ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 692, 2018-01-30 09:04

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-30 בינואר 2018, י"ד בשבט התשע"ח, השעה 9:04 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: על סדר היום הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30), התשע"ז-2017.

<יעל סלנט: אנחנו נמשיך מסעיף 9לה.

אלי אלאלוף: לפני כן, יש למישהו הערה כללית?

<משה אברהמי: ארגון נכי צה"ל.

<משה אברהמי: שתי שאלות טכניות.

<משה אברהמי: קראתי את כל הפרוטוקולים שפורסמו עד היום ויש שם כל מיני בקשות שאגף השיקום יחזור וייתן תשובות.

אלי אלאלוף: השאלה שלך באה אחרי שיחה עם היועצת המשפטית.

אלי אלאלוף: יהיו לנו שתי ישיבות על הדברים האלה שאנחנו צריכים לקבל תשובות עליהם.

אלי אלאלוף: יהיו שתי ישיבות על התשובות האלה כולל דיונים.

אלי אלאלוף: דיון אחד יהיה דיון סגור עם חברי הכנסת והאגף כדי להתכונן והשני יהיה דיון פתוח.

אלי אלאלוף: אז נביא את כל הדברים שביקשנו להשלים, אינפורמציה והצעות.

אלי אלאלוף: כל זה רשום בצורה מאוד מדויקת.

אלי אלאלוף: בראוו על העבודה שלך אבל יש מי שעושה עבודה.

<משה אברהמי: תודה.

<משה אברהמי: זאת תשובה.

<משה אברהמי: שאלה שנייה.

<משה אברהמי: אחרי שהחוק יחוקק, צריך להוציא תקנות.

<משה אברהמי: להוציא את התקנות האלה ייקח שנים.

<משה אברהמי: מה יקרה עד שהתקנות האלה יבוצעו?

אלי אלאלוף: אם תשים לב, כל הזמן כשאנחנו עוברים על הסעיפים, אנחנו מנסים להביא לחוקים או להצעת חוק שניתנת ליישום, לפחות בחלקה הגדול, ללא תקנות.

<יעל סלנט: יש גם הוראות מעבר.

<יעל סלנט: כמו שאמרו נציגי משרד הביטחון, וחזרו על כך כמה וכמה פעמים, יש הוראות מעבר.

<יעל סלנט: אנחנו כמובן נגיע אליהן בהמשך וככל שמשהו יתפספס שם, אפשר לדבר על זה.

<יעל סלנט: בעיקרון עד שהתקנות ייכנסו לתוקף, ההוראות הקיימות היום אמורות להמשיך לחול.

<יעל סלנט: לא אמור להיווצר מצב של ואקום בין התקנות שיותקנו מכוח החוק שיחוקק לבין ההוראות שנמצאות היום בתוקף.

<יעל סלנט: כאמור, כשנגיע לסעיף של הוראות המעבר שהוא ממש בסוף, נוכל לבחון אם יש דברים שנשמטו בטעות או לא נזכרו או שצריך לשנות או לתקן.

<יעל סלנט: בעיקרון זה המצב.

אלי אלאלוף: ההערה הראשונה שלך לגבי התקנות, לצערי אתה צודק.

אלי אלאלוף: רוב החוקים שעשינו והתחייבו לתקנות, זה לוקח זמן לבצע את זה.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו ננסה למזער את הנזק.

<משה אברהמי: רק רציתי שיהיה ברור לנו שכל זמן שאין תקנות, משהו מחליף אותן.

אלי אלאלוף: זה לא חל על זה.

<מאיר חלבי: ארגון נכי צה"ל.

<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, מכובדיי חברי הוועדה, זאת הישיבה השלישית בנושא ניידות רכב רפואי, מה שמסמן מעל לכל ספק שנושא זה חשוב מאוד לנכי צה"ל.

<מאיר חלבי: אין חולק על כך שנכי צה"ל הקריבו מנפשם ומגופם למען ביטחון המדינה.

<מאיר חלבי: אין חולק שנכי צה"ל לא צריכים להיות מקופחים לרעה משאר אזרחי המדינה והמשק הישראלי, קרי, נכי ביטוח לאומי שלהם שלוש וחצי שנים להחלפה.

<מאיר חלבי: עובדי מדינה וחברי כנסת מחזיקים רכב לא יותר משלוש שנים, חברות ליסינג מוציאות למכירה את צי הרכב שלהן בטרם הגיעו לשלוש שנים ולהן יש מערכת לוגיסטית של מוסכים, מגרשים ותחזוקה שוטפת, מה שאין לנכי צה"ל.

<מאיר חלבי: זה לא חכם וזה לא נכון, לא יאה ולא נאה לשחק בהחלפת רכב רפואי, כשמו כן הוא, לנכי צה"ל בעשורים האחרונים.

<מאיר חלבי: פעם מעלים, פעם מורידים.

<מאיר חלבי: התחלנו עם 33 חודשים בשנות ה-70 וכעת דקה לפני כניסה לדיונים בתזכיר הנכים מעלים לארבע שנים.

<מאיר חלבי: ממש מחטף.

<מאיר חלבי: הוכח שזה לא הביא חסכון למשרד הביטחון.

<מאיר חלבי: אדוניי היושב ראש, אין נכה צה"ל אחד שהחליף רכב במועד הנקוב.

<מאיר חלבי: אין נכה צה"ל אחד שהחליף את הרכב במועד הנקוב וזאת למה?

<מאיר חלבי: כי עד שהנכה מזמין רכב חדש ועד שמשרד הביטחון מעביר את הכסף ליבואן, לוקח שלושה וארבעה חודשים ומסיום גמר החשבון, הנכה מחכה עוד 20 ימי עסקים.

<מאיר חלבי: לאמור, אין נכה צה"ל אחד שמחליף במועד שלא לדבר על נכים שמחכים לרכב בהתאמה מה שלוקח גם עשרה חודשים ממועד ההחלפה.

אלי אלאלוף: זה נאום שלם.

אלי אלאלוף: הבעיה ידועה.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע לבעיה ונתמודד אתה.

<מאיר חלבי: אני רוצה להדגיש עוד דבר אחד ואני מסיים.

אלי אלאלוף: זה לא מקום לנאומים.

אלי אלאלוף: אני ממליץ לך, עוד מעט יהיה כאן מקום פנוי ושם תוכל לעשות נאומים, במליאה.

אלי אלאלוף: זאת לא המטרה.

אלי אלאלוף: תסיים את דבריך אבל זאת לא המטרה.

<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, אין אחד או אחת במדינת ישראל שמסוגל לבטל את הרכב הרפואי לנכי צה"ל והלומי הקרב פוסט טראומתיים.

<מאיר חלבי: אין חיה כזאת.

<מאיר חלבי: מישהו מהצד השני יגיד שאפשר לבטל.

אלי אלאלוף: בואו לא נתחיל עם זה.

אלי אלאלוף: מאיר, באמת, עם כל הכבוד, הדברים שאתה אומר, זה אפילו פוגע.

אלי אלאלוף: תרשה לי להגיד עם כל הכבוד שאני רוחש לך ומגיע לך.

אלי אלאלוף: אף אחד לא התכוון לבטל, אף אחד לא התכוון לפגוע.

אלי אלאלוף: יש התלבטות בין שלוש וחצי שנים לארבע שנים.

אלי אלאלוף: אני מודה שאני משוכנע יותר לשלוש וחצי שנים בגלל כל הדברים הטכניים שהסברתם לי.

אלי אלאלוף: אין צורך בנאום כזה שהוא לא מקדם את הנושא.

<אבי חן: מחוז תל אביב, ארגון נכי צה"ל.

<אבי חן: לסעיף 9כב.

<אבי חן: אני מתכוון לסעיף בו כתוב שהסכום הוא 1,145 שקלים ו-1,254 שקלים.

<יעל סלנט: אני אקדים ואומר שלא דנו בסעיף הזה.

<יעל סלנט: לא הקראנו את הסעיף.

<אבי חן: אני לא מדבר על סכומים.

<יעל סלנט: אני יודעת.

<יעל סלנט: אני רק אומרת שלא דנו בקבוצות הזכאות.

<יעל סלנט: יש עוד הרבה מה לדון שם.

<אבי חן: לגבי סעיף 9כב.

אלי אלאלוף: שמעת מה אמרה לך היועצת המשפטית?

אלי אלאלוף: לא דנו בסעיף.

אלי אלאלוף: כשנגיע לסעיף, אתה רשום ותוכל להתייחס.

אלי אלאלוף: באת עם שיעורי בית מוכנים ואנחנו נכבד.

אלי אלאלוף: ברור.

<יעקב זכאי: בוקר טוב.

<יעקב זכאי: ארגון נכי צה"ל.

<יעקב זכאי: שאלה טכנית לחלוטין.

<יעקב זכאי: האם יש הבדל כלשהו בנוסחים בין זה לבין נוסח הקודם?

<יעל סלנט: אין שום הבדל.

<יעל סלנט: הנוסח הוא בדיוק אותו נוסח.

אלי אלאלוף: חברים, יש עוד משהו?

אלי אלאלוף: אין.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<יעל סלנט: כמו שאמרנו, בדיון הקודם סיימנו את סעיף 9לד ועכשיו אנחנו בסעיף 9לה.

<יעל סלנט: 9לה.

<יעל סלנט: זכאות נוספת לניידות לנכה בעל דרגת נכות מיוחדת נכה בעל דרגת נכות מיוחדת יקבל, בכפוף להוראות לפי סעיף 9א, רכב רפואי בבעלות המדינה בנפח מנוע שלא יעלה על 3,800 סמ"ק, ואם לא יימצא רכב יציג בנפח 3,800 סמ"ק – לא יפחת מ-3,000 סמ"ק, במקום הסיוע הקבוע בסעיף 9כב, ובלבד שהוא נכה בעל דרגת נכות מיוחדת בשל קטיעת שתי גפיים תחתונות, קטיעת שתי גפיים עליונות, 50 אחוזים לפחות בשל קטיעת גפה עליונה אחת בצירוף 50 אחוזים לפחות בשל פגימה בגפה עליונה שנייה, 50 אחוזים לפחות בשל קטיעת גפה תחתונה אחת בצירוף 50 אחוזים לפחות בשל פגימה בגפה תחתונה שנייה, שיתוק בשתי גפיים תחתונות, שיתוק בשלוש גפיים, שיתוק בארבע גפיים.

<יעל סלנט: נכה בעל דרגת נכות מיוחדת בשל עיוורון, יקבל, בכפוף להוראות לפי סעיף 9א, לפי בחירתו, רכב רפואי בבעלות המדינה בנפח מנוע שלא יעלה על 3,800 סמ"ק, ואם לא יימצא רכב יציג בנפח מנוע 3,800 סמ"ק – לא יפחת מ-2,000 סמ"ק, במקום רכב רפואי לפי סעיף 9כב(4) או 9כב(5)(ד), לפי העניין.

<יעל סלנט: נכה שקיבל רכב רפואי בבעלות המדינה לפי סעיף זה, יהיה זכאי לקבל סיוע להחלפת הרכב כמפורט להלן ובלבד שבמועד ההחלפה יחזיר את הרכב הקודם לידי משרד הביטחון: מדי חמש שנים – אם הותקנו ברכב אבזרים שערכם עולה על 50 אחוזים מעלות הרכב.

