ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 693, 2018-01-30 11:37

אלי אלאלוף: חברים, צהרים טובים.

אלי אלאלוף: היום ה-30 בינואר 2018, י"ד בשבט התשע"ח, השעה 11:37 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: במסגרת ציון יום המודעות לבריאות בכנסת בחרנו בוועדה שלנו לדון באילת, במצב הבריאות באילת.

אלי אלאלוף: למרות כל הידע שלי על אילת ואהבתי לעיר - העבודה בעבר באילת, אף פעם לא מרגישים שעובדים באילת רק עושים דברים נפלאים – וההיכרות הוותיקה שלי עם ראש העיר מאיר יצחק הלוי, אני שמח שדנים בעיר אילת.

אלי אלאלוף: חזרתי לאילת אחרי כמה שנים שלא הייתי בה במסגרת העבודה בזכות חברתי יעל גרמן.

אלי אלאלוף: יעל הציעה שניסע לאילת ונראה שם את מצב הבריאות.

אלי אלאלוף: למרות הפיתוח המדהים של העיר אילת וההתפתחות האדירה של העיר, חזרנו – כל אחד לחוד, אני באוטובוס והוא בטיסה – וכל הדרך ראיתי כמה מערכת הבריאות זקוקה למדיניות חדשה בצורה מאוד מהותית.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהשיח הכי קשה שהיה לי היה עם הקשישים כמוני, אנשים בגיל שלי, שנתנו לי להרגיש שהם מוזנחים, שחסר להם ביטחון בריאותי מסודר, שלא מוצאים את השירותים בזמן ובאיכות הנדרשת וגם בתדירות הנדרשת, שזה יותר חשוב.

אלי אלאלוף: למרות כל המאמצים, ואני לא בא לפגוע חס וחלילה באף גוף שעובד באילת, אנחנו מחפשים לחזק אותם ולשנות מהותית את המערכת, גם החוקתית וגם הארגונית לעיר אילת בתחום הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים על חקיקה שנדרשת בתחום הבריאות באילת.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים על גיוס היכולות של כל חברי הכנסת, גם אלה שלא נמצאים כאן, כדי להביא לאילת את המשאבים הנדרשים.

אלי אלאלוף: אני שמח שבאתם, אדוני ראש העיר, אני מודה, ראש העיר הוא חבר טוב.

אלי אלאלוף: הכרתי את ראשי המועצות האזוריות בערבה ותמיד ייחלתי שהערבה תתפוצץ מאוכלוסייה למרות שלא תמיד ראשי הרשויות האזוריות רצו את זה אבל עכשיו יש לי אפילו קשר משפחתי כי האחיין שלי החליט להיות בבאר אורה.

אלי אלאלוף: זה אזור ועיר שאפשר רק להתאהב בה.

אלי אלאלוף: אנחנו גם צריכים לעשות חשבון נפש ולדעתי גם הקופות צריכות לעשות חשבון נפש וגם המערכות השונות.

אלי אלאלוף: אם לא יהיה חשבון נפש, זה יהיה מלאכותי מאוד.

אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו מנסה לעשות פעולה נקודתית ואילת זקוקה למערכת בריאות שונה בתהליך ומערכתית כוללת.

אלי אלאלוף: אני מסתכל על מנהל בית החולים וברור שבית החולים שהכרתי לפני כמה שנים לעומת בית החולים היום, זה עולם אחר אבל זה עולם לא מספיק טוב.

אלי אלאלוף: אני שומע את המעשים של הקופות ואני רואה חוסר תיאום בין הקופות.

אלי אלאלוף: ביחד אפשר להתמודד אחרת עם העיר אילת ולתת תשובות טובות יותר לתושבים.

אלי אלאלוף: לכן כאן חשבון הנפש, כאן הצורך בתיאום בין הקופות השונות.

אלי אלאלוף: אני רואה חוסר התחשבות בכך שאילת רחוקה במושגים הישראליים אבל היא ממש לא רחוקה במערכות שהיום קיימות בעולם כולו, בוודאי בישראל, וביכולות של ישראל.

אלי אלאלוף: רפואה, הגדלת שירותים בבית החולים, יותר תיאום בין הקופות והבאת רופאים מומחים.

אלי אלאלוף: כל הדברים האלה, זה עניין של עבודה שיטתית ואני שמח שראשי המועצות, ראשי הרשויות באזור ובעיר, גם הם יצטרכו לשתף פעולה כדי להתקדם.

אלי אלאלוף: זאת לא הפגישה האחרונה.

אלי אלאלוף: יעל ואני אמרנו שנמשיך ונלווה את זה.

אלי אלאלוף: יש לנו עוד שנתיים בקדנציה הנוכחית – יש כאלה שרוצים שנקצר אותה - ואני אמרתי שאני כאן עד הסוף של הקדנציה כך שבתקופה הזאת אני חושב שאפשר לעשות מספיק כדי לשפר.

אלי אלאלוף: ברוכים הבאים.

אלי אלאלוף: תודה שבאתם.

אלי אלאלוף: אני אתן ליעל לפתוח.

יעל גרמן: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך שהדיון הזה הוא במסגרת יום בריאות שאנחנו היום עורכים בכנסת בשיתוף עם ההסתדרות הרפואית בישראל והשדולה שלנו.

יעל גרמן: אני חייבת לציין את חבריי לשדולה שהם חבר הכנסת חיליק בר, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואנכי.

אלי אלאלוף: שדולה בכנסת, יש את אלה הרשומים ויש כאלה שגם פעילים.

יעל גרמן: כל אלה שציינתי, הם באמת פעילים וידועים כפעילים.

יעל גרמן: הם לא יכולים כרגע להגיע.

יעל גרמן: שולי מועלם מתנצלת מפני שזה יום האזכרה לבעלה ולכן היא לא כאן, אבל בדרך כלל היא כאן וגם כל השאר.

יעל גרמן: לא בכדי פניתי אליך וביקשתי שניסע לאילת.

יעל גרמן: ידעתי שאתה אדם שאם תראה, יהיה לך אכפת ואם יהיה לך אכפת, גם תעשה מעשה.

יעל גרמן: אני יודעת את מגבלות הכוח נכון לעכשיו במקומי.

יעל גרמן: אני באופוזיציה.

יעל גרמן: יכול להיות לי אכפת, אני יכולה לדבר, אני יכולה להעלות הצעות לסדר, אבל לפעול באמת – אנחנו יודעים שניתן מהקואליציה ובמיוחד במעמדך כיושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד שמחה שהרמת את הכפפה.

יעל גרמן: כל הכבוד לך.

אלי אלאלוף: תודה.

יעל גרמן: התחלתי מזה שהיום יום הבריאות.

יעל גרמן: אני חושבת שכאשר אנחנו דנים באילת, לא ניתן לדון בבעיות הבריאות באילת בנשימה אחת עם בעיות הבריאות בכלל הארץ.

יעל גרמן: אילת יוצאת דופן.

יעל גרמן: היא יוצאת דופן בגלל הריחוק.

יעל גרמן: אני לא יודעת כמה מכם יודעים שבחוק הבריאות שלנו, שלדעתי הוא אחד מהחוקים המתקדמים ביותר בעולם, יש מחויבות למערכת הבריאות לתת את השירות בזמן המהיר ביותר ובמרחק הקצר ביותר, אבל אף אחד מעולם לא קבע לא את הזמן ולא את המרחק מפני שאז מדינת ישראל כנראה תצטרך לשלם מיליארדים.

יעל גרמן: ובכל זאת יש דבר שהוא סביר ויש דבר שהוא לא סביר וכשאנחנו מסתכלים על אילת שנמצאת בקצה, אמנם יש לה בית חולים נהדר והמנהל יושב כאן, הוא גם מנהל המחוז של כללית ועושה דברים נפלאים, אבל עדיין – אני אף פעם לא זוכרת אם זה 60 או 80, נדמה לי 80 מיטות – עם 80 מיטות קשה מאוד להביא בנפח הפעילות הזו מומחים ורופאים מקצועיים לכל התחומים, אבל תושבי אילת זקוקים לכל התחומים.

יעל גרמן: הם זקוקים ללב, הם זקוקים לריאה, הם זקוקים לנשים, הם זקוקים לרוקחים, הם זקוקים לילדים וילדים זה אחד התחומים שבאמת איננו.

יעל גרמן: הם זקוקים לזה.

יעל גרמן: זה שהם רחוקים וזה שהם לא מסה גדולה, זו לא אשמתם.

יעל גרמן: לכן אדוני היושב ראש, אני חושבת שאתה מאוד צודק שצריך לבחון את אילת בצורה שונה, אולי באמת תקנה, אולי החלטת ממשלה, אבל מי שצריך להגיע לאילת כדי לתת שירות רפואי לתושבים שלה, צריך לקבל איזשהו תמריץ שונה מזה שנמצא במרכז הארץ.

יעל גרמן: ברור גם שצריך לאפשר לתושבי אילת שלא יכולים לקבל את המענה שלהם בעירם, להגיע למרכז הארץ, להם ולמלווים שלהם, בתנאים טובים.

אלי אלאלוף: ברוך הבא פרופסור אידלמן.

אלי אלאלוף: אישיות בין-לאומית, לא רק ישראלית.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: התנאים שצריכים להינתן לתושבי אילת, למטופלים ולמלווים, צריכים להיות שונים בקריטריונים שלהם וכמובן במימון שלהם מאלו שנותנים בדרך כלל.

יעל גרמן: אלה הדברים העיקריים.

יעל גרמן: אני חושבת שאתה ציינת בהחלט את הנושא של טלה-רפואה וידברו בוודאי על כך.

יעל גרמן: מדובר לא רק באילת אלא מדובר גם בחבל אילות, מדובר בכל הישובים שמרוחקים מאילת ומרוחקים מסורוקה ובהם יש בעיה כפולה ומכופלת.

יעל גרמן: אני רק רוצה להביא לידיעתך שבחבל אילות לתושבים, החל מהשבוע, אין תרופות.

יעל גרמן: אין תרופות.

יעל גרמן: פשוט סגרו את בית המרקחת, אין רוקח ואין תרופות.

יעל גרמן: קרוב ל-4,000 ומשהו תושבים ואין להם אפילו אקמול, שלא לדבר על אנטיביוטיקה שצריך לה מרשם רופא.

יעל גרמן: אלה דברים שלא מתקבלים על הדעת.

יעל גרמן: אני בטוחה שהדיון הזה הוא דיון ראשון וכי ניתן כאן התחייבויות.

אלי אלאלוף: של מי בית המרקחת שנסגר?

איתן ברושי: נמצא כאן הרופא שלהם.

<אהוד הר-שמש: של אילות.

<אהוד הר-שמש: של שירותי בריאות כללית.

<אהוד הר-שמש: נשמח להציג את העניין.

יעל גרמן: אני נתתי ממש בהיי-לייטס את הנקודות שבאמת מאבחנות ומייחדות את כל האזור של הערבה ושל אילת מכלל הארץ ולכן מחייבות גם התייחסות שונה שלנו כמחוקקים ושל הממשלה, בין השאר כמממנים.

<קריאה: בערבה הדרומית זה רק שבוע.

<קריאה: בערבה התיכונה מעולם לא היה בית מרקחת.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: אני רוצה קודם כל להודות לראשי השדולה בכנסת שעושים באמת עבודה יוצאת דופן.

איציק שמולי: יש לנו מערכת בריאות שיש הרבה במה להתגאות בה.

איציק שמולי: לדעתי המסד העיקרי, כפי שאמרה חברת הכנסת גרמן, זה חוק בריאות ממלכתי אבל בואו נגיד את האמת, יש גם מגמות שקורות בשנים האחרונות שמקעקעות ומכרסמות בכל הדברים הנפלאים שקיימים בתוך החוק הזה.

איציק שמולי: המערכת בבסיסה אמורה לתת שירות איכותי ושוויוני.

איציק שמולי: אנחנו רואים פעם אחר פעם בשנים האחרונות את ההבדלים בין מרכז ופריפריה.

איציק שמולי: כאשר מדברים על אזור כמו חבל אילות והעיר אילת, אפשר לחשוב רק על המכפלות של הדבר הזה ואז המצב הוא מצב לא טוב.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, אני לא הבנתי את זה עד שעברתי לעין גדי ועין גדי זה שעה מהדסה אבל פתאום אתה זקוק לרופא שניוני, לרופא מקצועי, ואתה יכול לדבר ללמפה.

איציק שמולי: אין מה לעשות ואין עם מי לדבר.

איציק שמולי: אתה תחכה עכשיו חודש וחצי עד שיבוא אולי איזה רופא לאזור, או שתיקח את הרכב ותתחיל לנסוע.

איציק שמולי: כאשר מדובר באזור כל כך מרוחק, כמובן שהבעיה היא עוד כפולה ומכופלת.

איציק שמולי: אני הייתי לאחרונה פעמיים בחבל אילות וסיירתי שם, ביקרתי, אני וגם חבר הכנסת מיקי לוי מובילים את השדולה למען אילת והערבה בכנסת, והאספקה והזמינות של שירותי הבריאות הציבוריים בכל חבל הארץ הזה, המצב לא טוב וטעון שיפור.

איציק שמולי: השיפור הזה לא יקרה מעצמו.

איציק שמולי: יש שני מרכיבים שצריך לשים אליהם לב.

איציק שמולי: האחד, לגרום באיזושהי דרך – גם אתה ציינת את זה – לקופות החולים להתחיל לעבוד ולהתחיל לדבר האחת עם השנייה.

