות.

<אנואר חילף: זה מעורר חשש, שהוועדה תהפוך להיות סוג של מנגנון בירוקרטי שישתלב בתהליך ויאריך אותו.

<אנואר חילף: זה כל החשש.

<אסנת לוקסנבורג: אנחנו מחויבים ללוחות זמנים.

אלי אלאלוף: האיש שמומחה לסחבת במשרד הבריאות סוף-סוף יצא לפנסיה.

אלי אלאלוף: ..

שרן השכל: הדבר היחיד, הנקודה היחידה, שאולי המומחים, אני לא יודעת מאין לוקחים אותם, שלא יהיה להם קשר כמובן לעולם התמרוקים.

סימן טוב: בעניין ניגוד העניינים אנחנו מקפידים.

<אסנת לוקסנבורג: יש לנו נוהל ברור מאוד.

<עובדיה צוריאל: אם אפשר בלוחות הזמנים לשקול פחות מ-32 ימי עבודה.

<עובדיה צוריאל: זה יכול להגיע גם ל-50 או 60 ימים.

<אסנת לוקסנבורג: בתוך 32 ימים.

<אסנת לוקסנבורג: זה עַד.

אלי אלאלוף: האמן לי, כדאי להם להיפטר מהאישורים האלה כמה שיותר מהר.

<קריאה: אפשר לערער על זה?

<ענת מימון: יש בחוק אפשרות השגה לפי הגורם שנתן את ההחלטה.

<אמנון תגורי: אני מ"ג'יימס ריצ'רדסון".

<אמנון תגורי: השאלה שלי היא האם ניתן להגיש מחדש, לאור המסקנות שיוגשו בכתב.

<אמנון תגורי: ייתכן שחסרים מסמכים, למשל, או דברים אחרים וניתן להגיש מחדש.

<נילי חיון דיקמן: בעיקרון, אם חסרים מסמכים אנחנו בדרך כלל נשתמש בסמכויות הקודמות שלנו לבקש את המסמכים.

<נילי חיון דיקמן: אם לא הוגשו מסמכים ואין להם את המסמכים – נדחה את הבקשה.

<נילי חיון דיקמן: כמובן תמיד אפשר להגיש מחדש בקשה, אין שום מניעה משפטית.

<ענת מימון: לעניין ההשגה, סעיף 55(ב)(1) בפקודה לא כולל החלטה לגבי מתן היתר לייבוא מקביל.

<ענת מימון: אולי צריך לבדוק את זה.

<ענת מימון: יש שם רישיון, הגבלת רישיון, אישור נציג אחראי והגבלה או התליה של נציג אחראי, וסמכות לשר לקבוע תקנות לעניין זה.

<ענת מימון: יכול להיות שפה נצטרך להוסיף הוראה לגבי זה.

<ענת מימון: נבדוק את זה.

אלי אלאלוף: זה מספק אותך, אדוני?

<אמנון תגורי: תודה רבה, אדוני.

<ענת מימון: תקנה 33 – זה המסלול הירוק שהוצג.

<ענת מימון: למעשה אומרים שאם במשך שש פעמים ניתן היתר לגבי אצווה במסלול מסוים, מהמשלוח השביעי ואילך זה יהיה אוטומטי, אפשר יהיה לתת פשוט הצהרה, וזה למעט מוצרים שיש להם בדיקות חלף ולמעט מוצרים לחלל הפה.

<עובדיה צוריאל: משהו חשוב מאוד בפסקה (1), צריך לחדד שלא מדובר על מספר אצווה זהה במשך שש פעמים אלא על תמרוק זהה במשך שש פעמים.

<ראובן בילט: אז מה החוכמה?

<ענת מימון: לגבי כל אצווה צריך לפנות מחדש.

<עובדיה צוריאל: אין שישה משלוחים למספרי אצווה, זה לא קיים.

<נילי חיון דיקמן: זה יכול להיות אותה אצווה וזה יכול להיות מאצוות שונות.

<ענת מימון: לא כתוב שזה יכול להיות מאצוות שונות.

<ענת מימון: צריך לכתוב את זה.

<נילי חיון דיקמן: אין בעיה, ננסח את זה.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד שסיימנו בהסכמה?...

אלי אלאלוף: אז תודה רבה.

<אורנה ובר: אני יושבת-ראש ארגון הקוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: יש סעיף חשוב מאוד.

<אורנה ובר: בסעיף 1 מדברים על עוסק בתמרוקים, שהמשמעות שלו מוכר בתמרוקים.

אלי אלאלוף: את זה לא קראנו עדיין.

אלי אלאלוף: את מוזמנת לבוא לכאן בישיבה הבאה.

אלי אלאלוף: נדחה את זה לישיבה הבאה.

אלי אלאלוף: בשבוע הבא, אני מתנצל, אני לא בארץ בשל סיבות מקצועיות, לא שאני אוהב את זה, ולכן הישיבה הבאה תתקיים בעוד שבועיים, נקבע מועד מסודר.

אלי אלאלוף: תודה רבה לכם וכל טוב.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.