<יעל סלנט: מדי 42 חודשים – בכל מקרה אחר.

<יעל סלנט: (1) נכה שזכאי לרכב רפואי בבעלות המדינה יקבל דמי ניידות חודשיים כמפורט להלן, במקום דמי ניידות לפי סעיף 9ל: לנכה הזכאי לרכב לפי סעיף קטן (א) – בסכום של 4,744 שקלים חדשים, ואם הוא נדרש לנסוע ללימודים, לעבודה או לפעילות ספורטיבית – בסכום של 5.823 שקלים חדשים.

<יעל סלנט: כאן אנחנו בעצם רוצים להעיר, גם כתבנו בצד, שבתוך הסעיף הזה גלומים דמי ניידות שהם דמי ניידות רגילים ועוד איזשהו רכיב שהוא רכיב שיקומי במהותו.

<יעל סלנט: אם הוא נוסע לפעילויות הספציפיות האלה של לימודים, עבודה או פעילות ספורטיבית, הנכה הזה יקבל עוד איזושהי דלתא של כ-1,000 שקלים.

<יעל סלנט: בדיון, נדמה לי ששני דיונים אחורה, הקראנו את סעיף 9סו, שנמצא בפרק אחר, ומדבר על מדי ניידות גם למטרות שיקומיות ושם המטרות השיקומיות הן אחרות.

<יעל סלנט: יש מטרות נוספות.

<יעל סלנט: יש שם גם לימודים ועבודה כמו שיש כאן, וגם הוספנו פעילות ספורטיבית כי משרד הביטחון קיבל את הטענה, אבל אין כאן לדוגמה מטרות כמו מרכז שיקום, הכשרה תוך מפעלית, מקומות של התנדבות.

<יעל סלנט: בסעיף 9סד יש גם אבחונים, טיפולים נפשיים, מועדון שיקומי.

<יעל סלנט: כלומר, המטרות השיקומיות הן לא אחידות, לא כאן ולא בתמונת הראי של סעיף 9סו וגם 9סד שהסבירו לנו שהוא קצת אחר וכן נרצה לשמוע האם כמו שהסכמתם בסעיף 9סו, להוסיף את הפעילות הספורטיבית, יש נכונות גם להוסיף כאן לפחות את הדברים שיש בסעיף 9סו, כמו מרכז שיקום, הכשרה תוך מפעלית ומקום של התנדבות.

<ערן יוסף: יועץ משפטי, משרד הביטחון.

<ערן יוסף: אנחנו מסכימים להרחבה, להוסיף את המסגרות הנוספות ולהשוות בין שני הסעיפים.

<ערן יוסף: אני רק רוצה להדגיש, כמו שאמרתי בסעיף הקודם, שהתוספת ניתנת לפי הסעיף הזה ולפי ההוראה למי שנוסע לפעילויות האלה מרחק של 500 קילומטרים לפחות בחודש.

<ערן יוסף: זה לא נרשם בתזכיר החוק בטעות.

<ערן יוסף: אנחנו מבקשים להוסיף את זה גם כאן וגם שם.

<יעל סלנט: לכתוב את ה-500 קילומטרים בחודש?

<יעל סלנט: להכניס גם פה וגם שם?

<סאלאח ריזק: נציגות נכים קשים.

<סאלאח ריזק: הערה בקשר למה שאמר היועץ המשפטי.

<סאלאח ריזק: זאת הרעה.

<סאלאח ריזק: זה לא היה בעבר וזה משהו חדש שהוא מוסיף, את ה-500 קילומטרים לחודש.

<סאלאח ריזק: זה לא היה.

<סאלאח ריזק: בסעיף 9לה כתוב שלא יפחת מ-3,000 סמ"ק.

<סאלאח ריזק: גם זה לא היה בעבר.

<סאלאח ריזק: דברים סטנדרטים שחוזרים על עצמם ולא היו בעבר.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: נותנים איזושהי תוספת לפעילות ואנחנו יודעים שנפש וגוף מבחינתנו זה אותו הדבר.

חיים ילין: צריך לטפל גם בנפש וגם בגוף.

חיים ילין: אתם פותחים את הכול ושמים התניה ואומרים עד 500 קילומטרים.

חיים ילין: מינימום 500 קילומטרים.

חיים ילין: אנחנו יודעים – מי שלא גר בפריפריה, כי מי שגר בפריפריה יודע – ש-500 קילומטרים הוא עושה ביום אחד.

חיים ילין: מי שהוא עירוני, שצריך לנסוע בתוך תל אביב, להגיע עד ראשון לוקח לי שעה, מראשון לתוך תל אביב לוקח לי שעתיים נוספות עם כל הפקקים.

חיים ילין: למה אתם שמים 500 קילומטרים?

חיים ילין: למה?

חיים ילין: מה אתם מרוויחים מזה?

חיים ילין: אתם לא סומכים על האנשים?

<חזי משיטה: אנחנו חושבים שהתקציב שאנחנו מוסיפים כאן למי שעושה את הפעילויות האלה צריך להצדיק את זה.

<חזי משיטה: התקציב הוא גדול.

חיים ילין: שיוכח שהוא עושה את הפעילות, אם אתה רוצה.

חיים ילין: זה בסדר.

<חזי משיטה: הפעילות יכולה להיות גם במרחק הליכה.

<חזי משיטה: אז בוא ניתן את זה כתוספת, כהטבה כספית, ונוותר על הנסיעה הזאת.

חיים ילין: מה שקורה זה שיש כנראה חמישה שגרים ליד המקום הזה והרוב לא.

<חזי משיטה: אני לא מתעסק עם זה.

<חזי משיטה: חבר הכנסת ילין, 500 קילומטרים כדי לקבל 1,000 שקלים ויותר, צריך להיות מוכח, לפעילויות האלה, והוא צריך לנסוע אותן.

<חזי משיטה: התגמול הוא פי ארבע מהעלות האמיתית וזה בסדר גמור.

חיים ילין: זה לא נכון מה שאתה אומר.

חיים ילין: אני רוצה לומר לך שרכב של 3,500, עם כל המתקנים, רק כשאתה מניע אותו, כבר הלכו שלושה שקלים בלי לעשות כלום.

חיים ילין: אני מסכים שהפעילויות האלה צריכות להיות התנדבותיות וצריך להוכיח את זה.

חיים ילין: זה בסדר.

חיים ילין: אבל תפסיקו לשים מונה של מונית.

חיים ילין: תהיה ועדת חריגים מיוחדת שתעלה הרבה יותר מכל התוספת.

<חזי משיטה: הערה אחת לסאלאח ריזק.

<חזי משיטה: הדבר הזה מופיע היום.

<חזי משיטה: זה כתוב בהוראה גם היום.

<סאלאח ריזק: לא כתוב.

<חזי משיטה: כך אנחנו פועלים היום.

<חזי משיטה: תסתכל בהוראה.

<סאלאח ריזק: זה לא היה.

<קריאה: פרק ג', סעיף 19.

אלי אלאלוף: הפינג פונג הזה לא מוצלח.

אלי אלאלוף: הוא לא חיובי.

אלי אלאלוף: תקבלו רשות דיבור ותגידו הכול בצורה מסודרת כך שזה ייכנס לפרוטוקול במיוחד שיש חברים שעושים עבודה לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: שיחות ככה, זה ללא שליטה ואין טעם בהן.

<רפי כהן צמח: מחוז חיפה.

<רפי כהן צמח: אני חוזר על הדברים שכבר נאמרו בזכאויות הקודמות של ה-1,600 וה-1,800.

<רפי כהן צמח: שוב יש כאן תרגיל שאם לא יימצא רכב בנפח 3,800, הולכים כלפי מטה עד 3,000.

<רפי כהן צמח: אם לא יימצא רכב עם 3,000, אז עד 2,000.

<רפי כהן צמח: ביקשנו גם בפרקים הקודמים לבטל את זה.

<רפי כהן צמח: זה לא קיים בהוראה הקודמת וזה גם לא צריך להיות קיים בתזכיר.

<רפי כהן צמח: הנושא של ה-500 קילומטרים, איך אני יכול להוכיח אם הבן אדם נסע 500 קילומטרים לפעילות ספורטיבית?

<רפי כהן צמח: מישהו בודק לו בספידומטר?

<רפי כהן צמח: או שרוצים לתת עידוד לבן אדם כזה בנכות הקשה הזאת לצאת לפעילות ולעשות פעילות ספורטיבית או התנדבותית, או שרוצים למדוד אותו בסטופר.

<רינת גולד גזית: אני חוזרת לסעיף 9לה(א).

<רינת גולד גזית: אם אני זוכרת נכון, בשבוע שעבר דובר על כך שהאימיפלגים גם ייכנסו כאן, שפגועי הראש ייכנסו כאן.

<רינת גולד גזית: אני לא רואה אותם כאן ואם זה תיקון שהוסכם, זה מה שנאמר בשבוע שעבר.

<רינת גולד גזית: אני טועה?

<חזי משיטה: לא.

<יעל סלנט: למה הם לא בפנים?

<קריאה: אין סיבה.

<יעל סלנט: זה חלק מהדיון הגדול על פגועי ראש שממילא צריך לעשות.

<חזי משיטה: הנושא של הצגת פגועי ראש, אנחנו מחויבים בפני יושב ראש הוועדה, העבודה תסוכם במשרד הביטחון והיא תוצג.

<חזי משיטה: היא תיכנס כחלק בלתי נפרד מהחוק.

<חזי משיטה: אנחנו עושים עבודה על נושא של פגועי ראש.

<חזי משיטה: אני רק אומר שכבר הסכמנו – רינת, את גם יודעת – עוד לפני ההצגה במשרד הביטחון שהנושא של פגועי ראש, שהלכה למעשה הם קוודרופלגים, הם בפנים כבר.

<חזי משיטה: הורדנו את המושגים של קוודרופלגיה ופרפלגיה לגבי נכים מהסוג הזה שהם גם פגועי ראש וגם נכים בצורה הזאת.

<חזי משיטה: הם כבר בפנים.

<חזי משיטה: אני אומר שאימיפלגים שהם בצורה קשה, גם פגועי ראש וגם אימיפלגים, אנחנו עושים את העבודה, נסיים אותה, נציג אותה.

אלי אלאלוף: זה יהיה בסעיפים אליהם נחזור.

<רות פרמינגר: ארגון נפגעי פעולות איבה.

<רות פרמינגר: אני רוצה להתייחס לנושא של ה-500 קילומטרים ולומר שאתה טוען שאפשר לעשות את זה קרוב יותר לבית.

<רות פרמינגר: אני רוצה להזכיר לכולנו שלעשות את הפעילות הספורטיבית, זאת פעילות שמשולמת על ידי משרד הביטחון ולחילופין מבחינתנו ביטוח לאומי.

<רות פרמינגר: מרכז ספורט שקרוב אלי הביתה, הוא לא ספק מוכר תמיד של משרד הביטחון או של הביטוח הלאומי ולכן נאלצים האנשים להשתמש במי שהוא ספק מוכר ולא קרוב אבל הוא לא מספיק רחוק, 500 קילומטרים.

<רות פרמינגר: לכן האנשים נמצאים בתוך 300 ו-400 קילומטרים וזה המון וזאת הוצאה מאוד יקרה.

<רות פרמינגר: אני מסכימה לנושא של שעות ארוכות.