איציק שמולי: כל המלחמות האלה שנעשות, אנחנו רואים את זה גם בהקשרים אחרים כאן בדיונים, לפעמים או יותר נכון לעתים קרובות באות על גב המבוטחים.

איציק שמולי: אני חושב ששיתוף פעולה והסתכלות על האינטרס הציבורי מצד כל הקופות יכול היה להוביל לתוצאה אחרת.

איציק שמולי: זה לא מייתר כמובן את העניין השני שזה שבסוף אלה משאבים.

איציק שמולי: אני בטוח שבבית החולים יוספטל עושים עבודה יוצאת דופן.

איציק שמולי: אגב, פעם אחרונה שהייתי בבית החולים שלך, זה היה לפני עשר שנים עת דרכתי על שני קיפודי ים בו זמנית.

איציק שמולי: עושים שם עבודה נהדרת אבל בסופו של דבר להטיל גם על בית החולים וגם על קופות החולים שפועלות במרחב הזה את האחריות לבד, מבלי לספק תמריצים, מבלי לספק משאבים ואת הכלים שהם יוכלו למשוך אנשי צוות לאזור שלהם, זה בעצם לתת להם להתמודד במלחמה שהיא כמעט חסרת סיכוי.

איציק שמולי: עצם העובדה שהיום בחבל אילות אין בית מרקחת, בערבה התיכונה אני מבין שזה בכלל חלום רחוק, ובכל חבל הארץ הזה של הערבה והעיר אילת התופעה הזאת בה חסרים רופאים מקצועיים, זו תופעה שהתושבים למרבה הצער צריכים ללמוד לחיות אתה אבל אסור להשלים עם הדבר הזה.

איציק שמולי: אני חושב שאנחנו כאן צריכים לתת מענה.

איציק שמולי: צריך לזכור שיש כרגע תקציב מדינה על השולחן והתקציב הזה יגיע גם לבית הזה.

איציק שמולי: אני חושב שבכל מה שנוגע לעיר אילת וגם לערבה, אנחנו הוכחנו כבר לא פעם בכנסת שהכנסת יודעת להתאגד כדי להגן על חבל ארץ זה.

איציק שמולי: אני חושב שזה קרה בשדה דב ועכשיו זה צריך לקרות גם בעניין של שירותי הבריאות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ראש העיר אילת, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה באמת להודות לך, לחברת הכנסת יעל גרמן ולכל הצוות על התמיכה הבלתי מסויגת בעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להתמקד בשלושה נושאים ואני אעשה זאת טלגרפית.

מאיר יצחק הלוי: דבר ראשון, נדבר על הערך האסטרטגי של בית החולים יוספטל למדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: כדאי להתחיל שם.

מאיר יצחק הלוי: מדובר בבית חולים שהוכיח את חשיבותו גם במגה פיגוע שהיה במלון הילטון באוקטובר 2004 כאשר מדינת ישראל נזקקה לבית חולים סמוך משום הפגיעה הקשה.

מאיר יצחק הלוי: שנית, כשהיה האירוע של אותו אוטובוס עם 30 פלוס סוכני נסיעות שהגיעו מסנט פטרבורג ולצערנו הגדול מאוד זה היה אסון כבד מאוד כאשר שם היה ברור כמה בית החולים חשוב.

מאיר יצחק הלוי: אם נוסיף את כל המתקנים האסטרטגיים הנפיצים שיש באילת וסביבתה כמו קצ"א, נמל ימין, נמל יבשתי וכן הלאה וכן הלאה, ולא דיברתי על כל בסיסי צה"ל העוטפים את העיר אילת ולא דיברתי על כשלושה מיליון תיירים וכמובן אחרונים, הכי חשובים, אותם 65 אלף תושבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: זה כשלעצמו הבהרה לחשיבותו של בית החולים, של מערכת הבריאות בעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד שב-2004 היה בכלל מי שפקפק בצורך לקיים בית חולים בעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: היו גם כאלה שלטעמי היו אנשים הזויים.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריך קודם כל להבין שלבית החולים יוספטל, מערכת הבריאות, יש ערך אסטרטגי חשוב מאין כמותו למדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: זה הדבר הראשון.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני הוא הצורך לתת מענים רפואיים לתושבי הסביבה, אם זאת המועצה באילות, אם זאת המועצה של ערבה תיכונה ואם זאת כמובן העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: תושב אילת לא יכול להיות תושב סוג ד' וסוג ה'.

מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת ששירותים – ולא משנה באיזה ווליום, באיזו רמה – התושב יצטרך לכתת רגליו במצב שהוא בלתי אפשרי כדי לקבל טיפול של חמש דקות.

מאיר יצחק הלוי: יש אנשים, גברתי חברת הכנסת ואדוני היושב ראש, שבשביל טיפול בעיניים שמשכו שלוש דקות נאלצים אנשים בני 80 להגיע לטוס לבית חולים.

מאיר יצחק הלוי: אני טסתי אתמול עם אישה כזאת.

מאיר יצחק הלוי: הם נאלצים לעלות על מטוס, להיגרר משום שבחלקם הם נכים, לקבל את הטיפול ולחזור בחזרה.

מאיר יצחק הלוי: הם שורפים יום שלם, הם והמלווים שלהם.

מאיר יצחק הלוי: זה מצב שלא קיים במדינות של העולם הרביעי והחמישי.

מאיר יצחק הלוי: לכן הפתרון הוא לראות איך מביאים כוח אדם מקצועי ואיכותי.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השלישי, ואמר כאן חבר הכנסת איציק שמולי וזאת ההזדמנות אדוני חבר הכנסת להודות לך.

מאיר יצחק הלוי: המחשבה שמישהו רוצה לסגור את שדה דב היום, שהוא משמש כתחנה מרכזי לאוכלוסייה החולה, זאת מחשבה של אנשים רעים.

מאיר יצחק הלוי: מלבד האמירה הקשה הזו, אין לי מה להגיד.

מאיר יצחק הלוי: אם מישהו חושב שהוא מנתק את העורק התחבורתי לאותם אנשים חולים, עזבו אנשים שזאת התחנה המרכזית שלהם, זאת פשוט מחשבה רעה.

מאיר יצחק הלוי: הפתרונות שאנחנו הצענו אדוני היושב ראש הונחו על שולחן השר, הונחו על שולחן המנכ"ל ויש סיכום מה-27 בנובמבר 2017 והוא מאוד מאוד ברור.

מאיר יצחק הלוי: החרגתה של העיר אילת עקב אפיוניה המיוחדים.

מאיר יצחק הלוי: עושים זאת על ידי תקנה, כמו שזה נמצא במשרד החינוך, שם יש תקנה כזאת, ואפשר לעשות את זה בכל מיני קונסטרוקציות שאתם בקיאים בהם יותר טוב ממני.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריך להחריג את אילת, לאפיין אותה באפיונים מיוחדים, לתת לה תקצוב ראוי, לאגם כוח.

מאיר יצחק הלוי: אין שום הצדקה ששלוש קופות שקיימות בעיר אילת תתפזרנה בגלל כל מיני סעיפים.

אלי אלאלוף: יש קופה שלא קיימת באילת?

<קריאה: יש ארבע קופות.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר שאין שום סיבה שלא נאגם כוח.

מאיר יצחק הלוי: יש כוונה להעמיד מסוק בינתיים עד אשר נמצא את הפתרונות הקרדיולוגיים בנושא הצנתורים ולתת מעטפת שירותים שתהיה אופטימלית ומקסימלית לתושבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת שהתושבים באילת יהיו תושבים סוג ד'.

מאיר יצחק הלוי: לכן הדרך שאני מציע אדוני היא באמת תקנה מיוחדת כאשר לתקנה הזו ייצקו תכנים וייצקו כסף כי בלי זה אי אפשר יהיה לעשות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נמצא כאן נציג של משרד הבריאות?

אלי אלאלוף: אמרו לי שיהיה כאן מוריס דורפמן.

<מוריס דורפמן: כן.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: בהמשך תתייחס.

אלי אלאלוף: בבקשה, פרופסור אידלמן.

<ליאוניד אידלמן: תודה.

<ליאוניד אידלמן: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת נכבדים שמשתתפים בדיונים במסגרת יום הבריאות, אני מאוד שמח שבין הוועדות היום יש כמה, אבל קודם כל הוועדה הזו, ועדת הבריאות כי בעיני זאת בריאות, זה שם אחר רשמי אבל בעיני זאת קודם כל ועדת הבריאות, שהחליטו לדון בנושאים שבדרך כלל לא מדברים עליהם.

<ליאוניד אידלמן: בשנת 2004 מנכ"ל שירותי בריאות כללית הודיע שהוא סוגר את בית החולים יוספטל.

<ליאוניד אידלמן: אנחנו נלחמנו נגד זה.

<ליאוניד אידלמן: באחת הישיבות בהן השתתפתי אמר נציג בכיר של משרד הבריאות: מה לעשות, עוברים לאילת, לוקחים סיכונים.

<ליאוניד אידלמן: אמרתי שזה לא מקובל עלי, אז זה לא היה מקובל עלי וגם כיום.

<ליאוניד אידלמן: זה לא מקובל גם על רופאים שעובדים באילת ועובדים גם בקהילה וגם בבית החולים יוספטל.

<ליאוניד אידלמן: אין ספק שצריך כל הזמן לזכור שזה מצב מיוחד שם וצריך כל הזמן לזכור שלא קל להביא לתושבי אילת והסביבה את אותה זמינות של הרפואה כמו שקיימת במרכז הארץ.

<ליאוניד אידלמן: לכן אני שמח מאוד ורוצה להודות ליושב ראש וגם לחברת הכנסת גרמן על שיזמו את הדיון הזה.

<ליאוניד אידלמן: אנחנו רואים שנוכחים כאן חברי כנסת שמה שמאפיין אותם זאת העובדה שהם חברתיים ודואגים לפריפריה.

<ליאוניד אידלמן: מבחינה זו אני משוכנע שעם הדגש ועם הקו של הכנסת אפשר לשפר מאוד מאוד את הרפואה באזור הזה החשוב למדינת ישראל.

<ליאוניד אידלמן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה פרופסור אידלמן.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, ראשי הרשויות, חבריי מהאזורים בערבה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאין פער יותר גדול בין הדיבורים על פיזור האוכלוסייה והתשובה לצורכי הבריאות של מי שמממש בעצמו את החזון, בוודאי של יישוב הנגב.

איתן ברושי: על זה אפשר לומר שיש תג פרסה והפער הזה בין הפריפריה לבין אזורי המרכז והדרום הוא בלתי נסבל.

איתן ברושי: הוא לא רק בדרום אלא יש לנו כאן מקומות נוספים ובסוגריים אני אומר, למרות קוצר הזמן, את הדוגמה המטורפת של פוריה שלא פותחים של מרכז כי הם לא גייסו 40 מיליון שקלים תרומות, כאילו אפשר לגייס תרומות, כאילו זה שניידר ואיכילוב.

אלי אלאלוף: תתמקד באילת.

איתן ברושי: אני רוצה לומר עוד משפט אדוני היושב ראש.

איתן ברושי: גם אני ביקרתי בבית החולים באילת, גם אני ביקרתי יותר מפעם אחת ותרמתי ככל שיכולתי, ויספרו על זה אחרים, אבל אני רוצה לומר שהמערכת לא מבינה גם את המרחב הכפרי ואת הפיזור של הישובים.

איתן ברושי: בנוסף לחשיבותה של העיר אילת, אי אפשר להתעלם מהפער שקיים אפילו בדרום בין ישובים במרחקים של עשרות קילומטרים למרכז רפואי.

איתן ברושי: בית חולים אילת רחוק מסורוקה מרחק של 240 קילומטרים ולכן הגיע הזמן שיממשו את הפתרון של מסוק.

איתן ברושי: אבל כאשר מדברים על אוכלוסייה, ובאו אלי אנשים, כולל נשים וגברים, עם טענות קשות על הפער הזה בין היכולת לקבל שירותי בריאות ולא רק אחות עם פלסטר לבין המרכז, אפילו עם הקשיים, ויושב כאן מנהל בית החולים שאני מעריך אותו על המאמץ באילת.

איתן ברושי: הסגירה של בית המרקחת – ודיברתי על זה בימים האחרונים עם מנהל קופת חולים ציפי שדה ועם מנהל המחוז של הדרום – היא בלתי נסבלת והיא בגדר קלות דעת שמאפשרת להעניש את התושבים.

איתן ברושי: נושא הבריאות הוא לא באחריות ראשי הרשויות.

איתן ברושי: הצורך בבריאות מתקדמת במאה ה-21 הוא קודם כל המטלה של הממשלה גם אם שר הבריאות הוא עכשיו רק סגן שר הבריאות.

איתן ברושי: לכן צריך להטיל את האחריות על הממשלה גם אם יש בדרך קופות חולים שהגיע הזמן לנתק את האחריות בין הקופה לבין השירותים לאזרחים.

איתן ברושי: הם לא אחראיים על ההיסטוריה הזאת שהגיע הזמן להיגמל ממנה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהשירותים במרפאות בישובים הם לא ברמה הנדרשת.

איתן ברושי: לעתים אפילו אין אחות.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, משפט לעניין בתי המרקחת.

איתן ברושי: הולכת להיות גזרה על המרפאות בישובים הכפריים.

איתן ברושי: גם אם אין היום רוקח בכל קיבוץ או בכל מושב, יסגרו שם את בתי המרקחת כי יש להם טענות על רמת היכולת לספק את התרופות בחדרי התרופות הקיימים ויש בהם גם אמצעי ביטחון.