<רות פרמינגר: כשאני מגיעה לבית הלוחם, מהבית שלי זה כמעט שעה וזה המון זמן לעמוד בפקקים אבל זה המקום שהוא ספק מוכר ולכן אנחנו שם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שבלי להיות נכה, בדרך כלל ה-500 קילומטרים הראשונים מוענקים ללא שום דיווח וללא כל סיבה.

אלי אלאלוף: ההמשך, אם הוא צריך יותר, שיבוא להצדיק את זה.

אלי אלאלוף: לכן אני חושב שה-500 קילומטרים הראשונים, גם בקיבוץ שלו הוא עושה אותם.

<ערן יוסף: אני רוצה להסביר.

<ערן יוסף: יש דמי ניידות שמגיעים והם כוללים את ה-500 קילומטרים הראשונים.

<ערן יוסף: בא משרד הביטחון ואומר שאתה נוסע יותר מ-500 קילומטרים בחודש, אתה מקבל תוספת.

<ערן יוסף: זה בדיוק מה שאדוני אמר.

אלי אלאלוף: הבנתי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הבנתי אבל לא החלטנו.

אלי אלאלוף: מותר להבין משהו גם באמצע הדרך.

<יעקב זכאי: מעבר לטענה שבכלל לא צריך להכניס כאן מכסות של קילומטרים ונכה לא צריך להוכיח את הנסיעות שלו, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שכל מספר קילומטרים שיהיה כתוב כאן, יהיה אחר כך במחלוקת איך מודדים אותו.

<יעקב זכאי: אגף השיקום, כשהוא מודד מרחקים, למשל כשהוא מחזיר הוצאות נסיעה לטיפולים רפואיים, יש לו תוכנה עלומה שעל פיה קילומטרג' שונה ממה שתמצא , אם תחפש, ב-ווייז או ב-גוגל או בכל תוכנה פומבית אחרת.

<יעקב זכאי: הם מודדים מרחקים בצורה עלומה שאף פעם אינה מתאימה לכל מדידה אחרת שתעשה, בוודאי לא על פי המרחק האמיתי שאתה נוסע אותו.

אלי אלאלוף: איך אתם מודדים?

<חזי משיטה: ראשית, שום דבר לא עלום ואפשר להגיד לקובי איך עושים את זה.

<חזי משיטה: יש מערכת מסלולון שעל פיה אנחנו פועלים.

<חזי משיטה: הוא צריך להגיע מנקודה לנקודה.

<חזי משיטה: מודדים את הקילומטרים על הכביש מאותה נקודה שהוא נוסע לנקודה שהוא הולך אליה ומשלמים לו בהתאם.

<חזי משיטה: אני רוצה בכל זאת לחזור רגע להערה של חבר הכנסת ילין.

<חזי משיטה: אדוני היושב ראש, ה-500 קילומטרים לא יכולים להיות הראשונים שהם חופשיים כי אז היא הנותנת.

<חזי משיטה: הם יקבלו מהקילומטר הראשון את התוספת של ה-1,200 שקלים ואני חושב שזאת הטבה כספית.

<חזי משיטה: אז בוא נקרא לה הטבה כספית וניתן אותה, אם לא מודדים.

<חזי משיטה: דמי ניידות, תראו את המספרים.

<חזי משיטה: דמי הניידות שמשולמים הם גבוהים כדי לעשות לא 500 קילומטרים אלא עשרות בודדים של אלפי קילומטרים בחודש בכסף הזה, לדמי הניידות.

<חזי משיטה: התוספת הזאת היא תוספת לפעילויות מסוימות, לא בקרבת הבית, לא בקרבת מקום, אלא באמת אם הם צריכים לעשות אותן במרחקים שעולים על 500 קילומטרים.

<חזי משיטה: אני חושב שזה סביר מאוד.

<חזי משיטה: אם נוריד את זה, זאת תהיה הטבה כספית, כדאי לקרוא לה בשמה ולתת אותה.

אלי אלאלוף: היום היא קיימת במערכת?

<חזי משיטה: כן.

אלי אלאלוף: משלמים אותה?

<חזי משיטה: כן.

אלי אלאלוף: כך היה עד עכשיו?

<חזי משיטה: כן.

<סאלאח ריזק: רק ל-500 קילומטרים.

<סאלאח ריזק: היה אישור בית הלוחם על פעילות ספורטיבית תחרותית שקיימת שנים ולא התניה של 500 קילומטרים.

<סאלאח ריזק: זאת החרגה שקיימת לנכים.

<סאלאח ריזק: הם לוקחים רק את העניין של ה-1,200 שקלים.

<סאלאח ריזק: אתה לא בא מסביב ורואה את ההוצאות של הנכה שיוצא לפעילות הזאת בשביל השיקום שלו, בשביל הנפש שלו, בשביל הגוף שלו?

<סאלאח ריזק: לא מסתכל על זה.

<סאלאח ריזק: אתה לא רואה את ההוצאות מסביב?

<סאלאח ריזק: אתה רואה רק את הכסף הזה בסכום של 1,200 שקלים תוספות?

<סאלאח ריזק: זה מאוד חמור.

<חזי משיטה: אני חושב שבתוך דמי הניידות שקיימים לקטגוריה הזאת יש בהם כדי לעשות עשרות אלפי קילומטרים, בדמי הניידות האלה.

<חזי משיטה: זה מה אני אומר ואני עומד על זה.

<חזי משיטה: אני מכיר את זה.

<חזי משיטה: בדקנו את זה.

<פזית תדהר: הלשכה המשפטית, משרד הביטחון.

<פזית תדהר: חשוב לי להבהיר לוועדה.

<פזית תדהר: אנחנו מדברים כאן על דמי הניידות שניתנים למי שמקבל רכב רפואי בבעלות המדינה.

<פזית תדהר: המשמעות של רכב רפואי בבעלות המדינה היא שכל הוצאות האחזקה והביטוח וכל מה שקשור לאחזקת הרכב נעשה על ידי משרד הביטחון בכל מקרה ובנפרד.

<פזית תדהר: קרי, דמי הניידות שרשומים כאן אמורים לשמש אך ורק להוצאות הדלק.

<פזית תדהר: אלה סכומים מאוד מאוד גדולים, הסכומים שרשומים כאן, וגם התוספת שניתנת למי שהולך לאותן פעילויות שיקומיות, זאת תוספת של עוד כ-1,000 שקלים והיא רק עבור הדלק.

<פזית תדהר: לכן, כשאנחנו מסתכלים על זה, צריך לקחת את זה בחשבון.

<פזית תדהר: לכן התנאי של ה-500 קילומטרים הוא תנאי סביר ביותר.

<פזית תדהר: אני לא יודעת, אני מניחה מן הסתם שנכים קשים בוודאי נוסעים לכל מקום עם הרכב שלהם, עדיין אנחנו מדברים כאן על סכמים עצומים שהם רק עבור הוצאות הדלק.

<פזית תדהר: שכל אחד יחשוב כמה הוא מוציא על דלק בחודש.

<עידן קלימן: בוקר טוב אדוני.

<עידן קלימן: יושב ראש מחוז תל אביב.

<עידן קלימן: כמה הערות.

<עידן קלימן: לעניין ה-500 קילומטרים.

<עידן קלימן: הייתה כאן הערה שזה חלק מדמי הניידות הראשונים.

<עידן קלימן: זאת הערה לא נכונה.

<עידן קלימן: אין שום קשר.

<עידן קלימן: מה שאמר חבר הכנסת ילין, צריכת דלק היא לא רק לפי מרחק אלא היא גם לפי עמידה בפקקים.

<עידן קלימן: אדם שמגיע מנתניה לבית הלוחם בתל אביב בשעות הבוקר, שורף דלק כאילו נסע מאות קילומטרים ונסיעה של מעל שעה.

<עידן קלימן: אני מבקש להתייחס, וזה מאוד מאוד חשוב, למה שאמר יושב ראש מחוז חיפה ואיכשהו זה ירד.

<עידן קלימן: יש לך כאן רכב רפואי בבעלות המדינה בנפח מנוע שלא יעלה על 3,800 סמ"ק.

<עידן קלימן: מכיוון שמדובר בקבוצת נכים מאוד מצומצמת, הנכים הקשים ביותר, שבמציאות עולה על כל דמיון.

<עידן קלימן: יש אנשים עם כיסאות גלגלים ששוקלים מעל מאה קילו ולפעמים גם במצבי שכיבה וכדומה.

<עידן קלימן: נדרשים כאן לא פעם ולא פעמיים לרכבים מסוג סוואנה שהם 5,200 סמ"ק או 6,200 סמ"ק וכדומה.

<עידן קלימן: אני חושב שכל הסיפור הזה, ויכול להיות שיגידו שהנפחים ירדו, ונפחים עולים, אנחנו לא צריכים להיות מה שנקרא משועבדים לתעשייה ולאופנת תעשיית הרכב.

<עידן קלימן: אני חושב שבכל מה שקשור לנכים מאה פלוס שהם רכבי המדינה, כל הסיפור הזה של סמ"ק, למעלה ולמטה, בטח הסיפור הזה של הלמטה, צריך פשוט להתבטל, להיצמד לרכבים יציגים ולומר באופן הכי ברור את מה שהיה עד היום, שנכה מאה פלוס שמקבל התאמת רכב, אין בכלל מגבלה של כסף על הסיפור הזה.

<עידן קלימן: אם הוא צריך רכב מסוג ואן עם מעלית ורצפה מונמכת ורצפה מוגבהת, הוא יקבל.

<עידן קלימן: אם זה אומר שלכן צריך 6,000 סמ"ק, כי זה ה-GMC בארצות הברית עושה, זה מה שיהיה.

<עידן קלימן: אגב, עד היום זה היה.

<עידן קלימן: זה לא שיש לי ביקורת על האגף.

<עידן קלימן: עד היום בעניין הזה זה היה בסדר גמור.

<עידן קלימן: אני פשוט חושש שאם הדבר הזה ייכנס בצורה הזאת, שנה הבאה, בעוד שנתיים, בעוד שלוש שנים, יבוא מישהו ויגיד שהרכבים האלה, אי אפשר יותר לקבל אותם.

<עידן קלימן: את הדבר הזה חשוב מאוד לשים עכשיו.

<עידן קלימן: התייחסות אחרונה למה שהקריאה עד עכשיו היועצת המשפטית.

<עידן קלימן: אני לא חושב שצריך לחכות לדיון מיוחד על העניין הזה.

<עידן קלימן: העוולה היא עוולה נוראית.

<עידן קלימן: אני אומר לך שאני נתקל בזה על בסיס יומי.

<עידן קלימן: כל פעם כשאני מגיע למועדון של פגועי ראש, יש את המלווה שניגש אלי או את ההורה שניגש אלי ושואל אותי למה הבן שלו שלא מסוגל אפילו לתקשר אתו, לא מקבל רכב מדינה.

<עידן קלימן: למה הוא מקבל רכב רפואי ואתה כמשותק שיכול לנהל משא ומתן ויכול לדבר, נמצא עם רכב מדינה.

<עידן קלימן: אני חושב שזה בכלל לא מחייב דיון מיוחד, אדוני, אלא כל מי שהוא פגוע ראש מאה פלוס, חייב לקבל רכב מדינה.

<עידן קלימן: חייב.

<עידן קלימן: האנשים האלה לא יכולים לנהל בעצמם משא ומתן, לא יכולים למכור ולא יכולים לדווח.

<עידן קלימן: תודה.

<נעים עזר: יושב ראש מחוז ירושלים.

<נעים עזר: יש בעיה שלפי תקנה 5.5 יש נכים שהם גם פגועי גפה עליונה מעל 50 אחוזים וגם גפה תחתונה מעל 50 אחוזים.

<נעים עזר: הנכים האלה מקבלים רכב של 2,000 סמ"ק אבל על פי ההבנות של הארגון יחד עם האגף, הנכים האלה בעצם נכים קשים מאוד והם מקבילים לנכה קטוע שתי רגליים.

<נעים עזר: לכן הנכה הזה בעצם צריך לקבל זכאות לרכב כמו רכב מדינה של 3,800 סמ"ק.

<נעים עזר: לצערנו הרב הדבר הזה לא מיושם.

<משה אברהמי: אני רוצה לחדד את דבריו של יושב ראש מחוז ירושלים.

<משה אברהמי: אנחנו פגועי תקנה 5.5.

<משה אברהמי: קטועי יד, קטועי רגל ופגימות נוספות, מאה אחוזים מיוחדים.

<משה אברהמי: אנחנו בסך הכול 14 אנשים כאלה באגף השיקום אבל יש תופעה מעניינת ששני אנשים, לפני תיקון התקנה, קיבלו רכב מדינה אבל ה-12 האחרים לא מקבלים רכב מדינה.

<משה אברהמי: האגף נלחם בנו, ואני לא מבין למה.

<משה אברהמי: אני מבקש מראש האגף שיסביר מבחינה מוסרית ועקרונית איך שני אנשים קיבלו.

<משה אברהמי: דרך אגב, ללא כל הוראה.

<משה אברהמי: אין כל הוראה וכבר הסברתי לכם בפגישות הקודמות שקטועי יד ורגל אינם מופיעים בהוראות אגף השיקום.

<משה אברהמי: לא היה קיים דבר כזה.

<משה אברהמי: היו בסך הכול שניים כאלה אחרי ששת הימים והצמידו אותם למאה המיוחדים אבל במשך השנים נוספו עוד 12 כאלה והם לא הוכנסו לתקנות.

<משה אברהמי: אני מבקש כל הזמן להכניס אותנו עכשיו לחוק.

<משה אברהמי: שראש האגף גם יסביר איך שניים כאלה קיבלו, על סמך מה, ולמה הוא לא רוצה להכניס את הנוספים.

<מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, לא הבנתי את האמור בסעיף (2) - מדי 42 חודשים בכל מקרה.

<מאיר חלבי: צריך להבהיר מעל לכל ספק מה זה רכב מדינה ומה זה רכב רפואי.

<מאיר חלבי: רכב מדינה הוא שהמדינה מטפלת לו גם אם נשרפת לו נורה, ורכב רפואי, הנכה מטפל גם בתקר וגם בנורה השרופה.

<מאיר חלבי: תמיד היה הפרש, במשך שנים, בין רכב רפואי לבין רכב מדינה.

<מאיר חלבי: אז כאן רכב מדינה הוא 42 חודשים ורכב רפואי הוא 48 חודשים.

<מאיר חלבי: צריך לעשות ש-42 חודשים, זה רכב מדינה ו-36 חודשים זה רכב רפואי.

<איציק שושן: מחוז תל אביב.

<איציק שושן: אני לא ראיתי כאן אזכור לגבי המאה פלוס, העיוורים, שבשבע השנים האחרונות הם עברו לרכב מדינה וזה היה בהסכמה והם החזירו את הכסף של הרכב הרפואי שהם קנו.

<איציק שושן: הם מוגבלים בסכומים כאשר למאה פלוס יש להם סדר גודל של 320 ואותם הגבילו ל-290 אלף שקלים.

<איציק שושן: בנוסף, קצבת הדלק אצל העיוורים, העיוור לא נוהג, רעייתו לוקחת אותו לאן שהוא צריך וחוזרת בחזרה ואחרי שעתיים שוב חוזרת לאסוף אותו.

<איציק שושן: שם צריכה להיות התייחסות לקצבת הדלק שצריכה להיות מתאימה למאה פלוס.

<דני בן אבו: מחוז השפלה.

<דני בן אבו: רציתי להוסיף שה-500 קילומטרים לא משנים את המצב ולא פורצים את התקציב.

<דני בן אבו: יש לי שני ספורטאים פרה-לימפים.

<דני בן אבו: אחד גר ברעננה ואחד גר בהרצליה.

<דני בן אבו: אם הוא עושה 450 קילומטרים, הוא לא יקבל את העידוד הזה?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: תהיה ועדת חריגים.

<דני בן אבו: זה כל כך לא מהותי.

<דני בן אבו: זה ממש בטל בשישים.

<דני בן אבו: מדובר בקבוצה קטנה שהלוואי ויצאו לפעילות התנדבותית או לעבודה.

<דני בן אבו: העידוד של יציאה לעבודה או פעילות ספורט, זאת המהות ולא 450 או 500 קילומטרים.

<עידן קלימן: סליחה, אני מתנצל, שכחתי הערה קטנה.

<עידן קלימן: לגבי סעיף (ג)(2) לגבי ה-42 חודשים ברכבי מדינה.

<עידן קלימן: אני מתכוון להחלפה.

<עידן קלימן: אני חושב שכאן אדוני מקבל את התשובה ההחלטית.

<עידן קלימן: כאשר הרכב שייך למדינה – ואני נהנה מזה, כך שלכאורה אני עכשיו פוגע בעצמי כשאני אומר את זה אבל אני חושב שחשוב שזה ייאמר כאן – כאשר המדינה מחזיקה ברכוש שלה, היא יודעת להחליף את הרכב כל שלוש וחצי שנים כי זה מה שנכון, אבל כשזה שייך לנכה והנכה סופג, זה ארבע שנים.

<עידן קלימן: אני חושב שכאן אתה מקבל את התשובה מה באמת נכון להיות.

<עידן קלימן: הרכבים הרפואיים חייבים להישאר שלוש וחצי שנים בדיוק כמו רכבי המדינה.

<עידן קלימן: נאה דורש, נאה מקיים.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה מכם שתתייחסו אליה בתשובות שלכם.

אלי אלאלוף: ראשית, האם אפשר לעשות טבלה למי מגיע רכב מדינה ולמי מגיע רכב רפואי.

<חזי משיטה: נעביר לך טבלה כזאת.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי.

אלי אלאלוף: אני שומע את כל ההערות ובסוף זה מעין בינגו, מי מקבל רכב מדינה בו כולם היו רוצים אבל לא אפשרי שכולם יקבלו ומי מקבל רכב רפואי .

אלי אלאלוף: אני שואל.

אלי אלאלוף: אני לא נותן תשובות בשאלות שלו אלא רק שואל.

אלי אלאלוף: נקודה שנייה.

אלי אלאלוף: אם רכב מדינה, המדינה החליטה שכדאי שיוחלף עד 42 חודשים, למה הרכב הרפואי שהוא בבעלות חלקית לפחות של הנכה, למה זאת תקופה ארוכה יותר?

אלי אלאלוף: אני בטוח שהמדינה מתחזקת את הרכב שלה בצורה אופטימלית.

אלי אלאלוף: למה אתם לא מביאים את זה לנתונים דומים ושווים כדי שאנשים ירגישו טוב?

אלי אלאלוף: אני חוזר ל-500 קילומטרים שהקדשנו להם יותר מדי זמן.

אלי אלאלוף: אני פשוט מבקש שתתנו תשובה שמתאימה למה שהיה עד היום.

אלי אלאלוף: אם היא הייתה טובה עד היום – תמשיכו בה.

אלי אלאלוף: אל תנסו לעשות שינוי כי ההרגשה כאן היא שבדרך יש איזה שינוי.

אלי אלאלוף: לפי מה שהבנתי, לא התכוונתם לעשות שינוי אלא צילום מצב.

אלי אלאלוף: אני שואל מה המצב היום בנושא הזה.

אלי אלאלוף: שאר השאלות הן יותר מדי טכניות ואני מודה שאיבדתי את הקשר עם כולן ואני סומך עליכם שתדעו לתת תשובות.

ענת ברקו: אדוני, ברשותך, בקשר למה שאמרת.

ענת ברקו: אם באותה הזדמנות יש צורך לעדכן את הזכאים לרכב מדינה, זה הזמן לעשות את זה.

<חזי משיטה: אני לא מאחל לאף אחד שיזדקק לרכב מדינה.

<חזי משיטה: זאת נכות מיוחדת לאוכלוסייה מיוחדת.

<חזי משיטה: ייכנס לשם רק מי שזכאי.

<חזי משיטה: אנחנו נעביר לך את הטבלה.

<קריאה: היא כתובה.

<חזי משיטה: אני לא מאחל לאף אחד שייכנס לשם.

אלי אלאלוף: היום יש פירוט מדויק.

אלי אלאלוף: למה לשאלת החבר שלנו מי שמקבל רכב מדינה, זה נס.

<חזי משיטה: אני חוזר ואומר.

<חזי משיטה: רכב מדינה לאוכלוסיית המאה אחוזים פלוס, זו אוכלוסייה שהיא מטופלת באופן מיוחד כולל ה-500 קילומטרים.

<חזי משיטה: מה שאמרת אדוני, זה מה שנוהג.

<חזי משיטה: אין כאן הרעה במה שכתוב בתזכיר החוק או בפרק הזה של הרכב.

<חזי משיטה: כמו שאמרתי, התוספת היא יותר מהוגנת ל-500 קילומטרים שנדרשים.

<חזי משיטה: היא מכסה כמעט 2,000 קילומטרים או 1,500 קילומטרים לפי החישובים של חבר הכנסת ילין.

<חזי משיטה: היא מכסה את הטווחים האלה והיא הוגנת והיא טובה והיא נכונה.

<חזי משיטה: אף אחד לא מונע מהם ללכת לשום מקום.

<חזי משיטה: בדמי הניידות שמתקיימים היום, אפשר לעשות את הפעילויות שנדרשים לעשות.

<חזי משיטה: לגבי 3,800 סמ"ק.

<חזי משיטה: אמר כאן עידן.

<חזי משיטה: אני חוזר על עצמי ואני אומר את זה פעם נוספת כי הוא הכניס גם את הסוואנה שבאמת נדרשת לרכבים בהם נכה עולה עם רמפה והוא צריך מרחק, הוא צריך גובה ואנחנו עושים את זה.

<חזי משיטה: יש רכבים באגף שיקום לנכים קשים מאוד שעולים למדינת ישראל, ואנחנו עושים את זה, מיליון שקלים כי אנחנו קונים את הרכב ומנמיכים אותו ושמים בו מתקנים כדי שנכה שיש לו רק כף יד אחת שעובדת והראש בסדר, שהוא יוכל לנהוג ברכב.

<חזי משיטה: זה רכב שעולה מיליון שקלים וכשיש מתקנים כאלה, הרכב הזה יוחלף רק אחרי חמש שנים כי השקענו בו הרבה כסף וזה נכון לעשות כך.

<חזי משיטה: לגבי 42 חודשים, שוב, זה לאוכלוסייה מיוחדת של מאה פלוס.