איתן ברושי: בזה צריך לדון בנפרד.

איתן ברושי: אמרתי למנהל קופת חולים ואמרתי לאחרים שיביאו מישהו, שיתגייסו למילואים, שייקחו מתנדבים.

איתן ברושי: לא יכול להיות שבקלות כזאת תסגרו בית מרקחת שגם אליו צריך להגיע בנסיעה של עשרות קילומטרים למי שמקבל את השירותים במרפאה האזורית שעד לא מזמן היה רופא אחד על כמעט אלף תיקים.

איתן ברושי: יש משהו פגום.

איתן ברושי: קודם כל, צריך לקבל את הדרישה לגבי העיר אילת.

איתן ברושי: אין ספק בכך אבל מצד שני אדוני היושב ראש, ובזה אני מסיים, יש כאן גם את המועצות האזוריות – ערבה תיכונה שהיא במחוז באר שבע אבל היא נהנית מהשירותים גם של אילת ויש כאן את חבל אילות שהוא נשען על העיר – וכולם מקופחים ומוזנחים לעומת המרכז, בוודאי לעומת תל אביב.

איתן ברושי: אני פונה אליך, כמי שבא מבאר שבע, כמי שרגיש, איך אמרת?

איתן ברושי: יש לך עוד שנתיים בכנסת ואני מברך אותך גם ליותר, בואו ניקח את זה כמשימה, בואו ניצור מציאות אחרת.

איתן ברושי: זה לא יכול להיות שהפערים האלה יהיו גדולים ומצד שני ימשיכו לדבר על חזון בן גוריון, על ישוב הנגב, ויטילו עונשים על מי שמבצע את השליחות הזאת.

איתן ברושי: לא מגיע להם שיהיו עליהם קנסות אלא מגיעות להם ברכות.

איתן ברושי: תודה.

אלי אלאלוף: תודה חבר הכנסת ברושי.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת חיים ילין.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שזה לא מובן מאליו שיהיו כאן היום חמישה חברי כנסת.

אלי אלאלוף: זה רק ביטוי להערכה ותשומת לב לאילת.

חיים ילין: חוץ מיעל שגרה במרכז, כולנו חיים שם.

איתן ברושי: הרצליה היא פריפריה של תל אביב.

חיים ילין: אני חושב שגם בתוך תל אביב צריך לנסוע שעה לבית החולים בגלל הפקקים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, תעברו לבאר שבע.

חיים ילין: אני חייב להודות שהבריאות באילת ובדרום נופלת בגלל שאין לממשלת ישראל, לא רק זאת, גם הקודמת וגם הקודמת לקודמת, אסטרטגיה ברורה לאן אנחנו הולכים בנגב.

חיים ילין: אם אנחנו מבינים שהמרכז צפוף ואין ברירה, כל מיליוני אזרחי מדינת ישראל הולכים לחיות בין באר שבע לבין אילת, אין מקום אחר.

חיים ילין: אני לא מכיר.

חיים ילין: אם אתם יודעים מקום אחר, בבקשה, תציעו.

חיים ילין: אני לא רוצה להתיישב בירדן ובטח לא בים, אבל אני חושב שבין באר שבע לבין אילת אנחנו נבנה את העתיד של מדינת ישראל.

חיים ילין: אם כבר אנחנו יודעים את זה וזאת האסטרטגיה, למה אנחנו לא מתחילים לבנות את התשתיות?

חיים ילין: זה מה שחסר לי.

חיים ילין: ברגע שיקבלו את ההחלטה הזאת לא 2020, 2020 זה כבר היום.

חיים ילין: לפני עשרים שנים עת דיברנו על 2020, אמרנו שיש עוד המון זמן, אבל אנחנו היום מדברים על 2040.

חיים ילין: בואו נדבר עכשיו ברמה האסטרטגית.

חיים ילין: אין ספק שכמו שאתמול היה לנו דיון על האוניברסיטה, היום יש לנו דיון על בית החולים, מחר יהיה דיון על נושא אחר שאני לא יודע מה הוא אבל זה היעדר אסטרטגיה מאוד ברורה לגבי התפקיד של העיר אילת ובאר שבע, במתחם הזה של הדרום.

חיים ילין: אם אנחנו לא בונים היום עיר בין באר שבע לבין אילת, כאשר הדבר הראשון שבונים שם אלה מסילות רכבת, לא בונים עכשיו בניינים אלא קודם כל תשתיות בסיסיות, אז בכלל אין לנו כלום.

חיים ילין: אנחנו נהיה כאן בדיונים ולא יהיה כלום.

חיים ילין: אגב, כנראה לא נהיה מובטלים.

חיים ילין: נדבר, נדבר ונדבר.

חיים ילין: אתם יודעים, אנחנו חברי כנסת, משלמים לנו לפי מילה ויש לנו גם שעות נוספות על זה.

חיים ילין: בסוף צריך להכריח את הממשלה לקבל החלטה אסטרטגית לגבי העיר אילת כעיר מרכזית בטח בחלק האמצעי בין באר שבע לבין אילת ובאר שבע, אנחנו כבר רואים, זה כבר קורה.

חיים ילין: זאת אומרת, אפשר לעשות את זה אחרת.

חיים ילין: באר שבע היום כבר קולטת בונה, אוניברסיטה עם 30 אלף סטודנטים.

חיים ילין: אנחנו יכולים להעתיק את המודל הזה.

אלי אלאלוף: במספר הסטודנטים תוריד.

אלי אלאלוף: פחות מ-30 אלף סטודנטים.

אלי אלאלוף: לדעתי פחות מ-20 אלף.

אלי אלאלוף: אני חבר הנהלה לפחות 30 שנים.

אלי אלאלוף: כנראה לוקחים בחשבון גם את הסטודנטים שהיו פעם בבן גוריון.

אלי אלאלוף: הלוואי שיגיעו ל-20 אלף סטודנטים.

חיים ילין: אתה רציני?

חיים ילין: לא יכול להיות בספיר יש לנו 7,500 סטודנטים.

אלי אלאלוף: לא אמרתי את כל מה שאני יודע על אילת אבל אם יש שלוחה של האוניברסיטה, אני אשם.

אלי אלאלוף: אם יש בית חולים במתכונת אחרת, אני אשם.

אלי אלאלוף: אם יש מעונות באילת, אני אשם.

אלי אלאלוף: לצערי דווקא אוניברסיטה יכולה להתפתח בזכות אילת אבל לא יודעים לנצל כי לא רואים כמו שאתה רואה את היכולת האסטרטגית.

חיים ילין: בסוף הדברים הטובים לא יוצאים מתוך חקיקה אלא הם יוצאים מתוך החלטות ממשלה אסטרטגיות.

חיים ילין: כאשר הממשלה רוצה, אם היא רוצה סייבר בבאר שבע, אז יש סייבר.

חיים ילין: כשהיא רוצה שעוטף עזה יהיה חזק, היא יודעת לעשות תכנית ולבנות תכנית.

אלי אלאלוף: יש כאן צורך.

אלי אלאלוף: אם כבר, תרשה לי לתקן אותך בדבר אחד כי אני כל כך אוהב את הניתוח שצריך גישה אסטרטגית אבל גישה אסטרטגית מבוססת רק על יכולת הממשלה, לא תפתח שום דבר.

אלי אלאלוף: גישה אסטרטגית זה כאשר הממשלה משולבת עם היוזמה הפרטית.

חיים ילין: זה ברור.

אלי אלאלוף: מי שהביא את הסייבר, הכרזה של ראש הממשלה על אילת, אבל מי שעשה את הסייבר ועושה אותו, זאת רק היוזמה הפרטית.

חיים ילין: זה החיבור בין השלטון המקומי.

אלי אלאלוף: לצערי אחד התחומים, חוץ מתיירות באילת, כל שאר היוזמות הפרטיות הן מאוד חלשות.

אלי אלאלוף: על זה צריך לחשוב ובזה צריך להשקיע.

חיים ילין: היה לנו אתמול דיון בוועדת חינוך בדיוק על הנושא הזה ואני חושב שצריך להמשיך להיות במקום הזה.

חיים ילין: אני רוצה להיות מאוד תכליתי.

חיים ילין: אנחנו לקראת תקציב, לקראת אישור תקציב.

חיים ילין: המענקים לרופאים ולאחיות שצריכים לרדת לדרום, כבר מזמן המענקים האלה לא קיימים.

חיים ילין: צריך להחזיר את המענקים האלה.

חיים ילין: להביא משפחות לבית החולים באילת.

חיים ילין: כולל זה שאם צריך לפתוח יחידה קרדיולוגית נוספת, בסוף תגיד לי, המסוק לא עולה כסף?

חיים ילין: הטייס לא עולה כסף?

חיים ילין: בסוף זה עולה כסף, כאילו אנחנו מקבלים שירותים בחינם?

חיים ילין: לכן צריך להשקיע שם.

חיים ילין: יש לנו את ההזדמנות.

חיים ילין: אתה עם שר האוצר, אתה במקום הנכון ואני חושב שאתה יכול לבוא בתקציב הזה ולשים תקציב לעיר אילת לפיתוח בית החולים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג משרד הבריאות.

<מוריס דורפמן: תודה.

<מוריס דורפמן: ראש חטיבת רגולציה במשרד הבריאות.

<מוריס דורפמן: קודם כל, אני מסכים שזה דיון מאוד חשוב.

<מוריס דורפמן: ראש העיר הזכיר שלפני מספר שבועות מנכ"ל משרד הבריאות היה באילת ואכן יצא סיכום והחלטה שלנו להסתכל קצת אחרת על אילת בשני היבטים.

<מוריס דורפמן: האחד, נאמר כאן, נושא המשאבים.

<מוריס דורפמן: יש את המשאבים הכספיים שברור לנו שצריך להשקיע יותר, גם אנחנו וגם מן הסתם הקופות שנמצאות שם.

<מוריס דורפמן: אני אומר בהקשר הזה שהוזכרו כאן מענקים.

<מוריס דורפמן: המענקים שניתנים לרופאים, ההבנה שלנו שמה שצריך לאילת זה סדר גודל אחר מכפי שצריך לכל מקום אחר כי לגרום למישהו להעתיק את מגוריו לאילת עם משפחתו, צריך לתת מענה מיוחד.

<מוריס דורפמן: ישבנו עם הממונה על השכר ואנחנו מגבשים משהו בהיקפים חריגים כי אין ברירה, כדי לגרום לרופאים להעתיק את מקום מגוריהם לאילת.

<מוריס דורפמן: כל פתרונות הביניים הם הרבה פחות טובים.

<מוריס דורפמן: להטיס רופא זה לא כמו רופא שגר באילת.

<מוריס דורפמן: לגבי בית החולים.

<מוריס דורפמן: אנחנו עכשיו בתהליך של הסכמי ייצוב מול קופת חולים כללית ויש שם פרק – זה עדיין לא הסתיים ולא נחתם – ספציפי עם סכום הכי גבוה שלמיטב ידיעתי אי פעם ניתן שמיועד לבית החולים יוספטל.

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

<מוריס דורפמן: הסכמי ייצוב הם הסכמים שנחתמים פעם בכמה שנים מול קופות החולים.

אלי אלאלוף: מה אומר הסכם ייצוב במקרה הזה?

אלי אלאלוף: פיתוח?

אלי אלאלוף: הגדלה?

<מוריס דורפמן: לא.

<מוריס דורפמן: אנחנו נותנים תקציבים משמעותיים לקופה.

אלי אלאלוף: לצורך מה?

<מוריס דורפמן: לפיתוח.

אלי אלאלוף: אני לא מבין את המושג ייצוב.

<מוריס דורפמן: ליוספטל נותנים לפיתוח בית החולים.

אלי אלאלוף: תגיד מה לפיתוח ומה הגישה.

<קריאה: זה ניתן ישירות לבית החולים?

<מוריס דורפמן: כן.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: מה פתאום?

<מוריס דורפמן: במקרה הזה, כן.

יעל גרמן: אבל זה לקופות החולים.

<מוריס דורפמן: יש שם מבחן תמיכה שהוא מיועד לבית החולים.

<מוריס דורפמן: זה כרגע לא נחתם ולכן אי אפשר לדבר.

יעל גרמן: זה למעשה לכסות על גירעונות.

אלי אלאלוף: אולי תגיד לנו לאיזה כיוון אתם הולכים בבית החולים.

<מוריס דורפמן: זה עדיין לא נחתם מול כללית.

<מוריס דורפמן: אנחנו נותנים סכום שמיועד לפיתוח בית החולים.

<מוריס דורפמן: אנחנו לא אומרים להם מה לפתח ואיפה.

<מוריס דורפמן: אחד ההיבטים שם הוא מנחת.

<מוריס דורפמן: צריך לבנות מנחת.

<מוריס דורפמן: כנראה גם מנחת מיוחד בגלל מזג האוויר באילת, כך שיכול להיות שהוא צריך להיות מקורה.

<מוריס דורפמן: היבט אחד הוא משאבים כספיים ואמרתי גם מענקים.

<מוריס דורפמן: היבט אחר, הייתה ביקורת לפני - - -

אלי אלאלוף: אני מבין בפיתוח כמה מושגים בסיסיים.

אלי אלאלוף: זה אומר שבית החולים ייתן יותר מיטות?

אלי אלאלוף: יהיו לו יותר מיטות?

אלי אלאלוף: זה אומר שלבית החולים יהיו יותר מחלקות?

<מוריס דורפמן: זה אומר כל מיני דברים.