<חזי משיטה: רוצים, אגף שיקום מוכן כי הטענה היא כאילו המדינה משלמת על זה, אז היא עושה 42 במקום 48.

<חזי משיטה: אנחנו מוכנים ל-48 חודשים, להכניס את זה לתוך התזכיר.

<חזי משיטה: תקשיבו למשפט הבא.

<חזי משיטה: אני לא חושב שלמאה פלוס צריך לעשות את זה.

<חזי משיטה: צריך להישאר כמו שזה אבל אם זה מה שהם טוענים, הם מאשימים שהמדינה חוסכת מזה או מרוויחה מזה, נעשה 48 חודשים.

<חזי משיטה: זה לא מה שצריך.

<רפי כהן צמח: חזי, הטענה היא הפוכה.

<חזי משיטה: אני הבנתי.

<רפי כהן צמח: את ה-46 להוריד ל-42.

<חזי משיטה: אחרי שאני יושב אתך כל כך הרבה שעות, אתה חושב שאת זה לא הבנתי?

<עידן קלימן: אבל נוח לך לחזור ל-48.

אלי אלאלוף: אני מחזק את הגישה הזאת.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שיש כאלה שגומרים רכב ב-30 חודשים ויש כאלה שגומרים אותו ב-60 חודשים.

אלי אלאלוף: מה זה חשוב?

אלי אלאלוף: העיקר שהרכב משרת טוב את הנכה.

אלי אלאלוף: אנחנו בתצוגת אופנה ורוצים מודל אחר?

אלי אלאלוף: הכי חשוב זה שהרכב יתפקד.

אלי אלאלוף: אם יש כאלה שמחזיקים רכב והרכב הוא טוב, אל תשחקו בדברים קטנים של למה 42 ולא 43 ולמה 44 ולא 42.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה הופך ללא נעים.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם.

אלי אלאלוף: כאן בכנסת אני לא הסכמתי שייתנו לי רכב חדש.

אלי אלאלוף: לא חייבים לרוץ לבזבוז כספי ציבור.

אלי אלאלוף: הכי חשוב שהאגף אחראי לספק רכב מתפקד אופטימלית.

אלי אלאלוף: זה הכי חשוב.

אלי אלאלוף: המשחק של החודשים הוא ממש משחק לא רלוונטי.

אלי אלאלוף: מה שהשתכנעתי כשאמרתי שאני בעד 36 חודשים, השתכנעתי מסיבות טכניות שאתם הסברתם לי.

אלי אלאלוף: נדמה לי ש-שושן הסביר לנו את זה כי הוא מכיר את זה.

<חזי משיטה: אתה מתכוון ל-42.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ל-36 חודשים.

אלי אלאלוף: בסעיף הקודם.

<איציק שושן: אני אמרתי שהיבואן היום נותן שלוש שנים אחריות וכדאי מאוד להיצמד לשלוש שנים אחריות שזה מכסה את הכול וזה עושה פחות בעיות למערכת כולה.

אלי אלאלוף: בזה השתכנעתי.

אלי אלאלוף: לכן אני חושב שבואו נפסיק לשחק בוויכוח הזה על החודשים האלה.

אלי אלאלוף: הכי חשוב, ובאמת מה שאני מצפה ואני בטוח שאתם שוקלים את זה, מה הוא הרכב האופטימלי.

אלי אלאלוף: אם צריך 5,000 סמ"ק או 3,200, תשאירו לעצמכם גם את הגמישות להחליט מה הרכב המתאים ביותר לנכה.

אלי אלאלוף: למה זה אוטומטית למטה?

אלי אלאלוף: אולי זה טוב יותר אוטומטית למעלה?

אלי אלאלוף: אתם מחפשים לשרת את הנכה.

אלי אלאלוף: אני בטוח בזה ואני לא אומר א זה בציניות כלשהי חס וחלילה.

אלי אלאלוף: תשאירו את הגמישות בהסכמת הנכה עצמו שיכול להיות שותף לבחירה כי אתם לא תחייבו אותו אם הוא לא מרגיש טוב ברכב הזה, גם אם הוא 5,000, ולא תספקו לו.

אלי אלאלוף: אני בטוח בזה.

אלי אלאלוף: המשחק הזה של המספרים האלה, לדעתי זה מבלבל את המהות של הנושא.

אלי אלאלוף: המהות של הנושא זה רכב אופטימלי לנכה, רכב שמתאים לו כל הזמן, שלא ירוץ כל הזמן לתיקונים במוסך, רכב שהוא יכול לנהוג בו בצורה אופטימלית בעצמו ואם יש ויכוח בין האגף לבין הנכה, תביאו איזו סמכות, ועדת ערר, צוות מקצועי שיגיד שלעניות דעתו זה מה שצריך להיות ושיכול לקחת בחשבון את חוות הדעת של שני הצדדים.

אלי אלאלוף: לדעתי המשחק הזה של המספרים אף פעם לא יספק אף אחד.

<קריאה: ועדה בין-משרדית.

<קריאה: 33 חודשים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שגם אם הייתה ועדה בין-משרדית ועל משרדית, אני מעריך את המשרדים כמו שאתם מעריכים אותם.

אלי אלאלוף: כשנוח לכם, אתם מדברים עליהם.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שלי לא נוח לדבר על משרדי הממשלה שלנו.

<אליהו אדרי: איך אני עם רכב עם 3,600 סמ"ק חי עם 1,400 שקלים שאני מקבל?

אלי אלאלוף: זה משהו אחר.

<אליהו אדרי: אני מחזיק אוטו חמש שנים.

אלי אלאלוף: אדוני, אני מסכים אתך.

<אליהו אדרי: אני מקבל 1,400 שקלים בחודש.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שיספקו לך את הנתונים ולא יספקו לך את הרכב הרצוי לך.

אלי אלאלוף: את זה אתה רוצה?

<אליהו אדרי: אני מקבל רכב עם מעלית.

<אליהו אדרי: אני מחזיק אוטו חמש שנים כשאחרי שלוש שנים יש בלאי באוטו.

<אליהו אדרי: אני עושה 110 אלף קילומטרים בחודש.

<אליהו אדרי: אני נוסע פעמיים בחודש לרמב"ם לטיפולים.

<אליהו אדרי: אני נוסע לבית לווינשטייין לטיפולים.

<אליהו אדרי: לא מכירים בכלום.

<אליהו אדרי: בשום דבר לא מכירים.

<אליהו אדרי: אני עם מאה אחוזי נכות.

<אליהו אדרי: נכה פעמיים, פעם בשלום הגליל נפצעתי ופעם במלחמת יום כיפור.

אלי אלאלוף: אני חוזר למהות.

אלי אלאלוף: המהות היא לקבל רכב שמשרת בצורה אופטימלית את הנכה.

אלי אלאלוף: זה דיון ולא משא ומתן אפילו.

אלי אלאלוף: זה שיח בין הנכה לבין האגף.

אלי אלאלוף: כאשר חוזרים למספרים, כאילו כתבתם מספרים כדי לרמות אחד את השני.

אלי אלאלוף: תתחילו לכתוב.

אלי אלאלוף: כל אחד, מי שמסוגל לעקוב אחרי כל המספרים האלה, או שהוא מתמטיקאי או שאין לו מה לעשות.

אלי אלאלוף: היות וכולנו לא מתמטיקאים ולכולנו יש מה לעשות, תשאירו מספיק גמישות.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתמצאו את הנוסחאות שמאפשרות את הגמישות לתת לנכה את הרכב האופטימלי לעצמו.

אלי אלאלוף: לא לחוק.

<ערן יוסף: אני רוצה להסביר כי אני חושב שיש איזושהי אי הבנה.

<ערן יוסף: המספר 3,800 שמופיע כאן מתייחס לקביעת הרכב היציג לאוכלוסייה המדוברת.

<ערן יוסף: הסיפא שמדברת על לא יפחת מ-3,000 – כבר הודענו בדיון הקודם שאנחנו מוכנים למחוק אותה.

<דני בן אבו: היית צריך למחוק אותה עכשיו.

אלי אלאלוף: זה נמחק.

<ערן יוסף: זה נמחק.

<ערן יוסף: מה שאדוני מדבר, על התאמת רכב לנכה הספציפי, עוד לא דיברנו על זה.

<ערן יוסף: נגיע לזה.

<ערן יוסף: יש ועדה להתאמת רכב.

<ערן יוסף: כל אדם שה-3,800 הבסיסי – מדובר על רכב 3,800 – לא מתאים לו, ניגש להתאמת רכב ושם אין הגבלה.

<ערן יוסף: זה יכול להיות רכב של 5,000 סמ"ק, של 6,000 סמ"ק וכל דבר אחר.

<ערן יוסף: הסוואנה שהוזכרה כאן, היא 2,000 סמ"ק ואפשר לנסוע בה.

<ערן יוסף: הסמ"ק כאן רלוונטי רק לבחירת הרכב היציג ולא להתאמה של הרכב הספציפי לאדם שלא מתאים לו.

<קריאה: אין סוואנה עם 2,000 סמ"ק.

אלי אלאלוף: אני שמח על ההבהרה.

אלי אלאלוף: היא באמת הולכת לכיוון של הגמישות.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אחת הבעיות היא השמה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה שנאמר על ידי היועץ המשפטי כדי שגם אתם תבינו.

אלי אלאלוף: הבהרה מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: בסוף הרכב יותאם לפי הצרכים של הנכה.

אלי אלאלוף: ליד כל הטכניקות האלה, יש כאן מהות שהובהרה לנו ולכולכם.

חיים ילין: אחת הבעיות שלנו שבחקיקה שאנחנו רושמים גם את הסמ"ק וכשהטכנולוגיה הולכת ומשתפרת, החוק הזה עוד חמש שנים כנראה לא יהיה שווה כלום.

חיים ילין: אני אומר לכם את הדברים כמו שהם.

חיים ילין: כאשר מדברים על התאמה, לא תהיה לכם גמישות.

חיים ילין: על סמ"ק אחד ילכו לוועדת ערר.

חיים ילין: זה מה שאני מנסה להסביר.

חיים ילין: לצערי כבר כמה שנים אני מנסה להיכנס לראש של הנכים כי עד שאתה לא נכה, אתה לא יכול להבין אותם, ואני מנסה להבין גם את משרד הביטחון.

חיים ילין: חוסר האמון שקיים בין כל מי שיושב כאן, אני לא יכול לשנות אותו בחקיקה.

חיים ילין: אני יכול לעזור טכנית לזה שיהיו פחות מגבלות כי ככל שיש פחות מגבלות, כך אתם תסתדרו יותר טוב.

חיים ילין: כך אני רואה את המשימה שלי כאן בחקיקה הזאת.

חיים ילין: אני מציע לכם להגמיש כמה שיותר את נושא הסמ"ק, לא להתחיל עם ה-500 קילומטרים.

חיים ילין: עקרונית אני אומר לכם, תפסיקו עם הדבר הזה.

חיים ילין: שכן ילך לבית הלוחם, שכן יתנדב, שכן יוכיח כמו שכל אחד מקבל.

חיים ילין: גם אני, אם אני רוצה ללכת להשתלמות או משהו, אני מביא פתק מהרופא.

חיים ילין: זו המערכת ואין מה לעשות.

חיים ילין: תתנהגו בצורה כזאת ותאמינו לי, האמון יעלה ואז אולי נצליח לבנות מערכת קצת יותר בריאה במצב שנוצר.