אלי אלאלוף: אם כולם אומרים שהרפואה תתחיל מהשמיים, זה נכון אבל אני לא רואה את זה.

<מוריס דורפמן: אלה לא מיטות.

אלי אלאלוף: זה לא תפקידכם לדאוג לתחבורה.

אלי אלאלוף: בעיה של מסוק, משרד התחבורה יעסוק בזה.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות צריך להביא פתרונות לנושא בריאות נטו.

אלי אלאלוף: מספיק להתברבר בזה שאתם הולכים להכין מנחת.

אלי אלאלוף: כמה אנשים ייהנו ממנחת זה?

אלי אלאלוף: מאה בשנה?

אלי אלאלוף: זו הבעיה של הבריאות בדרום?

<מוריס דורפמן: אבל זאת הצלת נפשות.

אלי אלאלוף: אלה מאה אנשים אבל שכחת את המיליונים שעוברים שם.

אלי אלאלוף: זה לא הצלת נפשות?

אלי אלאלוף: 65 אלף תושבים, זה לא הצלת נפשות?

אלי אלאלוף: שאלה ימותו.

אלי אלאלוף: אלה שהם רק בקצה שירות הבריאות, אותם אנחנו באים להציל?

אלי אלאלוף: חבר'ה, תעשו סדר עדיפות.

אלי אלאלוף: אני מעדיף שתגיד שלא הגעתם למחשבה מסודרת אבל משרד הבריאות לא יכול להגיד שהוא דואג קודם כל לתחבורה באמצעות מסוק כזה או אחר.

אלי אלאלוף: המסוק לא יפתור שום בעיה מהותית של אילת.

אלי אלאלוף: תחשבו קודם כל על העיר אילת ואל תבזבזו משאבים שאין לכם על דברים שהם נראים יפה.

<מוריס דורפמן: המנחת הוא חלק קטן מהסכום.

אלי אלאלוף: אז תגיד לי מה הסכום הגדול.

<מוריס דורפמן: אני לא יכול להגיד את הסכום.

אלי אלאלוף: אל תגיד לי סכום.

אלי אלאלוף: תגיד לי מה הכיוונים והמטרות אתם אתה רוצה להתמודד.

<מוריס דורפמן: המיטות הן אירוע נפרד ואני לא רוצה להיכנס לנושא הזה כי הפיתוח לא נועד למיטות.

<מוריס דורפמן: סכום כסף שנועד לפיתוח בית החולים.

אלי אלאלוף: אתם נותנים כסף ללא ריח?

אלי אלאלוף: לא צריך לשרת איזו מטרה?

<מוריס דורפמן: מבחני התמיכה עובדים.

<מוריס דורפמן: אנחנו נותנים כסף לפיתוח בית החולים.

<מוריס דורפמן: הקופה מחליטה על סדרי עדיפויות של פיתוח בית החולים והתמיכה ניתנת כנגד - - -

אלי אלאלוף: אתה שמעת לפני כמה דקות את הצורך בתיאום בין הקופות.

<מוריס דורפמן: אני אתייחס לזה.

אלי אלאלוף: זה אומר שאתה עכשיו אומר לקופת חולים שמחזיקה את בית החולים באילת שתקבע סדר עדיפות שלא מתחשב באוכלוסייה אותה היא אמורה לשרת.

<מוריס דורפמן: אדוני, זה לא מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: זה בדיוק מה שאני מבין.

אלי אלאלוף: אני מבין שאתם נותנים כסף בלי לבקש ולדרוש.

אלי אלאלוף: בלי להביא דרישות שיאפשרו להבין שבית החולים מתפתח כי בית החולים בצורה האופטימלית, כך נאמר לי מהדברים שעשיתי וגם אני עושה בדיקות בין לבין.

אלי אלאלוף: היום בית החולים, רצו שיהיה בית חולים של כל הקופות מפני שהאגואיזם פר קופה הוא ענק.

אלי אלאלוף: התחרות שנדרשת מהקופות עושה שאף אחד לא חושב על הקופה השנייה.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי, אני מחפש את האינטרס של הפציינט, של האדם והוא המוקד והוא המטרה המרכזית ולא המנגנון של הקופות.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים את זה, שלא יהיה לכם ספק.

אלי אלאלוף: אנחנו עובדים עם כל הקופות.

אלי אלאלוף: תבינו, אם משרד הבריאות לא יעשה את השילוב הנדרש כדי לפתח שירותי בריאות בעיר אילת, לא עשיתם כלום.

אלי אלאלוף: כדאי שתחשבו טוב ותביאו לוועדה, וזה מה שסיכמתי עם המנכ"ל, את התכנית, את הראייה האסטרטגית שלכם לגבי אילת בתחום הבריאות.

אלי אלאלוף: כדאי שתעשו את זה.

<מוריס דורפמן: ברשותך, אפשר לסיים?

אלי אלאלוף: בבקשה.

יעל גרמן: לפני כן, אני רוצה להוסיף עוד דבר לדבריו של היושב ראש.

יעל גרמן: אנחנו שמענו שוב ושוב על הנחיצות בטלה-רפואה עם מדיסין מרחוק.

יעל גרמן: אבל יש היום מכשול עיקרי והוא שלא ניתן לתגמל את הרופאים שנותנים גם מן הידע שלהם וגם מזמנם.

יעל גרמן: כל עוד משרד הבריאות לא יאפשר תגמול של רופאים מהצד השני, והם מומחים, הם רופאים מקצועיים, אי אפשר יהיה לפתח את הטלה-מדיסין וזה ישירות מתייחס לכל הנושא הזה.

<מוריס דורפמן: אמרתי, הנושא הראשון הוא משאבים וציינתי משאבים כספיים אבל זה חלק קטן.

<מוריס דורפמן: היבט נוסף הוא המשאבים הניהוליים.

<מוריס דורפמן: בביקורת שנערכה לפני שבועיים על ידי משרד הבריאות, ההערה המרכזית שעלתה כלפי קופת חולים כללית היא שיש חוסר תשומת לב ניהולית כלפי אילת של הקופה וזה עולה אצל שאר הקופות.

<מוריס דורפמן: זאת נקודה שנייה.

<מוריס דורפמן: אין ספק שמה שעושה כאן מנהל בית החולים הוא מדהים אבל בגדול - הוא לא יגיד את זה – הוא עושה הרבה מאוד תפקידים במקביל וזה לא בראש סדר העדיפויות של הקופה, העיר אילת.

<מוריס דורפמן: מודל הפעלה, ואת זה ציינתם.

<מוריס דורפמן: הייתי כאן לפני חודש בדיון על חוק ודובר על כמה חשובה התחרות בין הקופות.

אלי אלאלוף: אבל לא תחרות קניבלית.

<מוריס דורפמן: נכון.

<מוריס דורפמן: ההבנה היא שלגבי אילת, מודל של תחרות לא עובד ולכן אנחנו צריכים למצוא מודל של שיתוף פעולה.

<מוריס דורפמן: זה לא כזה טריביאלי כי צריך לעשות תהליך שכולל גם את הממונה על ההגבלים וצריך לעשות התאמות.

<מוריס דורפמן: יש דיון בעוד כמה שבועות עם כל הקופות ביחד.

אלי אלאלוף: אני שמח.

אלי אלאלוף: זה טוב.

<מוריס דורפמן: אנחנו יושבים אתן ביחד.

<מוריס דורפמן: כבר קבענו שאנחנו הולכים לדבר על פתרון כאשר יש כמה מודלים.

<מוריס דורפמן: מודל אחד הוא שזה בית חולים שכולם איכשהו חלק ממנו.

<מוריס דורפמן: מודל אחר הוא שזה יכול להיות איזשהו תאגיד משותף לכל הקופות שכולן קונות ממנו שירותים.

<מוריס דורפמן: יש כמה מודלים אפשריים.

<מוריס דורפמן: אנחנו עוד לא נמצאים במקום בו נוכל לומר מה המודל, אבל אנחנו כן בנקודה שאנחנו מבינים שהמודל התחרותי פחות מתאים למקום כאשר כל קופה מטיסה רופאים בנפרד לכמה שעות וזה בזבוז של המון משאבים.

<מוריס דורפמן: את זה אנחנו מבינים.

<מוריס דורפמן: לגבי הטכנולוגיה.

<מוריס דורפמן: קופה יכולה לשלם לרופא מה שהיא רוצה על שירות שהוא נותן.

<מוריס דורפמן: היא יכולה להחליט שהיא משלמת לרופא.

<מוריס דורפמן: אני חושב שמה שמפריע לקופות זה שאין השתתפות עצמית.

<מוריס דורפמן: כרגע אנחנו לא מאפשרים השתתפות עצמית, תשלום של מבוטחים בגין השירות הזה.

<מוריס דורפמן: אני לא מתערב לכללית על מודל שיקבע לרופא כמה משלמים לו על זה שהוא נותן טלה-מדיסין.

<מוריס דורפמן: אם תשאלו את מנהל בית החולים, הוא יגיד שהבעיה שלו באילת היא לא היכולת לספק את השירות אלא היא כנראה בעיה להביא רופאים שישבו מהצד השני וידברו.

<אלדר ברקוביץ: אין לי דרך לתגמל אותם.

<מוריס דורפמן: אבל זו החלטה פנימית שלכם.

יעל גרמן: מאיזה תקציב?

יעל גרמן: הם נמצאים בגירעון.

יעל גרמן: אתה דורש מהם להביא מים מהסלע.

<מוריס דורפמן: לא.

<מוריס דורפמן: הוא יכול להחליט לאיזה רופא הוא משלם אבל אין לו מניעה רגולטורית.

אלי אלאלוף: אתה מתחיל להיות מאוד מעניין אבל הזמן מתחיל להיות קצר.

<מוריס דורפמן: אני סיימתי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ראש המועצה ערבה תיכונה.

<אייל בלום: שלום.

<אייל בלום: קודם כל תודה רבה לראשי השדולה.

<אייל בלום: תודה רבה על הדיון הזה שהוא דיון חשוב.

<אייל בלום: רוב מי שיושב כאן, אלה חבר'ה שיצאו ב-6:00 בבוקר מהערבה, מאילת, ולכן אני אהיה קצר כי אני חושב שכדאי לשמוע בעלי תפקידים ותושבים.

אלי אלאלוף: אני אשמח להגיע לתושבים.

<אייל בלום: נכון.

<אייל בלום: אני אתייחס בקיצור ונשמע את התושבים.

<אייל בלום: ערבה תיכונה, שעה וחצי מבאר שבע, שעה וחצי מאילת, והתשובה כל פעם כשפונים למשרד הבריאות או לקופת חולים כללית - אצלנו זה מונופול כללית כי יש רק כללית – היא שאתם רק 4,000 תושבים.

<אייל בלום: התשובה של רק 4,000 תושבים היא תשובה לא הגיונית.

<אייל בלום: לא יכול להיות שבחבל ארץ במדינת ישראל שהיא כל כך קטנה, באזור שלם יש כשל של שירותי בריאות.

<אייל בלום: אני רוצה לומר רק שני דברים ואחר כך יוסיפו התושבים.

<אייל בלום: הדבר הראשון, רופאים מקצועיים.

<אייל בלום: אין רופאים מקצועיים בערבה.

<אייל בלום: זה אומר שכאשר צריך רופאים מקצועיים, אנשים מבוגרים, זקנים, ילדים – צריך לנסוע שעה וחצי לאילת או לבאר שבע.

<קריאה: גם באילת אין.

<אייל בלום: חידשתם לי.

<אייל בלום: התשובה בקופת חולים היא תמיד שאין תקנים.

<אייל בלום: צריך לשבת ולראות איך עושים תקנים.

<אייל בלום: ערבה תיכונה, חבל אילת ואילות, משרד החינוך יודע לעשות את זה.

<אייל בלום: זה קיים.

<אייל בלום: מורה שבא ללמד באילת או בערבה מקבל 40 אחוזים יותר בשכר.

<אייל בלום: יודעים לתמרץ ולעשות את זה ואותו דבר צריך לעשות בבריאות.

<אייל בלום: לגבי מגן דוד אדום.

<אייל בלום: הסיפור של מגן דוד אדום הוא פשוט נורא ואיום מה שקורה בערבה.

<אייל בלום: אין כונן של מד"א 24 שעות ביממה.

<אייל בלום: חבר'ה, משעה 4:00 אחר הצהרים המדינה אומרת שהאחריות היא עליכם, אין פתרון של כונן אמבולנס וזה מטורף.

<אייל בלום: כל פעם כשהולכים לאלי בין או למד"א, הם אומרים שאתם רק 4,000 תושבים, לא יהיה לכם כונן, תפתרו את הבעיות בעצמכם.

<אייל בלום: בכביש הערבה שישה מיליון נוסעים לאילת לאורך הכביש, 4,000 תושבים, אף אחד לא רוצה לגור במקום שאין בו אמבולנס.

<אייל בלום: מלבד אמבולנס רגיל, אמבולנס טיפול נמרץ לא קיים בכלל בערבה.

<אייל בלום: מזל שיש לנו קצת צבא כך שיש לנו פתרון של הצבא אבל טיפול נמרץ, אין.

<אייל בלום: אלה שני הדברים שחשוב לטפל, האחד, מד"א, והשני, התקנים של קופת חולים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה.

אלי אלאלוף: יש גידול באוכלוסייה בערבה?

<אייל בלום: האוכלוסייה גדלה כל הזמן.

אלי אלאלוף: גם בערבה התיכונה?

<אייל בלום: גם בערבה התיכונה היא גדלה.

אלי אלאלוף: מה הגידול שהיה בחמש השנים האחרונות?