חיים ילין: אני מציע לכם לא לשים את הסמ"ק.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני מאוד מודאג.

חיים ילין: היום הסמ"ק הזה הולך ומשתנה כל הזמן.

חיים ילין: כל המנועים משתנים, הכול הולך לתפיסה אחרת לגמרי ומה יקרה אם מחר בבוקר הרכב העירוני יהיה חשמלי?

חיים ילין: איפה רשום כאן?

חיים ילין: מה יקרה?

חיים ילין: נלך לכיוון הזה, למה?

חיים ילין: כי הוא הרבה יותר ירוק, הוא רק עירוני, הוא כל מה שאתם רוצים ואיפה הוא מופיע כאן?

חיים ילין: הוא לא מופיע כאן.

אלי אלאלוף: לא ניכנס להבנה מה זה רכב.

אלי אלאלוף: בשבילי רכב זה מפתח.

אלי אלאלוף: יותר מזה, אני מסתבך.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, האמירה שנאמרה כאן לגבי שלוש שנים, כל כך נכונה.

חיים ילין: הרי גם חברי כנסת, כל רכב ממשלתי הוא ליסינג של שלוש שנים כי יש אחריות בתוך שלוש השנים.

חיים ילין: בהסכמים, בלי מגבלה של קילומטרים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: חברות הליסינג לוקחות בחשבון שזה ממוצע.

חיים ילין: מישהו עושה 20 אלף בשנה ומישהו, פסיכי כמוני, עושה מאה ומשהו לשנה.

חיים ילין: בסוף הם לוקחים את הממוצע.

חיים ילין: אני חושב ששלוש שנים, זה נכון אלא אם אתם תצליחו להגיע למכרז שיהיה לשלוש וחצי שנים, אבל זה כבר סיפור אחר.

אלי אלאלוף: חיים, תאפשר לנו להתקדם.

<יעקב זכאי: אני רוצה לחזק גם את ידיך כבוד היושב ראש וגם את ידי חבר הכנסת ילין.

<יעקב זכאי: זו בדיוק המטרה, שנכים יוכלו להשתמש ברכבים בתקופה נכונה ללא עלויות חורגות מכיסם.

<יעקב זכאי: לזו בדיוק הייתה הכוונה כפי שאני הבנתי אותה של עידן.

<יעקב זכאי: כשהוא נתן את הדוגמה של רכב מדינה עם שלוש וחצי שנים, כאשר מדובר ברכב מדינה – האחריות על הרכב היא של המדינה.

<יעקב זכאי: לכן הוא השווה והראה שכאשר האחריות היא על חשבון המדינה, היא מבינה ששלוש וחצי שנים זו התקופה האופטימלית.

<יעקב זכאי: כאשר מדובר בנכים שאין להם רכב מדינה, הם נאלצים, כמו שדיברנו על כך בישיבה הקודמת, להוציא כסף מכיסם כדי להחזיק את הרכב בהוצאות חריגות, מעבר לתקופת האחריות.

<יעקב זכאי: זו הייתה הכוונה של עידן ובהקשר הזה אני מסכים לגמרי עם מה שנאמר כאן.

<עוזי בן חיים: אני רוצה לחזק את הדברים של עורכת הדין גזית ושל עידן ובאמת לעמוד על כך כאחד שנפגע בראש ולומר שחייבים לצאת מכאן עם החלטה היום ולא לוותר לאגף השיקום בנושא של חברים שנפגעו בראש.

<עוזי בן חיים: אין שום צורך להמתין עם ההחלטה הזאת.

<עוזי בן חיים: חברים שהם מאה פלוס, הם מאה פלוס וצריכים לתת להם את הרכב בבעלות מדינה, במיוחד שאצלם המנגנון הראשי – קרי, הראש, שזה המחשב הראשי של הבן אדם – לא מתפקד והם לא יכולים להגיע להחלטות בזכות עצמם, להחליף רכב, לא להחליף רכב, לעשות כך או לא לעשות כך.

<עוזי בן חיים: זו צריכה להיות אחריות המדינה שצריכה לטפל בהם במלוא האחריות.

<עוזי בן חיים: אין הרבה אנשים כאלה.

ענת ברקו: בכמה אנשים מדובר?

<קריאה: מאה.

<עוזי בן חיים: הגיע הזמן שהעסק הזה יחזור לידי אגף השיקום שלו האחריות המלאה על האנשים האלה, במיוחד לאור העניין שהם ממש לא מתפקדים.

<עוזי בן חיים: בנוסף, מדוע אין השוואה או העלאה בתחזוקה של רכב לכל מי שיש לו מנגנון יד מלא?

<עוזי בן חיים: קרי, נפגעי גפיים קשים.

<עוזי בן חיים: מדוע הם שונים?

<עוזי בן חיים: הם מחזיקים רכב רפואי לגמרי על חשבונם, שזה כולל טיפולים רפואיים ופעילות ספורטיבית.

<עוזי בן חיים: לגבי אחזקת רכב, אכן פעם היה הבדל באחזקה בין הנכים הקשים, קרי, שיש להם רכב בבעלות המדינה לבין רכב רפואי, והיום זה למעשה התהפך.

<עוזי בן חיים: צריכים לעשות השוואה שזה יישאר אותו הדבר.

<מאיר חלבי: בקשר לרכב מדינה, ברור שזה 42 חודשים.

<מאיר חלבי: רכב רפואי צריך להיות 36 חודשים כמו בעובדי מדינה.

<מאיר חלבי: יש גם לנקוב את תאריך התחלת החלפת הרכב, 90 ימים לפני המועד הנקוב.

אלי אלאלוף: זה כבר נאמר.

אלי אלאלוף: חבר'ה, מה שנאמר – נאמר.

<משה אברהמי: אני ביקשתי קודם את התייחסותי של ראש האגף שיסביר לגבי תקנה 5.5.

<משה אברהמי: אנחנו הקטועים הנכים, מדוע לחלקם יש רכב מדינה ולחלקם אין רכב מדינה כאשר כולם מאה מיוחדים.

<משה אברהמי: שיבואו עקרונית ויסבירו למה הדבר הזה ועל סמך מה הם קיבלו רכב מדינה.

אלי אלאלוף: אמרנו את זה.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: אני זוכר שאמרנו.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה מהאגף.

אלי אלאלוף: היות ושמענו את ההצעה של הנכים, אני מבין שהיא כמעט אחת, אין מי שבא להגן על עמדה אחרת, ואני נוטה רק מבחינה טכנית, אני באמת מודה לך שושן על ההסברים, אני חושב שצריך לשנות את המועדים.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתיקחו את זה ותביאו לנו את המועדים החדשים שמומלצים והעלויות הנדרשות לכך, כדי שנוכל לקבל החלטה בעניין הזה.

ענת ברקו: בהכללה של כל האנשים.

אלי אלאלוף: כן.

ענת ברקו: תחת אותה קטגוריה.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: למי מגיע רכב מדינה.

ענת ברקו: לעשות סדר.

אלי אלאלוף: תעשו לנו את זה, אם אפשר לקבל את זה לפני הדיון הבא כדי שנוכל לעשות שיעורי בית אתכם.

אלי אלאלוף: אם לא, אז בוועדה נעשה דיון כי אתם רואים שקשה לצאת מכאן כי יש דעות בעיקר לכיוון מסוים.

אלי אלאלוף: לכן, תנו לנו את הנתונים כולל העלויות הכוללות, כולל ה-500 קילומטרים הראשונים וכל הסיפור הזה.

אלי אלאלוף: תביאו את העמדה שלכם.

אלי אלאלוף: ככל שתוכלו להגמיש, זה טוב יותר, ומה שלא, החקיקה תיעשה כמובן על ידי חברי הכנסת שאני מרגיש שלבם עם הנכים.

<עוזי בן חיים: התיקון לפגועי הראש.

אלי אלאלוף: כולל.

אלי אלאלוף: אמרנו.

ענת ברקו: זה מתייחס לכל הדברים שהעליתם.

אלי אלאלוף: כל הנושאים שעלו.

אלי אלאלוף: אני מבקש לסיים את הדיון הזה בנקודה הזאת וממשיכים.

<יעל סלנט: יש לו עוד המשך של אותו סעיף.

<יעל סלנט: אני חייבת לפני כן לומר שני דברים שעלו כאן ולא דייקו עד הסוף.

<יעל סלנט: דבר ראשון, ההבהרה של ערן שהוועדה קיבלה מאוד בשמחה שהרכב צריך לתאום את מגבלות הנכות.

<יעל סלנט: זה לא כתוב.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: תכתבו.

<ערן יוסף: זאת ועדת החריגים.

<ערן יוסף: נגיע לזה.

אלי אלאלוף: לא, לא ועדת חריגים.

אלי אלאלוף: זה לא חריג.

<יעל סלנט: זה לא חריג.

אלי אלאלוף: זה הרכב יהיה מתאים לנכה, זה לא חריג.

אלי אלאלוף: זאת המהות.

<ערן יוסף: אדוני, זאת נקראת ועדה להתאמת רכב.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני רוצה שבמהות יהיה כתוב שרכב שיוצע, מתאים לנכות של הנכה.

<חזי משיטה: מי יקבע את זה?

אלי אלאלוף: אתה.

אלי אלאלוף: אתה המקצוען.

<חזי משיטה: זה מה שקורה.

אלי אלאלוף: אם יש חריג והרכב במחלוקת עם הנכה, אז תלכו לוועדה.

אלי אלאלוף: אבל ההתחייבות שלכם היא בסיסית.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב שנבין את זה.

אלי אלאלוף: חברים, למה אני צריך חריג אם אני יכול לספק את השירות מראש וטוב?

אלי אלאלוף: למה אני צריך חריג?

אלי אלאלוף: תבינו, כמה שפחות המדינה תתערב בחיים של אזרח כשלהו, המדינה הזאת נעימה יותר לחיות בה.

אלי אלאלוף: אני בחיים שלי התקלקלתי שלוש שנים בשוויץ, בשליחות, לא מרצון, אתם יודעים כמה פעמים פגשתי פקיד שם?

אלי אלאלוף: אם אני אתאמץ, אולי ארבע פעמים בשלוש שנים.

אלי אלאלוף: אחד הלשין עלי שחניתי בשני מקומות ולא במקום אחד ואז נאלצתי כדי לקבל את הרכב ללכת לאיזה משרד.

אלי אלאלוף: תבינו, כמה שפחות מגע בין האזרח למערכת, כולם ייהנו מזה, גם האזרח וגם המערכת.

אלי אלאלוף: אני מציע שבמהות אתם אמורים לספק שירות כזה.

אלי אלאלוף: אם יש חילוקי דעות, זה מצוין ללכת לוועדת ערר.

<יעל סלנט: מה שהם מכוונים במשרד הביטחון ורוצים לומר שבתוך ועדת החריגים כתוב שאפשר להתאים רכב רפואי או רכב רפואי בבעלות המדינה לנכה שזקוק עקב נכותו ועקב מאפיינים מיוחדים לרכב שונה מזה שהוא זכאי לו לפי סעיף זה אף אם אינו ברשימת כלי הרכב היציגים.

<יעל סלנט: מה שבעצם משרד הביטחון מנסה לומר זה שהסעיף החריג הזה הוא לא כתוב בפרק של הרכב הרפואי ובפרק של רכב בבעלות המדינה בנפרד אלא הוא בעצם כתוב כחריג לשני הנושאים האלה ביחד.

<ערן יוסף: כיוון שיש סטנדרט.

<ערן יוסף: עד אליו אין שום בעיה.

<ערן יוסף: כאשר רוצים לחרוג מהסטנדרט, הולכים לוועדת התאמת רכב.

<ערן יוסף: אני לא מבין מה הקושי.

אלי אלאלוף: אין קושי אבל בתנאי שזה בהבנה.

אלי אלאלוף: אתה יודע, אני מאוד מעריך את העבודה, הלוואי שהנכים הכלליים היו מגיעים לרמת השירות שאתם מקבלים.

אלי אלאלוף: הלוואי.

אלי אלאלוף: כי כאן זה יותר ויותר צדק, גם אם הוא לפעמים מרגיז.

אלי אלאלוף: אבל שיינתן בצורה לארג'ית, פחות חוקרת את הנכה, פחות דורשת מהנכה.

אלי אלאלוף: ההבנה צריכה להיות אצל הפקיד.

אלי אלאלוף: הוא אמור להציע את הפתרונות הטובים ביותר.

אלי אלאלוף: לא צריך שהנכה יבוא ויגיד שהוא שמע שהשכן שלו קיבל אחר.

אלי אלאלוף: חבר'ה, יש לכם כאן אגף מדהים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, יש לכם משימה כל יום היסטורית, לתקן את מה שאזרח פשוט נתן למדינה, חלק מגופו ונפשו.

אלי אלאלוף: אתם חייבים לרוץ ולספק לו מהכלים שאתם מספקים לו.

אלי אלאלוף: רכב הוא כלי.

<קריאה: לא מותרות.

אלי אלאלוף: ודאי.

ענת ברקו: זאת פלטפורמה לתפקוד פחות או יותר סביר.

ענת ברקו: כך צריך להתייחס לזה.

אלי אלאלוף: תעשו את זה.

אלי אלאלוף: זה טכני.

<יעל סלנט: אבל זו שאלה עקרונית.

<יעל סלנט: אם אנחנו רוצים להשאיר את זה בסעיף של ועדת החריגים.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה חייב להיות בסעיף המהות.

ענת ברקו: נכון.

אלי אלאלוף: זאת המהות.

אלי אלאלוף: החריג, נלך ונתווכח.

אלי אלאלוף: זה כמו שאומרים השר יחליט.

אלי אלאלוף: שהשר יתעסק באירן.

אלי אלאלוף: אני לא מבין בצבא אבל ענת מבינה.

<יעל סלנט: עוד הערה.

<יעל סלנט: זה נכון שברכב בבעלות המדינה בעצם כל העלות של האחזקה היא על משרד הביטחון וזה באמת ככל שזה נוגע לסעיף הזה, אבל ככל שזה נוגע לסעיף 9סו עליו דיברנו, מגבלת ה-500 קילומטרים, בסעיף 9סו זה רכב רפואי .

<רינת גולד גזית: לא.

<רינת גולד גזית: אלה גם עיוורים.

<רינת גולד גזית: גם עיוורים מקבלים רכב בבעלות המדינה.

<יעל סלנט: אבל הם יכולים לבחור רכב בבעלות המדינה או לא רכב בבעלות המדינה.

<רינת גולד גזית: נכון.

<יעל סלנט: אז זה מורכב.

<יעל סלנט: אם זה לא רכב בבעלות המדינה, אני לא יודעת מה המצב הקיים כיום כשזה לא רכב בבעלות המדינה, האם גם אז יש את מגבלת ה-500 קילומטרים.

<יעל סלנט: אני מבינה שכל המגבלה הזאת בעצם נותרה עדיין בצריך עיון.

<יעל סלנט: אולי גם ראוי להבחין בין רכב שהוא בבעלות המדינה לבין רכב שהוא לא בבעלות המדינה מבחינת דמי ניידות והגבלה של ה-500 קילומטרים.

<ערן יוסף: אני חייב לומר שאני לא מבין מה מבקשים מאתנו.

<ערן יוסף: יש שתי רמות של סיוע.

<ערן יוסף: אם אנחנו מורידים את מגבלת 500 הקילומטרים, זה אומר שכולם יהיו ברמה הגבוהה ואז אין שתי רמות.

<ערן יוסף: אני אומר שוב שזה מה שנעשה היום.

<ערן יוסף: אדם מדווח שהוא עושה פעילות כזו וכזו, נמדד הקילומטרג' על ידי אנשי הרכב ומחליטים אם הוא מקבל את התוספת או לא.

אלי אלאלוף: למה צריך למדוד 500 קילומטרים?

אלי אלאלוף: באמת, חבר'ה.

אלי אלאלוף: איזה מין דבר זה החטטנות הזאת?

אלי אלאלוף: ואם לא בא לי לעבור דרך הרחוב שהמפה אומרת אלא בא לי לראות קצת נוף כשאני נוסע?

אלי אלאלוף: תנו להם 500 קילומטרים בלי ויכוח ושלום על ישראל.

<ערן יוסף: אז כל הנכים מאה אחוזים יקבלו עוד 1,200 שקלים.

אלי אלאלוף: מי שאמור לקבל.

אלי אלאלוף: אתה מעוניין שילך לפעילות כזאת ואחרת, זה מה שכתבת ושם יש את כל הסעיפים.

<קריאה: או עבודה או התנדבות או שיקום בספורט.

אלי אלאלוף: כיסיתם את הכול.

אלי אלאלוף: אז תנו להם את זה.

<קריאה: מה, לקבור אותו בבית?

אלי אלאלוף: חוץ מזה תצטרכו לשלם לשני פקידים כדי שיבדקו את זה.

אלי אלאלוף: לשם מה?

אלי אלאלוף: תנו את זה.

אלי אלאלוף: זה מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אני עבדתי רק בחמישה או שישה מוסדות, אף אחד לא ביקש ממני לפרט את ה-500 קילומטרים הראשונים.

אלי אלאלוף: לא אמרתי שתשלמו לי שאין רכב כמו שעושים במשרדים מסוימים.

אלי אלאלוף: את רוצה לקבל תשובה מדויקת לשאלה שלך?

<יעל סלנט: הם אמרו שהם יבדקו את כל המגבלה של ה-500 קילומטרים.

<חזי משיטה: אדוני היושב ראש, אתה הטלת עלינו ואנחנו נביא את הדברים.

<חזי משיטה: הטלת עלינו מספר דברים בנושא הרכב שאנחנו נבדוק אותם.

<חזי משיטה: אני לא רוצה שייווצר מצב של הבנה של חלק מהנכים שיושב כאן שהוא באמת בטל בשישים לעומת מספר הנכים הכללי שאנחנו עושים עבודה ואני מאמין שאנחנו עושים עבודת קודש ועושים אותה בנאמנות גדולה ורבה.

אלי אלאלוף: אני בטוח.

<חזי משיטה: גם בנושא הרכב.

<חזי משיטה: נושא החריגים הוא חלק קטן.

<חזי משיטה: רוב האנשים שמקבלים את הרכב על פי הזכאות, הם נוסעים בו, מסתפקים בו וזה תואם את הדרישות ואת הצרכים שלהם.

<חזי משיטה: כל ההרחבות שאנחנו נתבקשנו להביא, אנחנו נביא אותן ונשים את העלויות.

<חזי משיטה: ככל שחברי הכנסת יחליטו שצריך לשנות, זה לא התזכיר שהבאנו בפניכם כי התזכיר שהבאנו בפניכם הוא מצלם מצב.

<חזי משיטה: אנחנו מצלמים מצב ועושים את ההרחבות.

<חזי משיטה: נביא את תגי מחיר.

<חזי משיטה: ככל שחברי הכנסת יגידו שאלה הדברים שצריך לעשות ויוסיפו את התקציב לאגף שיקום, אנחנו נשמח לעשות אותם.

<חזי משיטה: זאת הרחבה גדולה מאוד.

מאיר כהן: של כמה?

אלי אלאלוף: לא, לא עכשיו.

מאיר כהן: אם זאת הרחבה של 30 מיליון שקלים או של 600 מיליון שקלים?

<חזי משיטה: כל מה שנתבקשנו, אנחנו נביא.

<חזי משיטה: מדובר בעשרות מיליוני שקלים ועוד לא נגענו בנושא הניידות.

אלי אלאלוף: לפני שנכנסת, מאיר, ביקשנו את כל השינויים, אם יש שינויים, שיעשו את ההערכות הכספיות כדי שנוכל לקבל החלטה במודע ולא כמו הבגרות של אתמול בלילה.

<ערן יוסף: אדוני, לגבי האמירה של לפשט ולהכניס.

<ערן יוסף: בעצם מה שאתם אומרים זה להוריד את המספר 3,800 מכאן.

אלי אלאלוף: אתה עושה לי מבחן במתמטיקה.

אלי אלאלוף: אני לא יודע מה זה ה-3,800.

<ערן יוסף: אנחנו ננסח את זה ונביא לך.

אלי אלאלוף: תביאו את זה כך שיהיה ברור לכל דכפין.

אלי אלאלוף: אם צריך להגמיש, תביאו טבלה פשוטה.

<רפי כהן צמח: זה כמו ה-1,600 וה-1,800.

<קריאה: הורדת ה-3,800 היא ללא כל תוספת תקציבית.

אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים לקריאת הסעיף.

<יעל סלנט: בואו נשלים את הקריאה של הסעיף ואז נעיר על כל הסעיף כולו.

<יעל סלנט: לנכה הזכאי לרכב לפי סעיף קטן (ב) – בסכום של 2,633 שקלים חדשים.

<יעל סלנט: דמי הניידות לפי סעיף קטן זה יעודכנו לפי שיעור שינוי מדד השמן והדלקים, כפי שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<יעל סלנט: נכה שזכאי לקבל רכב רפואי בבעלות המדינה יקבל, בתנאים ובסכומים שיקבע שר הביטחון, את כל הזכאויות הנוספות הפורטות להלן: מימון שיעורי נהיגה ומבחני נהיגה לנכה ולבן משפחה אחד שלו לפי קביעת קצין תגמולים.

<יעל סלנט: סיוע במימון אבזרי עזר לרכב, לנכה הזקוק להם עקב נכותו לפי קביעת קצין תגמולים.

<יעל סלנט: סיוע לרכישת מערכת איכון ואיתור לרכב ומימון דמי מנוי שנתיים.

<יעל סלנט: נכה שקיבל רכב רפואי בבעלות המדינה ובמועד החלפת הרכב קיבל אישור לרכישת רכבו הישן לפי חוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, יהיה זכאי לרכוש את הרכב הישן שהיה בשימושו בבעלות הפחותה ב-25 אחוזים ממחיר השוק של הרכב, ובלבד שיצהיר כי יחזיק ברכב לתקופה של שלוש שנים לפחות וכי לא יעבירו לאחר במהלך תקופה זו.

אלי אלאלוף: אז הוא מאבד את הזכות לרכב חדש?

<יעל סלנט: לא.

<יעל סלנט: בנוסף.

<קריאה: הוא מחזיק שני רכבים.

אלי אלאלוף: תסבירו לי מה היתרון בזה.

<קריאה: ברשותך, אני אקריא את ההסכם.