<אייל בלום: היינו בסביבות 3,000, 3,200, והגענו ל-4,000.

איתן ברושי: יש שם מספר כפול של עובדים זרים.

<אייל בלום: בדיוק.

איתן ברושי: יש שם יותר תאילנדים מיהודים.

<אייל בלום: לא.

<אייל בלום: אל תגזים.

<אייל בלום: עוד אין.

איתן ברושי: זה לא נגד הרפואה.

איתן ברושי: זה בעד לחזק את הרפואה.

<קריאה: אבל לא סופרים אותם.

איתן ברושי: הוא מכיר את העניין.

איתן ברושי: הוא מאשר אותם.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני לא מאשר.

אלי אלאלוף: חוץ מזה, אל תפתח את הסעיף הזה כי ההתנהגות הכי לא מכובדת כלפי העובדים הזרים, היא של החקלאים.

אלי אלאלוף: אל תפתח את הנושא הזה.

איתן ברושי: לא בערבה.

<קריאה: אנחנו לא מקבלים את זה.

אלי אלאלוף: חברים, לצערי אני יודע על מה אני מדבר.

איתן ברושי: לא בערבה.

<קריאה: אני מעסיקה תאילנדים.

אלי אלאלוף: למה אתם לא מסכימים לנושא של הפנסיה של העובדים הזרים?

אלי אלאלוף: אל תפתחו את זה.

אלי אלאלוף: הוא פתח את הנושא.

אלי אלאלוף: הוא האשים אותי ואני חייב להחזיר לו.

אלי אלאלוף: מנהל בית החולים.

<אלדר ברקוביץ: אני מברך מאוד על הדיון ומתחבר להרבה מאוד דברים שנאמרו כאן ולא אחזור עליהם.

<אלדר ברקוביץ: אני לא יכול שלא לומר שאילת וחבל אילות וכל האזור שלנו, גם ערבה תיכונה, הוא למעשה אזור הספר היחיד האמיתי במדינת ישראל, בטח מבחינה רפואית.

<אלדר ברקוביץ: המרחק שצוין כאן של 240 קילומטרים למרכז הרפואי הקרוב אלינו, השלישוני, הטוב והגדול למזלנו, שזה סורוקה בבאר שבע, הוא קריטי ויוצר לנו הרבה מאוד קשיים.

<אלדר ברקוביץ: המרחק הזה והיותנו מבודדים יוצר לנו הרבה מאוד קשיים גם בתפעול היומי וגם בפינוי הדחוף.

<אלדר ברקוביץ: הפינוי הדחוף הוא לא פחות חשוב מהשוטף.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו צריכים להתייחס גם וגם.

אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לי מספרים?

אלי אלאלוף: כמה אנשים הטסתם בצורה בהולה לסורוקה?

<אלדר ברקוביץ: אני יכול לומר לך שיש לנו כ-750 פינויים בשנה.

אלי אלאלוף: פינוי באוויר?

<אלדר ברקוביץ: לא.

<אלדר ברקוביץ: יש לי בין שניים לארבעה פינויים, רובם באמבולנס, באט"נים.

<אלדר ברקוביץ: מד"א מקיים אצלנו כוננות מיוחדת לעניין הזה בהסכם מיוחד שנוצר לפני כמה שנים והוא מבורך וטוב.

<אלדר ברקוביץ: יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם מד"א בבית החולים.

<אלדר ברקוביץ: רוב הפינויים נעשים בדרך קרקעית מכיוון שלפנות היום קרקעית חולה עם התקף לב שצריך להגיע תוך שעתיים-שעתיים ורבע לבית חולים סורוקה, לוקח מעשית יותר מהר לשים אותו עלן אמבולנס ולרוץ עם פרמדיק ורופא מאשר לחכות למסוק שיגיע מבאר שבע אלינו, יתדלק, יעמיס, יבוא, ילך, מה שלוקח שעתיים וחצי ויותר.

<אלדר ברקוביץ: מזג האוויר, כשיש קצת גשם וקצת רוח וקצת ערפל, נעצרים.

אלי אלאלוף: לא צריך להשקיע כל כך הרבה במסוק.

<אלדר ברקוביץ: לא מסכים עם זה.

איתן ברושי: המסוק יהיה ת"פ שלו.

איתן ברושי: הוא יזניק אותו.

אלי אלאלוף: אפשר לפנות לגופים המסחריים שעושים הרבה כסף על הגב של אילת כמו חברות הביטוח.

אלי אלאלוף: כדאי שהן ישקיעו.

<אלדר ברקוביץ: אני לא נכנס למי משקיע.

<אלדר ברקוביץ: אני יודע שהצורך שלנו הרפואי קיים.

<אלדר ברקוביץ: תפקידי הוא לא לסרוג מימון.

<אלדר ברקוביץ: תפקידי הוא להגיד שיש צורך ואני אומר שיש צורך.

אלי אלאלוף: אל תעשו לעצמכם ראש קטן.

אלי אלאלוף: אתה לא ראש קטן.

אלי אלאלוף: אתה ראש גדול.

אלי אלאלוף: ראינו מה עשית בבית החולים שלך.

<אלדר ברקוביץ: עשיתי את מה שקל לעשות.

<אלדר ברקוביץ: את מה שקשה לעשות, עוד לא עשיתי ועל זה אני רוצה לדבר היום.

<אלדר ברקוביץ: קודם כל, בית החולים הוא של כל הקופות.

<אלדר ברקוביץ: נאמר כאן שאנחנו מוטים לכללית ואני מוחה על כך.

<אלדר ברקוביץ: בית החולים יוספטל – ואמנם יש לי שני כובעים ולפעמים אני מתבלבל כי אני צריך לזכור באיזה כובע אני צריך לתת את התשובה – מאוד ברור שיש לי שני כובעים והם שונים והאינטרסים ביניהם הם מנוגדים.

<אלדר ברקוביץ: אני מנהל את בית החולים יוספטל שהוא בית חולים ציבורי, ששעריו פתוחים לחברי כלל הקופות, לצה"ל, לתיירים, לאורחים, לזרים, למהגרים, לפליטים, למי שאתם רוצים.

<אלדר ברקוביץ: זה בית חולים ציבורי ומערכת השיקולים וההחלטות בו היא כמו כל בית חולים ציבורי אחר במדינת ישראל ולא חשוב מה הבעלות שלו.

<אלדר ברקוביץ: בכובע השני שלי אני מנהל את מה שנקרא מחוז אילת הקטן ויש לי משימה להביא שירותי בריאות לתושבי אילת וחבל אילות בכובע השני שלי ואלה שני כובעים נפרדים.

<אלדר ברקוביץ: בית החולים, אל תתייחסו אליו כבית חולים שהוא מוטה.

<אלדר ברקוביץ: אני מבקש.

<אלדר ברקוביץ: לא אוסיף לגבי החשיבות האסטרטגית כי זה כבר נאמר כאן.

אלי אלאלוף: רק שתדע, למרות האמירה שלך המבוססת על הידע שלך ועל השייכות שלך, יש שיקול, נכנס שיקול חדש לגבי המשך ההפעלה של בית החולים באילת לא כבית חולים של קופה אחת.

<אלדר ברקוביץ: בעלות?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: כולל בעלות.

אלי אלאלוף: כדאי שתחשבו על זה ולפחות תשימו את זה כאן עד שזה יגיע להתמודדות.

<אלדר ברקוביץ: טוב.

<אלדר ברקוביץ: אני חייב להתייחס בראש ובראשונה לנושא של כוח אדם רפואי כי זה הנושא הכי קשה.

<אלדר ברקוביץ: קיבלתי כאן לא מעט מחמאות על הפיתוח של בית החולים, זה נחמד כי זה החלק הקל כמו שאמרתי.

<אלדר ברקוביץ: אגב, הרוב מבוסס גם על תקציבים פנימיים של הכללית וגם תרומות.

<אלדר ברקוביץ: הצלחתי להביא כארבעה וחצי מיליון שקלים – בלי הרבה מאמץ, אני חייב לומר – לרכש של ציוד ובינוי של בית החולים, למה שאנחנו צריכים מתרומות.

<אלדר ברקוביץ: זה החלק הקל למרות שגם זה לא פשוט אבל זה הרבה יותר קל ממה שאני הולך להגיד עכשיו.

<אלדר ברקוביץ: החלק הקשה שאנחנו לא מצליחים לעבור את המשוכה הוא החלק של גיוס כוח אדם רפואי והחסרים שלנו הם גדולים מאוד, רפואי ופרה-רפואי.

<אלדר ברקוביץ: אני מתכוון לרופאים, רוקחים, סיעוד, מקצועות הרפואה כמו פיזיותרפיה, מעבדה, עו"ס וריפוי בעיסוק.

<אלדר ברקוביץ: אני חייב לומר שהרופאים ועובדי מערכת הבריאות באילת ובחבל אילות הם אנשים שהם מחויבים למערכת ולתפקיד שלהם 24/7 להבדיל ממקומות אחרים בארץ שם אנשים מסיימים במרכז הארץ את עבודתם במערכת הציבורית ובשעה כזאת או אחרת מדלגים למערכת הפרטית וממשיכים לעשות לביתם.

<אלדר ברקוביץ: אצלנו האפשרות הזאת לא קיימת.

<אלדר ברקוביץ: רובם המכריע של האנשים עובדים כל הזמן במערכת, מחויבים למערכת וכל יציאה, כל תזוזה שלהם מאזור עבודתם ומגוריהם מחויבת בהבאת תגבור מהצפון.

<אלדר ברקוביץ: זאת אומרת שהם היכן שהוא גם "אסירים" למקום ולתפקיד שלהם.

<אלדר ברקוביץ: את זה צריך לקחת בחשבון כשאנחנו רוצים לגייס כוח אדם ולתחזק ולשמר כוח אדם כי לא כל אחד מוכן לדבר הזה.

<אלדר ברקוביץ: מבחינת הפערים שלנו.

<אלדר ברקוביץ: הפערים שלנו הם לא גדולים במספרים כי כל הסיפור הוא מאוד מאוד קטן אבל זה קריטי.

<אלדר ברקוביץ: כשאני אומר שחסרים לי שני מומחים ברפואת נשים בעיר על מנת לתת את השירות בבית החולים ובקהילה, זה אומר שאלה שניים מתוך חמישה, זה אומר 40 אחוזים.

<אלדר ברקוביץ: תארו לכם ש-40 אחוזים מרופאי שיבא לא נמצאים.

<אלדר ברקוביץ: איך הם יכולים לתת שירות כך?

אלי אלאלוף: לאור ההערה של נציג משרד הבריאות חבר שלנו מוריס דורפמן שאמר שאתם לא עושים מספיק מאמצים מינהליים כדי לחזק את כוח האדם.

אלי אלאלוף: מה התפקיד של הקופה בעניין הזה?

<אלדר ברקוביץ: הם מתייחסים לכך שאין לנו שדרה ניהולית קלאסית כמו במחוזות אחרים.

<אלדר ברקוביץ: הייתה ביקורת של משרד הבריאות אצלנו לפני שבועיים ואחת ההערות של המבקרים בצד הרפואי הייתה שאני מנהל גם את המחוז וגם את בית החולים והם מאוד התפלאו לראות שאין לי סגן רפואי או אין לי מנהל רפואי כמו שמקובל במקומות אחרים.

<אלדר ברקוביץ: זאת אומרת, אין לי איזושהי שדרת ניהול.

<אלדר ברקוביץ: המטה שלי מאוד מאוד צר ומצומצם וזה בגלל אופי המקום וכך זה נוסד.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו העלינו את זה, מעלים את זה וזה נושא שנמצא בדיון.

<אלדר ברקוביץ: אני חושב שהתפקיד שלנו הוא בתוך הכללית לדון בזה ולא תפקידו של משרד הבריאות להכתיב איך תראה השדרה הניהולית בכללית.

אלי אלאלוף: מה?

אלי אלאלוף: מה אתה אומר?

<אלדר ברקוביץ: אני לא חושב שזה תפקיד משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: רואים אותך רק כקופאי.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות הוא קופאי.

אלי אלאלוף: אתה טועה בתפיסת העולם שלך אדוני מנהל בית החולים היקר.

אלי אלאלוף: למשרד הבריאות יש זכות להסתכל על כל שרשרת השירותים בתוך הקופות.

אלי אלאלוף: הוא מתקצב אותן בסכומים אדירים.

<אלדר ברקוביץ: שיגדיר.

<אלדר ברקוביץ: עד היום הוא לא הגדיר שדרה ניהולית.

אלי אלאלוף: אני לא יודע.

אלי אלאלוף: אני לא כזה חד ואומר דברים.

אלי אלאלוף: אני למדתי את המערכת – אני מודה בבורות שלי – רק בשנתיים האחרונות אבל זאת תפיסת עולם מוטעית מה שאמרת כרגע.

<אלדר ברקוביץ: קיבלתי.

<אלדר ברקוביץ: הקשר התחבורתי היום יומי שלנו הוא בעייתי מאוד מכיוון שאנחנו נשענים היום, מסתמכים מזה שנים רבות על שני דברים, על כך ששירותים שאנחנו לא מסוגלים לספק באילת, אנחנו מה שנקרא "ברוחב יד" מאפשרים לאנשים טיסות למרכז ובמקרים מסוימים גם למלווים שלהם.

<אלדר ברקוביץ: מצד שני אנחנו מביאים רופאים, מייבאים רופאים על בסיס יומי ויום יומי.

<אלדר ברקוביץ: אני מארח ביום בין עשרה ל-15 אנשי מקצוע, רק לכללית ולבית החולים.

<אלדר ברקוביץ: אני מניח שגם הקופות האחרות, כל אחת מוסיפה את חלקה.

<קריאה: הרופאים הם בתשלום.

<אלדר ברקוביץ: ודאי.

<קריאה: אנחנו משלמים תוספת עבור הרופאים האלה שמגיעים לאילת.

<אלדר ברקוביץ: לא.

<קריאה: 150 שקלים.

<אלדר ברקוביץ: לא.

<אלדר ברקוביץ: אתה מדבר עכשיו על רופא במושלם.

<אלדר ברקוביץ: אני לא מדבר על אלה.

<אלדר ברקוביץ: רופאים שבאים למושלם, זה משהו אחד.

<קריאה: אין לנו רופאים ובלית ברירה אנחנו משלמים.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו מביאים יום יום רופאים כמו קרדיולוג, רדיולוגים מסורוקה, פלסטיקה.

<אלדר ברקוביץ: יש לי רשימה של עשרות רופאים שמגיעים אלי.

<קריאה: כן, ואנחנו משלמים.

<אלדר ברקוביץ: לא.

<אלדר ברקוביץ: אתם לא משלמים עבור אלה.

<אלדר ברקוביץ: אלה נמצאים בתוך השירות.

<אלדר ברקוביץ: אדוני, אתה לא מכיר את הפרטים.

<אלדר ברקוביץ: יש רופאי מושלם.

<קריאה: אני יודע שאני משלם.

<אלדר ברקוביץ: אתה הולך לרופא במושלם, אתה משלם.

<קריאה: אין לי ברירה כי אין לי רופא.

<קריאה: אתה לא מביא רופא.

<אלדר ברקוביץ: אני מביא שני רופאי עור מדי שבוע.

<קריאה: רופא עור, שלושה חודשים אני מחכה לו.

<אלדר ברקוביץ: היום אין תורים של שלושה חודשים.

<קריאה: שלושה חודשים.

<קריאה: אתמול הייתי.

<אלדר ברקוביץ: לפני שנה רופא העיר היחיד שהיה באילת עבד יום וחצי באילת, הגיע מירושלים, קופה אחרת הציעה לו פי שתיים שכר, לא יכולתי לעמוד בזה כי זה בניגוד לכללי הרגולציה ואני לא יכול לשלם מה שאסור לי לשלם לפי הממונה על השכר, ולכן נאלצתי להיפרד ממנו מהיום למחר.

<אלדר ברקוביץ: אילת נשארה בלי רופא עור במשך למעלה מחצי שנה.

<אלדר ברקוביץ: הצלחתי אני לגייס רופאת עור אחת ליום בעקבות זה שהיא אהבה את הרעיון והיא סיפרה לחברה שלה שעכשיו היא באה אלינו לעוד יומיים.

<אלדר ברקוביץ: היום יש לי שלושה ימים בשבוע רופא עור, פי שתיים ממה שהיה לפני המשבר.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו מצמצמים תורים.

אלי אלאלוף: אני מצטער, לך נוכל להיכנס לזה.

<אלדר ברקוביץ: זה ללא תשלום.

<אלדר ברקוביץ: זה בתוך סל הבריאות וזה עובד באילת נהדר היום אבל זאת רק דוגמה אך אנחנו משפרים.

<אלדר ברקוביץ: מחר לא יהיו לי טיסות, מחר לא יהיה לי שדה דב, שדה רמון מתרחק, זמן הנסיעה לאילת ומאילת יהפוך להיות כשלוש וחצי שעות וארבע שעות לכיוון, אף רופא לא ירצה לבוא לתת לנו שירות וזה הולך להיות המשבר הבא שאנחנו לא רואים אותו אבל הוא יהיה בעוד שנה.

<אלדר ברקוביץ: איגום משאבים.

<אלדר ברקוביץ: אני חושב שאיגום משאבים של כלל נותני השירות הוא בהחלט חיוני אבל הוא מצריך שינוי מאוד מאוד מהותי במבנה התחרותי היום.

<אלדר ברקוביץ: אני שמח שמשרד הבריאות לקח את זה על עצמו ואנחנו הולכים לקראת פתרון.

<אלדר ברקוביץ: לסיכום, בשביל להביא רופאים, אנשי מקצועות רפואה ורוקחים, אנחנו צריכים שהרגולטור – קרי, הממונה על השכר, הסכמי השכר הקיבוציים – יאפשר לנו סקלת תגמול מיוחדת לאילת לכל אורך הזמן ולא רק איזשהו מענק חד פעמי כזה או אחר.

<אלדר ברקוביץ: הדבר השני, שיוקצו לנו משאבים על ידי מדינת ישראל כדי לשלם את הסכומים האלה.

אלי אלאלוף: ברמה תקציבית בית החולים הוא גירעוני?

<אלדר ברקוביץ: בית החולים הוא גירעוני.

אלי אלאלוף: באחוזים גבוהים?

<אלדר ברקוביץ: אני לא יודע להגיד לך באחוזים.

<אלדר ברקוביץ: בית החולים גדל כל שנה במשהו כמו בין מיליון לשני מיליון שקלים בגירעון שלו והוא נגרר לאחרונה כי אין לנו ברירה, מכיוון שעלות הייצור של השירותים אצלנו היא מאוד מאוד יקרה.

<אלדר ברקוביץ: אלה טיסות, הלנות וכולי.

אלי אלאלוף: כמנהל מחוז או אזור?

<אלדר ברקוביץ: סכום דומה.

אלי אלאלוף: גם יש גירעון.

<אלדר ברקוביץ: יש גירעון מובנה.

<אלדר ברקוביץ: ייצור השירותים אצלנו הוא הרבה יותר יקר מאשר במרכז ואנחנו מתוקצבים כמו כולם.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: זו הבעיה.

אלי אלאלוף: נתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני קופץ קודם כל לתושבים של אילת והאזור.

אלי אלאלוף: אתה תושב האזור?

<מתי זיו: אני רופא.

אלי אלאלוף: אתה תושב האזור?

<מתי זיו: בוודאי.

<מתי זיו: תושב האזור.

<מתי זיו: גר ביטבתה.

אלי אלאלוף: מה זה בוודאי?

אלי אלאלוף: עובדה שלא מוצאים הרבה כמוך.

<קריאה: זה נכון.

<אלדר ברקוביץ: זה נכון.

<אלדר ברקוביץ: הוא אחד הנדירים.

<מתי זיו: אני רופא משפחה.

<מתי זיו: אני מנהל מרפאה אזורית חבל אילות ולמעשה מאילת זו פריפריה.

<מתי זיו: אנחנו הפריפריה של הפריפריה ואנחנו רק מפנים לאילת כמקום הקרוב ביותר.

<מתי זיו: יש לי תפקיד כיושב ראש החוג לרפואת ספר במסגרת ההסתדרות הרפואית ואיגוד רופאי המשפחה.

<מתי זיו: למעשה נראה לי שעל הפריפריאליות של אילת, אני כבר לא צריך להרחיב.

<מתי זיו: מגוון השירותים מאוד מצומצם.

<מתי זיו: אני רק יכול להגיד כמה דברים מאוד מאוד משמעותיים שקורים אצלנו והם היום יום שלנו.

<מתי זיו: הדבר הראשון הוא הרפואה היועצת.

<מתי זיו: אני חושב שלא יכולתי לבקש משהו יותר טוב מדברי דוקטור אלדר ברקוביץ לפני שאני מדבר כי למעשה בשבע השנים שאני רופא בחבל אילות, אנחנו רואים את זה כמאבק יום יומי גם של קודמו של דוקטור ברקוביץ וגם שלו להביא רופאים יועצים לאילת.

<מתי זיו: בישראל 2018 וגם בכלל בעולם המערבי, לה-רפואה הוא תחום שהולך וצובר יותר ויותר תאוצה.

<מתי זיו: הטכנולוגיה היא כבר מזמן שם.

<מתי זיו: זה קיים כיוזמות מקומיות בהרבה מקומות בארץ של הקופות והמומחים שמתעסקים עם התחום אומרים שזה תלוי בתחום הייעוץ אבל לפחות 70 אחוזים ממפגשי רופא יועץ-מטופל יכולים להתנהל בטלה-רפואה.

<מתי זיו: אם אנחנו מדברים על קושי אדיר ועול כספי להביא רופאים יועצים לאזורים מרוחקים, אני לא יכול לחשוב על טלה-רפואה בתור כלי טוב יותר לצמצם פערים בין המרכז לפריפריה.

<מתי זיו: לצערי פרופסור אידלמן הלך מכאן אבל אני חושב שאם אפשר להקים תשתית שבה הרופאים הנפלאים בבית חולים מפואר כמו בלינסון ייתנו חסות עלינו, ואני לא אכנס כאן לפרטי השיטות השונות לטלה-רפואה, זה יכול להיות רופא עם רופא, רופא עם מטופל, שילוב ביחד.

<מתי זיו: יש הרבה מאוד אמצעים לטלה-רפואה.

<מתי זיו: כולם קיימים.

<מתי זיו: הטכנולוגיה כבר כאן.

<מתי זיו: במידה וזה יקרה, אנחנו מצמצמים משמעותית את הצורך במשאבים האדירים של גיוס רופאים.

<מתי זיו: צריך להתארגן לזה ברמה הארגונית.

<מתי זיו: זאת אומרת, שהארגון ייקח על עצמו לתעד רשומה רפואית כמו שצריך.

<מתי זיו: כאשר רופא בבלינסון יושב ורואה מטופל שלי בחבל אילות, צריך לתגמל אותו כמו שצריך.

<מתי זיו: צריך לאפשר את התשתית הזאת וזה דבר ארגוני שלחלוטין ניתן לבצע אבל צריך שמישהו ירים את הכפפה.

<מתי זיו: אני כרופא בפריפריה, על בסיס יום יומי, לפחות חמש-שש פעמים מרים טלפון ביום לרופאים יועצים ואומר להם, שלום, אני מתי זיו, רופא משפחה מהערבה והרופאים במרכז הארץ, אני חייב להגיד, מאוד נחמדים.

<מתי זיו: הם מבינים שגם אני וגם מטופלים שלי מאוד מאוד רחוקים משירות רפואי והם עוזרים לי אלא שהם עוזרים לי על הדרך, הם עוזרים לי בצורה לא רשמית, הדברים לא מתועדים.

<מתי זיו: אני מקבל עזרה אבל כך אני לא צריך לשלוח את המטופלים שלי צפונה אבל לא כך צריכים להיעשות הדברים.

<מתי זיו: הדברים יכולים היום והם נעשים במוקדים קטנים בצורה הרבה יותר טובה.

<מתי זיו: אני תוהה איך הוועדה כאן יכולה לעזור, אם זה בקביעה של מרחק מקסימלי שמטופל צריך לנסוע בשביל שירות רפואי, כך שזה יהיה רחוק מדי לנסוע לבלינסון על דברים מסוימים או לקבוע שטרם-רפואה הוא סטנדרט רפואי בישראל 2018 באזורי ספר.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי שיעור פרטי מראש המועצה שלך אבל המושג טלה-רפואה הוא מושג שאני מכיר כי בעברי עזרתי בצפון.

אלי אלאלוף: זה לא החזיק מעמד לצערי.

אלי אלאלוף: כשהיום אתה מביא את זה למערכת של הכללית, שהיא בעצם הבוסית שלך, יש כאן התייחסות?

<מתי זיו: זה התחיל לפני מספר שנים עת הגיע אלי מנכ"ל הכללית לשעבר אלי דפס ומיד אחרי שהצגנו את הנושא הוקמה ועדה בראשות דוקטור ערן רוטמן.

<מתי זיו: למדתי על בשרי שהרבה פעמים להקים ועדה זאת דרך לקבור דברים.

<מתי זיו: שום דבר לא קרה.

אלי אלאלוף: אני לא מסכים אתך.

אלי אלאלוף: אני הקמתי ועדה.

<מתי זיו: אני אשמח מאוד אם תקים שוב ועדה בתחום הזה והוועדה הזאת תצלח.

אלי אלאלוף: למה ועדה?

אלי אלאלוף: למה לא תכנית עבודה?

<מתי זיו: אני אשמח מאוד לשתף פעולה עם כל מי שמוכן.

<מתי זיו: כמו שאמרתי, נדרשת פעולה ארגונית.

אלי אלאלוף: יש קופת חולים,.

אלי אלאלוף: מנכ"ל בית החולים והאזור, אתם הצגתם את זה להנהלת הקופה?

אלי אלאלוף: האזור הזה, 80 אחוזים הוא של הכללית.

<קריאה: 60 אחוזים.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו מדברים על הערבה הדרומית.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו שם הרוב.

<אלדר ברקוביץ: הנושא של טלה-רפואה הוא נושא שמוכר היטב.

<אלדר ברקוביץ: לי באופן אישי הוא מוכר מ-1997.

אלי אלאלוף: לא חשבתם להתחיל ליישם את זה?

<אלדר ברקוביץ: אנחנו מיישמים את זה.

<אלדר ברקוביץ: זה מיושם היום באילת בכמה תחומים.

<אלדר ברקוביץ: יש לנו טלה רדיולוגיה שוטפת בין בית החולים לבין סורוקה.

<אלדר ברקוביץ: יש לנו טלה פסיכיאטריה בין המרכז לבריאות הנפש שמשרת את כל חברי ארבעת הקופות.

<אלדר ברקוביץ: זו דוגמה מצוינת לאיגום משאבים שאנחנו יזמנו בשני תחומים באילת.

<אלדר ברקוביץ: בנושא פסיכיאטריה של הילד, אנחנו עובדים מול בית חולים גהה ויש ייעוצים נהדרים.

<אלדר ברקוביץ: יש איש מקצוע ומטופל אצלנו ויועץ פסיכיאטר בצד השני.

אלי אלאלוף: למה לא בערבה?

<אלדר ברקוביץ: בערבה התיכונה יש ניצנים של העניין הזה, של טלה דרמטולוגיה.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו מאוד מודעים לעניין הזה.

<אלדר ברקוביץ: אני באופן אישי כתבתי את המאמר הראשון בעולם על טלה-רפואה בין מרכז-קהילה בכרמיאל ובין מרכז-יועץ בחיפה ב-1997, בטלה-מדיסין.

<אלדר ברקוביץ: בשנות ה-80 וה-90 הייתה בעיה טכנולוגית.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה שקורה.

אלי אלאלוף: עכשיו יש החלטה בכללית לפתח את הטלה-רפואה בדרום?

<אלדר ברקוביץ: לא מכיר את זה.

אלי אלאלוף: אתה מסביר לי שמצאתם פתרונות חלקיים כאלה ואחרים.

אלי אלאלוף: יש איזו שיטתיות להעביר את הערה הדרומית ואת הערבה התיכונה כולל אילת לטלה-רפואה?

<אלדר ברקוביץ: הנושא כרגע נמצא בבדיקה אצלנו.

<אלדר ברקוביץ: הייתה לנו ישיבה משותפת עם אנשי החבל, עם ראש המועצה ועם מתי זיו לפני כשבוע על הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אצל המנכ"ל של הכללית יש דיון על זה?

<אלדר ברקוביץ: אני העליתי את זה אתמול בישיבה שלי עם המנכ"ל.

אלי אלאלוף: מה התגובה שלו?

<אלדר ברקוביץ: התגובה שלו היא חיובית.

אלי אלאלוף: זה כולל תכנית עבודה?

<אלדר ברקוביץ: אין עדיין תכנית עבודה.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו עכשיו מכינים תכנית עבודה.

<אלדר ברקוביץ: הבעיה עם תכנית עבודה, וזה נאמר כאן, יש בעיה בתגמול רופאים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אל תביא לי את זה.

אלי אלאלוף: מה שאמרנו, אמרנו.

אלי אלאלוף: תאמין לי שיש לי זיכרון מצוין.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו כרגע בוחנים את המודלים.

אלי אלאלוף: אתם בוחנים בצורה רצינית את הנושא.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו בוחנים כרגע את המודלים לטלה-רפואה.

<אלדר ברקוביץ: זה בהחלט פתרון.

<אלדר ברקוביץ: זה בהחלט מודליטי שיודע לתת פתרון חלקי.

אלי אלאלוף: לדעתך תוך כמה זמן אתם תסיימו את התכנית הזאת?

<אלדר ברקוביץ: אני לא אוהב להתחייב על דברים שאני לא יודע בוודאות אבל לדעתי זה ייקח חודשיים-שלושה.

<מתי זיו: אני רק מבקש לומר אנחנו נשמח מאוד להיות מרפאת פיילוט בעניין.

<מתי זיו: יש לנו מוטיבציה גבוהה מאוד לעזור למטופלים שלנו ולשרת אותם במסגרת החבל וזה אך טבעי שבאזור כה מרוחק אנחנו נתחיל את התהליך כמרפאת קצה שתשתמש בשירותים האלה.

<מתי זיו: דבר שני שהוא הרבה יותר דחוף מכך זה עניין בית המרקחת.

אלי אלאלוף: איך אפשר לסגור בית מרקחת מהיום להיום?

<מתי זיו: אני אתן את הרקע.

<מתי זיו: לאורך השנים באזורי ספר ובהתיישבות העובדת השירות הרוקחי המרוחק ניתן לרוב על ידי חדר תרופות כפרי שמנוהל על ידי אחיות.

<מתי זיו: מתי שהוא משרד הבריאות החליט בלחץ הרוקחים, שבעיני הוא מוצדק, שמי שינפק תרופות במדינת ישראל, זה רק רוקח ולא אחות.

<מתי זיו: לכן יש החלטה של משרד הבריאות לסגור את חדרי התרופות הכפריים המנוהלים על ידי אחות.

<מתי זיו: אלא שיד אחת לא של משרד הבריאות דואגת לסגור את המקומות האלה, כמובן באזורי ספר שנפגעים מאוד, ומהצד השני לא דואגת לשירות רוקחי סביר.

<מתי זיו: אצלנו הרוקח סיים את עבודתו לפני מספר חודשים ומאז המעסיק שלי לצערי – אני מבין כך – לא מצליח לגייס רוקח.

<מתי זיו: אלא שבאותה הזדמנות גם נסגר חדר תרופות כפרי.

<מתי זיו: זה קרה רשמית לפני שבועיים.

<מתי זיו: אני חושב שבלי דוגמאות, יהיה קשה לתפוס את זה.

<מתי זיו: אנחנו נמצאים ביטבתה במרכז חבל אילות וזה בין 45 ל-50 קילומטרים לבית המרקחת הקרוב באילת.

<מתי זיו: אני לא נותן שירות רק ביטבתה אלא גם למטופלים שמגיעים אלי מעובדה, משפחות של אנשי הקבע, או כאלה שנמצאים בין 40 ל-45 קילומטרים ממני.

<מתי זיו: אתמול ילד בן שנה וחצי עם חום גבוה ודלקת ריאות היה צריך לנסוע אלי 45 קילומטרים מעובדה, להיבדק על ידי אחות ורופא, לקבל מרשם לאנטיביוטיקה ולנסוע עוד כ-45 קילומטרים לאילת.

<מתי זיו: אם עושים את החישוב של מהבית ובחזרה, האישה הייתה צריכה לנסוע עם ילד בן שנה וחצי עם חום 180 קילומטרים.

<מתי זיו: 45 קילומטרים אלי, 45 קילומטרים לאילת ואת כל הדרך בחזרה בשביל אקמול ואנטיביוטיקה עם ילד בן שנה וחצי חולה.

<מתי זיו: והדוגמאות הן רבות והן יום יומיות והן קורות כמובן גם עם קשישים.

<מתי זיו: אני חושב שהמצב הזה הוא מצב שלא צריך לטפל בו מחר ולא מחרתיים אלא אתמול.

<מתי זיו: התופעה קיימת כבר שבועיים ואני לא יודע איך לזעוק זעקה גדולה יותר כדי שהעניין יהיה מטופל מיידית.

<מתי זיו: אני בטוח שיש דרכים יצירתיות, אם זה לחייב רוקחים להגיע לשבוע-שבועיים.

אלי אלאלוף: לא באתם לכאן למונולוג.

אלי אלאלוף: אני רוצה לפתור בעיות כי אחרת לא ארגיש טוב.

<מתי זיו: ודאי.

<מתי זיו: אני אשמח.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: נציג משרד הבריאות, שיחזור אלי עד מחר – מחר זה יום רביעי – עם תשובה מה קורה בסגירת בתי המרקחת בערבה התיכונה וחבל אילות.

אלי אלאלוף: גם מהכללית, כאחראית על בתי המרקחת שהיא שלכם.

אלי אלאלוף: אתם הפעלתם אותם.

אלי אלאלוף: זה שאתם לא מוצאים, זה מוזר לי אבל לא חשוב.

אלי אלאלוף: לא כרגע.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה לדעת עד מחר מה קורה בנושא הזה של בית המרקחת שנסגר ומה הפתרון המיידי הנדרש.

<אלדר ברקוביץ: הפתרון המיידי ניתן אתמול.

<אלדר ברקוביץ: הסמנכ"לית שלנו, ציפי שדה, סמנכ"לית קהילה, הוציאה מכתב למנכ"ל המשרד על כך שאנחנו מפעילים מחדש תקן כפרי באופן זמני עד לאיתור רוקח אחראי שיוכל לפתוח מחדש את בית המרקחת.

אלי אלאלוף: לדעתכם זה פתרון טוב?

<מתי זיו: אני חושב שלא במקרה משרד הבריאות סגר את התקן הכפרי.

אלי אלאלוף: אני אף פעם לא אוהב שסוגרים משהו לפני שפותחים משהו.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות ייתן לי תשובה ואם לא, אני אשיג אותה לבד.

אלי אלאלוף: אני סומך על מוריס שימצא לנו את התשובה.

אלי אלאלוף: הפתרון שמוצע כרגע, שמוסבר כרגע - - -

<מתי זיו: ברגע שהוא יתחיל לפעול כעזרה ראשונה, הוא חשוב מאוד וכמובן הוא פתרון זמני.

<מתי זיו: הוא הצלה.

אלי אלאלוף: לדעתך כמה זמן הוא יהיה זמני?

<אלדר ברקוביץ: ממה שהבנתי, מדובר עד חצי שנה שזה זמן סביר לארגן רוקח שיבוא לאילת כרי-לוקיישן.

אלי אלאלוף: כל הכבוד.

<אלדר ברקוביץ: לא כל רוקח יכול להתאים לתפקיד הזה.

אלי אלאלוף: זה בסדר.

אלי אלאלוף: אני לא הולך להחליף אותך בתפקיד שלך.

אלי אלאלוף: אתה מצוין בזה.

<אלדר ברקוביץ: תודה.

<אלדר ברקוביץ: אגב, זה הפתרון של תקן כפרי שיש היום בערבה התיכונה.

<אלדר ברקוביץ: אפילו לא חלמו על משהו אחר.

אלי אלאלוף: זאת תשובה לא אופטימלית אבל היא נותנת פתרון.

<מאיה גרברניק: אני רופאת הנפה, לשכת הבריאות אילת.

<מאיה גרברניק: תושבת אילת כמעט 16 שנים.

<מאיה גרברניק: בזמן שסוגרים את בית המרקחת במרפאה אזורית חבל אילות, הפתרון הכי מהיר הוא לפנות לרוקח מחוזי בלשכת הבריאות מחוז דרום ולקבל אישור לשחרור תרופות.

<מאיה גרברניק: הרופא ייתן את התרופות.

<מאיה גרברניק: לקבל את האישור עוד לפני שאתם מחזירים, באותה תקופה של חצי שנה.

אלי אלאלוף: הרופא יחזיק מלאי של תרופות?

<מאיה גרברניק: בדיוק.

<מאיה גרברניק: זאת התשובה שאני קיבלתי כי הסברתי מה הבעיות.

<אלדר ברקוביץ: הסעיף הזה נקרא סעיף 41 בפקודת הרוקחים.

<אלדר ברקוביץ: הוא לא יושם עד היום בשום מקום בארץ.

<אלדר ברקוביץ: יש בו בעייתיות גדולה מאוד ביישום שלו.

<אלדר ברקוביץ: את מוזמנת לחזור לאנשי משרדך ולשאול אותם מה יהיה הפתרון.

<אלדר ברקוביץ: סעיף 41 מדבר על כך שהארון יהיה באחריות הרופא והחלוקה תהיה על ידי האחות.

<אלדר ברקוביץ: כשלא תהיה אחות ויהיה רק רופא, על מי תיפול האחריות?

<אלדר ברקוביץ: חברינו בהסתדרות הרפואית לא מסכימים לזה.

אלי אלאלוף: יש גבול כמה אנחנו יכולים.

<אלדר ברקוביץ: התקנה הזאת כרגע לא מעשית.

אלי אלאלוף: היות והצעת פתרון, אני ממליץ שתעשי מעקב עד שזה ייושם.

<מאיה גרברניק: אם אפשר, עוד דבר.

<מאיה גרברניק: אני מתנצלת אבל אני רוצה להגיד שהרפואה היא לא רק טיפול בחולים אלא חלק מאוד גדול היא מניעה.

<מאיה גרברניק: יש באילת לשכת הבריאות נפת אילת ששייכת למחוז דרום.

<מאיה גרברניק: יש לנו באילת מעל 50 בתי מלון, כמעט 200 בריכות שחייה, יש משהו כמו 250 מסעדות, 13 סופרמרקטים גדולים והבעיה שלנו היא שאין לנו תקנים.

<מאיה גרברניק: יש לי אחראית על בריאות הסביבה, מרכזת פיקוח לבריאות הסביבה, שהיא עושה את הכול.

<מאיה גרברניק: יש לי אחת שעושה את הפיקוח על שירותי המזון, על כל מפעלי המזון ועוזרת גם לבריאות הסביבה.

אלי אלאלוף: זאת ממש לא הרמה אליה אנחנו יכולים להגיע אליה.

אלי אלאלוף: אני מבין שיש כאן בעיה של תפקוד של לשכת הבריאות באילת מבחינת יכולת כוח אדם וכולי.

אלי אלאלוף: אני בטוח שעכשיו ירשמו את זה במשרד הבריאות ויצטרכו להתמודד עם האתגר הזה.

<מאיה גרברניק: מילה אחת לגבי קופות החולים, שתי קופות חולים הכי קטנות באילת, שם אין רופאים מומחים ראשוניים, לא רופא משפחה, לא רופא ילדים.

אלי אלאלוף: מי אלה הכי קטנות?

<מאיה גרברניק: לאומית ומאוחדת.

<מאיה גרברניק: בכל קופה שני רופאים שלא מומחים.

<מאיה גרברניק: רופא כללי.

<מאיה גרברניק: לא בלאומית ולא במאוחדת אין רופא ילדים.

<אלדר ברקוביץ: אנחנו לקראת דיון על הנושא הזה.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני מציע שמשרד הבריאות ייקח על עצמו את זה.

אלי אלאלוף: קופה זו היערכות והיא צריכה למצוא את עצמה.

<גיל מושקוביץ: סמנכ"ל מבצעים במד"א.

<גיל מושקוביץ: יושב ראש הוועדה, כמו שאתה מכיר מד"א ואתה מכיר את מד"א מצוין, המענה של מד"א במדינת ישראל הוא בסוף תקציב אחד שהוא מתוך הארגון.

<גיל מושקוביץ: מדינת ישראל לא מממנת את פעילות מד"א פרט למקרים חריגים מאוד.

<גיל מושקוביץ: נקודת ההזנקה של מד"א שמוצבת בספיר נפתחה במימון הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<גיל מושקוביץ: כאשר הרשות הפסיקה את המימון שלה לפני כמה שנים, המשכנו וממשיכים להחזיק את הנקודה הזאת מתקציב מד"א.

<גיל מושקוביץ: הנקודה הזו פעילה בשעות הבוקר שאלה השעות בהן רוב הפעילות שיש במקום מבחינת קריאות.

<גיל מושקוביץ: בשעות הערב והלילה האחריות היא על המועצה כמו מועצות אזוריות אחרות יחד עם אמבולנסים של מד"א שנמצאים בישובים.

<גיל מושקוביץ: במועצה יש חמישה אמבולנסים והיא אמורה להפעיל אותם יחד עם מתנדבי המועצה ולתת מענה לאירועים ולפנות.

<גיל מושקוביץ: סך הכול מבחינת כמות האירועים בקרב 3,800 תושבים שיש שם ועוד 4,000 עובדים זרים בערך – מהנתונים שלפחות דני העביר לי בזמנו – יש שם בסביבות אירוע אחד בשלושה ימים בשעות הלילה.

<גיל מושקוביץ: זה לא שאנחנו מזלזלים באירוע הזה אבל זאת כמות האירועים.

<גיל מושקוביץ: בערך אירוע אחד בשלושה ימים.

<גיל מושקוביץ: בסביבות 100 אירועים בשנה בשעות הלילה, השעות בהן האמבולנס שלנו פועל על בסיס מתנדבים ולא על בסיס תקן שכיר.

<גיל מושקוביץ: אנחנו הגשנו למשרדי האוצר והבריאות לפני כשנה ומשהו תכנית למתן מענה טוב יותר שנועד לפריפריה.

<גיל מושקוביץ: התכנית הוגשה ואני יודע שהיא איפה שהוא בדיונים בין המשרדים.

<גיל מושקוביץ: התכנית הזאת אמורה לתת מענה הרבה יותר טוב לכל הפריפריה, גם לפריפריה מאוד רחוקה וגם לפריפריה יחסית קרובה, גם למגזרים השונים ולא רק בדרום אלא גם בצפון, באיו"ש ובנקודות נוספות.

<גיל מושקוביץ: בהתממש התכנית הזאת, ברגע שמישהו יחליט לתקצב אותה, בטוח שניתן שירות הרבה יותר טוב גם במקומות האלה והמתנדבים יוכלו לשמש יותר כגיבוי למענה.

<גיל מושקוביץ: מעבר לזה יש גם מסוק שפעיל בשדה תימן.

<גיל מושקוביץ: הוא מגיע לאזור מועצה אזורית ערבה תוך בערך עשרים דקות ולא יותר.

<גיל מושקוביץ: מסוק עם שני פרמדיקים שמאויש 24 שעות ביממה.

<קריאה: אם הוא לא תפוס במקום אחר.

<גיל מושקוביץ: אני לא זוכר אירוע שבשנה האחרונה המסוק היה תפוס.

<גיל מושקוביץ: היו שם 19 פינויים בשנת 2017 על ידי המסוקים שלנו.

<גיל מושקוביץ: מעבר לזה, אנחנו מחזיקים באילת כוננות מיוחדת גם טובת פינוי מבית החולים כדי לעזור להם לווסת מהר מאוד חולים ונפגעים.

אלי אלאלוף: כמה זמן אורכת טיסה בהליקופטר מאילת לבאר שבע?

<גיל מושקוביץ: מאילת לבאר שבע, 45 דקות.

<גיל מושקוביץ: בין 45 ל-50 דקות.

<גיל מושקוביץ: תלוי בהרבה מאוד גורמים.

<גיל מושקוביץ: דובר כאן על הנושא של הצבת מסוק שלישי, מסוק באילת.

<גיל מושקוביץ: אנחנו יודעים שיש תכנית כזאת של משרד הבריאות שהיא תכנית מבורכת וחשובה.

<גיל מושקוביץ: חשוב מאוד שיעמידו מסוק בחניון בית החולים או יותר נכון במנחת בית החולים.

אלי אלאלוף: כמה מסוקים יש לכם בכלל?

<גיל מושקוביץ: כרגע פעילים שני מסוקים.

<גיל מושקוביץ: אחד נמצא בפוריה ואחד בשדה תימן.

<גיל מושקוביץ: הכוונה היא להפעיל מסוק שלישי באילת.

<גיל מושקוביץ: כמובן שנדרש לזה גם תקצוב וגם הכנות מיוחדות.

<גיל מושקוביץ: מנחת בית החולים כרגע – התחיל לדבר על זה הרפרנט של משרד הבריאות – לא מתאים להעמיד בו מסוק 24 שעות בגלל תנאי מזג האוויר והייחודיות של אילת.

אלי אלאלוף: היות וסוגרים את שדה דב, למה לא קושרים את הסגירה של שדה דב עם שיפור השירות?

<קריאה: לא סוגרים אותו.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: עוד מעט יעשו מזה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: למה לא יהיה משא ומתן בין משרד הבריאות ומשרד התחבורה על הצורך לקבל פיצוי על זה?

<גיל מושקוביץ: אין לי מוג.

<אלדר ברקוביץ: הפיצוי על שדה דב צריך להיות רכבת מהירה לאילת.

<גיל מושקוביץ: שדה התעופה על שם רמון שאמור להיפתח בשנה זו, אמור לשנות מבחינתנו הרבה מאוד מבחינת הפעילות.

<גיל מושקוביץ: כנראה שהוא יביא לשם הרבה יותר תנועה קרקעית של רכבים.

<גיל מושקוביץ: אנחנו הגשנו גם לזה איזושהי תכנית של עיבוי ולהעמיד ניידת טיפול נמרץ צמוד לשדה התעופה.

<גיל מושקוביץ: כמובן שנדרש לזה גם תקציב.

<גיל מושקוביץ: הניידת הזאת תיתן מענה גם לכל היישובים בכביש 90, חבל אילות וכל מי שנמצא שם בגזרה וכמובן שתיתן מענה גם לכיוון הערבה.

אלי אלאלוף: אני מתחיל להיות לחוץ כמוכם מבחינת הזמן.

אלי אלאלוף: הייתי אמור לנעול את הישיבה.

<שי וולף: אני תושבת מושב פארן.

<שי וולף: אני מכירה את הבעיות שהועלו כאן מקרוב.

<שי וולף: אני רק רוצה לומר שבערבה התיכונה כל צרות הפריפריה שתוארו כאן הן חמורות פי כמה.

<שי וולף: בית מרקחת לא היה.

<שי וולף: סגירת ארון התרופות הכפרי הביא אותי שבוע אחרי לידה עם ילדה בת שלוש עם כאבי אוזניים, בלי יכולת לקבל טיפול רפואי.

<שי וולף: כאבו לה האוזניים, לא הייתה התרופה בפארן.

<שי וולף: זה אומר שבית המרקחת הקרוב ביותר הוא 100 קילומטרים לאילת הלוך ו-100 קילומטרים בחזרה או לנסוע לדימונה או לבאר שבע שזה כבר 150 קילומטרים הלוך-חזור בשביל מוצר בסיסי שאפילו לא דורש מרשם.

<שי וולף: עד כמה שאני יודעת יש בערבה התיכונה מבנה שמיועד לבית מרקחת אך הוא מעולם לא תופעל על ידי קופת חולים.

<שי וולף: יש עוד בעיה מאוד מרכזית של ערבה תיכונה ואלה כל התושבים השקופים שלנו.

<שי וולף: ראש המועצה שלנו דיבר על 3,800 תושבים.

<שי וולף: חוץ מזה יש עוד מאות תושבים זמניים שהם אנשי המכינות, עבודה עברית, שמגיעים לתקופה והם צורכי שירותי בריאות אך הם לא רשומים כי הם באים לתקופה קצרה.

<שי וולף: הם לא רשומים פר קפיטה של המרפאות שלנו אך הם צורכים זמן רופא וזמן אחות.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת נורית קורן, ברוכה הבאה.

<שי וולף: חוץ מהם יש גם את אלפי העובדים הזרים שזכאים לקבל שירותי רפואה טובים אך גם הם לא מתוקצבים פר קפיטה.

<שי וולף: זאת אומרת, הם לא מקבלים את שירותי הרפואה הדרושים להם.

<שי וולף: לוקחים אותם לבית חולים ומטפלים בהם.

<שי וולף: באמת משקיעים אבל כל שעות רופא ושעות אחות שהם מקבלים, והם מקבלים ואף אחד לא מונע מהם, בא על חשבון התושבים.

<שי וולף: מבחינת החוק, ברגע שיש לך שירותי רפואה, אתה חייב להעניק אותם ולא משנה מי הבן אדם שנכנס במצוקה אליך, אבל מדברים כאן על חוסר של רפואה יועצת.

<שי וולף: רפואה יועצת זה דבר חשוב מאוד והכרחי אבל דיברה כאן הרופאה של לשכת הבריאות המחוזית על רפואה מונעת.

<שי וולף: אם יהיה לרופא שלי מספיק זמן לטפל בי, מספיק שעות רופא בשביל כל מי שנזקק לשירותיו, הוא יכול גם לצמצם את מספר הנסיעות שנוסעים תושבי הערבה, 150 קילומטרים לסורוקה כדי לשבת שלוש דקות מול רופא יועץ, לחדש מרשם שלרופא המשפחה אסור לחדש, ואז יהיה אפשר לצמצם את זה אם כל תושב הערבה – ולא משנה מי הוא ואיזה דרכון הוא מחזיק – יהיה מתוקצב כי אין מה לעשות, כמו שאמרת, צריך לעשות כאן שיתוף פעולה.

<שי וולף: אנחנו במצוקה של שעות רופא, במצוקה של שעות אחות והרופא שלנו רוצה לתת לנו את היחס הזה.

<שי וולף: אחרי שמישהו מתאשפז בבית חולים, הוא גם ב-10:00 בלילה ירים טלפון לשאול מה קורה אתו.

אלי אלאלוף: חברים, זאת רק ההתחלה.

אלי אלאלוף: אני מבטיח לכם.

אלי אלאלוף: אבל לא נוכל להמשיך היום בדיון הזה ואני חייב להגיע לסיכום.

<קריאה: חסרה כאן אכיפה.

אלי אלאלוף: הכול חסר.

אלי אלאלוף: לא קיימתי את הדיון כדי לחשוב שיש לנו פתרונות ואנחנו יודעים הכול.

אלי אלאלוף: זאת רק ההתחלה.

נורית קורן: אדוני, משפט לפני שאתה מסכם.

נורית קורן: ברור לנו שיש בעיה עם שירותי בריאות ובעצם אנשים נשלחים למרכז הארץ ולא מקבלים את הטיפול שלהם באילת או בערבה.

נורית קורן: הדבר שמצער מאוד הוא שאם בן אדם מגיע לבית חולים במרכז, חס וחלילה נפטר, מי משלם את ההוצאות?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה משהו אחר.

אלי אלאלוף: אני לא נכנס לזה.

אלי אלאלוף: תסיימי בנימה קצת יותר חיובית.

נורית קורן: גם זה צריך להיכלל בשירותי הבריאות.

אלי אלאלוף: לנורית יש מומחיות.

אלי אלאלוף: היא דואגת לכל פרט ופרט.

אלי אלאלוף: אחד התיקים המדהימים שהוציאה מהתרדמת, מהזנחה פושעת של המדינה, אלה ילדי תימן.

אלי אלאלוף: אני מסכם.

אלי אלאלוף: הדיון נקבע לשעה אבל אנחנו קיימנו שעה חצי ואני מרגיש כמה זה לא מספיק, אבל לא ידעתי כמה האזור הזה מוזנח מבחינת בריאות.

אלי אלאלוף: היום קיבלנו מכם חלק מהתמונה ונמשיך.

אלי אלאלוף: כיושב ראש ועדה וכחבר כנסת אני אעשה לעצמי תכנית עבודה לגבי הטיפול באזור שלכם.

<קריאה: יש אנשים שבכלל לא מקבלים טיפול רפואי.

אלי אלאלוף: אני לא אצליח לסיים ולהגיע לכל הנקודות שאתם מעלים.

אלי אלאלוף: אני מבטיח שלוועדה תהיה תכנית עבודה בנושא הערבה ואילת.

אלי אלאלוף: אנחנו גם נפעל בקרב כל הגופים, משרד הבריאות וקופות החולים למיניהן, ונבקש מהם תכנית עבודה כדי לטפל בהזנחה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודיע שאנחנו בוועדת הבריאות לא לקחנו שום ישוב או שום אזור כל כך ללב כמו האזור שלכם ואנחנו הכול כדי לתקן.

אלי אלאלוף: הזמן שנשאר לי באופן אישי, אבל בטוח הוועדה תמשיך אחרי, יוקדש בעיקר לאילת.

<קריאה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.