<קריאה: אני חושב שאני היחיד כאן בחדר שהיה.

<קריאה: אולי פזית תדהר הייתה.

<עידן קלימן: ההסכם הזה נעשה מול אגף השיקום בשנת 2004 עת הייתי יושב ראש ועד המשותקים.

<עידן קלימן: זה הסכם שהיה בין הנציגות הזו לבין אז רוני מורנו, ראש אגף שיקום.

<עידן קלימן: זה היה סיכום מנצח לכל הצדדים.

<עידן קלימן: אנחנו גילינו שמשרד הביטחון מאבד ערך גדול מאוד מרכבים האלה של רכבי המדינה.

<עידן קלימן: אני מדבר אתך ברמה של 50 ו-60 אחוזים ואף יותר.

<עידן קלימן: לעומת זאת נכים קשים היו נדרשים לרכוש במשפחה, בגלל בעיות ביטוחיות, עוד רכבים לבן.

<עידן קלימן: לדוגמה, הילד שלי לא יכול לנסוע על רכב מדינה.

אלי אלאלוף: ברכב מדינה אין אישור?

<עידן קלימן: רכב מדינה, אין אישור לילד לנסוע.

<עידן קלימן: נהג חדש לא יכול לנהוג בו.

<עידן קלימן: הבן שלי בן 17 וחצי והוא לא יכול לנהוג ברכב שלי.

<עידן קלימן: בסדר, זאת החלטה של המדינה ואני מכבד אותה.

<עידן קלימן: אני חושב שזה לא נכון אבל אני מכבד אותה.

אלי אלאלוף: ואם תשלם את ההשלמה של הביטוח?

<עידן קלימן: אי אפשר.

<עידן קלימן: טכנית זה בלתי אפשרי.

<עידן קלימן: ביררתי את זה וטכנית זה בלתי אפשרי.

<עידן קלימן: יש עוד כמה פרמטרים.

<עידן קלימן: הנכה היה נדרש למעשה לקנות למשפחה עוד רכב.

<עידן קלימן: בנוסף היו לא מעט פעמים שרכבים התקלקלו ליום ואם היה עוד רכב כזה של האישה למשל, אתה לא נדרש לנסוע למאגר ולהחליף.

<עידן קלימן: אז באנו לאגף שיקום בהצעה שהיא מנצחת לכל הצדדים, שהנכה יוכל לרכוש את הרכב ב-25 אחוזים פחות מהמחירון כמו שהוא יוצא ישירות למכרז, משרד הביטחון לא רק שהוא לא מפסיד אלא הוא מרוויח כי זה סכום פיקס וגם אין לו הובלה ושינוע וכל הדברים האלה, ועודדנו את הנכים על ידי זה גם לשמור על ערך הרכב כשהם מחזיקים אותו ולא יחזירו גרוטאות.

אלי אלאלוף: מי שקונה אותו, הוא קונה אותו עם האבזרים?

<עידן קלימן: הוא קונה עם האבזרים כי ממילא אתה לא יכול להתקין אותם ברכב אחר אלא זה לפרק ולזרוק, וגם זה עולה להם כסף.

<עידן קלימן: הנכה מקבל את זה וזה עובר לאחריותו והוא משלם את הכול ומממן את הכול.

מאיר כהן: שאלה.

מאיר כהן: ואם יש לו כבר רכב שני במשפחה, הוא גם יכול לקנות?

<עידן קלימן: כן.

<עידן קלימן: זה לא מוגבל.

<עידן קלימן: בסופו של דבר המרוויח הגדול מהסיפור הזה זה אגף שיקום.

<עידן קלימן: הם מרוויחים יותר כסף.

<עידן קלימן: הנכה שומר על הרכב הרבה יותר טוב.

<עידן קלימן: כולם מרוויחים כאן.

<עידן קלימן: אין כאן מפסידים.

<עידן קלימן: התוספת השנייה שכרגע קראת אותה שנכה קיבל סיוע לפי סעיף קטן זה לא יהיה זכאי לקבלת רכב חלופי, זה לא היה בסיכום וזו הרעה.

<עידן קלימן: לא צריך "אלא אם כן".

<עידן קלימן: זה לא צריך להיות.

<יעל סלנט: אני עצרתי באמצע.

<יעל סלנט: עוד לא קראתי את החלק הזה.

<יעל סלנט: קיבל נכה סיוע לפי סעיף קטן זה – כלומר, מי שמקבל את הרכב בהנחה של 25 אחוזים - לא יהיה זכאי לקבלת רכב חלופי לפי סעיף 9לט, אלא אם כן קבע קצין תגמולים כי הרכב שנרכש לפי סעיף קטן זה לא ניתן לשימוש בשל תקלה בו.

<יעל סלנט: סעיף 9לט הוא סעיף המאגר של הרכבים.

<עידן קלימן: זה אומר שהרכב שרכשת מכספך ועובר להיות קניינך ממשיך להיות תחת איזשהו אישור והשגחה של אגף השיקום.

<עידן קלימן: זה מצב לא חוקי.

<עידן קלימן: היותר חמור מזה זה שזאת תוספת שלא הייתה בסיכום.

<עידן קלימן: זה חדש.

<עידן קלימן: הסיפור הזה בא ושולל מהנכה רכב מדינה.

אלי אלאלוף: הוא יקנה רכב שלא מתפקד.

<עידן קלימן: לא.

<עידן קלימן: הם אומרים שבמידה ורכשתי לדוגמה לאשתי את הרכב הזה או לילד, התקלקל הרכב שלי, במצב עניינים רגיל אני זכאי לקבל רכב חליפי מהמאגר.

<עידן קלימן: אומרים לך, לא, עכשיו אנחנו נלך לרכב שהוא בכלל קניינך, הרכב של אשתך, ונבדוק אם הוא תקין.

<עידן קלימן: ואם אשתי עובדת והיא צריכה את הרכב הזה?

<עידן קלימן: אני בכלל לא מבין מאיפה באה התוספת הזאת ואיך היא בכלל קשורה.

<עידן קלימן: זה דבר חדש לחלוטין.

<עידן קלימן: ברגע שרכשתי את הרכב, אני מבין את המגבלה אדוני.

אלי אלאלוף: אם זה לא היה, אני לא מבין.

אלי אלאלוף: אני קונה רכב יד שנייה ואם אני זכאי כאן לרכב בכנסת, זה הרכב של אשתי, יבוא קצין הכנסת ויבדוק את הרכב?

אלי אלאלוף: הוא יאמר, לא, אנחנו לא ניתן לך אלא לך לאשתך.

אלי אלאלוף: היא תשמח שאני אהיה בבית.

<חזי משיטה: התיאור של עידן, אני לא מסכים אתו.

<רפי כהן צמח: אבל זה מה שכתוב.

<חזי משיטה: אני לא יודע מאיפה עידן מביא את זה שאנחנו מפסידים.

<חזי משיטה: למשרד הביטחון יש אגף שמתעסק עם המכירות של הרכב.

<חזי משיטה: עידן אמר בתחילת הדברים, ויש איזושהי סתירה פנימית, שנוח לנכה מאה פלוס שיש לו רכב עם התקנות שהוא יקנה אותו ואז הוא ישמש רכב חליפי בתוך הבית ולכן גם ההתקנות נשארות.

<חזי משיטה: ההתקנות ניתנות לפירוק.

<חזי משיטה: אגף שיקום במאגר הרכב של מאה פלוס, מפרק התקנות ומתקין אותן מחדש ברכבים שיש צורך.

<חזי משיטה: אנחנו לא זורקים כל התקנה שעולה עשרות אלפי שקלים ולפעמים מאות אלפי שקלים.

<חזי משיטה: לא זורקים אותן לפח.

<חזי משיטה: אם אפשר להשתמש, אנחנו ממחזרים ומשתמשים ברכבים אחרים בהתקנות האלה.

<חזי משיטה: יש לנו מחסן - אני חושב שעידן מכיר אותו – במאגר הרכב של המאה פלוס ויש התקנות שאנחנו משתמשים ברכבים חדשים שאנחנו קונים.

<חזי משיטה: יגידו לך חלק מהאנשים שההסכמה של משרד הביטחון לתת 25 אחוזים הנחה על המחיר הזה היא מוגזמת, היא לא הגיונית לגבי השוק אבל אנחנו נותנים אותה כפי שעידן אמר, שהרכב ילך עם ההתקנה וישמש כרכב חלופי.

אלי אלאלוף: זה כתוב בחוזה?

<חזי משיטה: אין כאן חוזה.

אלי אלאלוף: אז תכתוב את זה בחוזה?

<חזי משיטה: הוא יכול לא לקנות את הרכב.

אלי אלאלוף: אבל אם הוא קנה, הוא בבעלותו.

אלי אלאלוף: למה אתה צריך לנצל את זה?

<חזי משיטה: אני לא מנצל את זה.

<חזי משיטה: שוב, הרכב ניתן בהנחה מיוחדת לאותו רוכש.

<חזי משיטה: הוא מקבל אותו עם ההתקנות.

מאיר כהן: אני רוצה להבין.

מאיר כהן: אלי אומר דבר הגיוני.

מאיר כהן: אם זה היה מנוסח כך, אתה ראי לקנות את הרכב וההנחה של 25 אחוזים מקנה לכם את הזכות לבקש שהרכב יהיה חלופי.

מאיר כהן: אבל זה לא כך.

אלי אלאלוף: אתה לא כותב לו את זה בחוזה.

מאיר כהן: זה הקניין שלהם.

<קריאה: אבל זאת הייתה המטרה.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: בחוזים אין מטרה שהיא אבסטרקטית.

<פזית תדהר: זאת לא הייתה המטרה.

מאיר כהן: חזי, זה נכון, זה נשמע מאוד הגיוני מה שאתם אומרים אבל זה צריך להיות כתוב.

מאיר כהן: אם זה לא כתוב, זאת הרעה.

<פזית תדהר: אני רוצה להסביר כמי שהייתה שם.

<פזית תדהר: קודם כל, זה כתוב.

<רות פרמינגר: הם קונים רכב ב-25 אחוזים הנחה.

<עידן קלימן: זאת הייתה יזומה שלי.

<עידן קלימן: זו הייתה פנייה שלי לרוני מורנו, גם בכתב.

<פזית תדהר: זה לא היה בתקופה שלך רוני מורנו.

<עידן קלימן: זה היה בתקופה של מורנו.

<עידן קלימן: ה-25 אחוזים לא נפלו משמיים.

אלי אלאלוף: את רוצה להסביר?

<פזית תדהר: כן.

<פזית תדהר: אני רוצה להסביר.

<פזית תדהר: לפחות לפי הזיכרון שלי ולפי המסמכים שיש אצלנו בהוראת האגף, הדברים לא היו ב-2004.

<פזית תדהר: אגב, מורנו גם לא היה ראש האגף ב-2004.

<עידן קלימן: לא אמרתי לך שזה היה ב-2004.

<פזית תדהר: לא חשוב.

<פזית תדהר: לא ניכנס לתאריכים.

<פזית תדהר: זה קטנוני ואני לא רוצה לדון בזה.

<פזית תדהר: כשהדברים הוצגו על ידי ארגון הנכים בזמנו ועל ידי הנכים, הטענה הייתה שכאשר הרכב הרפואי החדש מתקלקל וצריך להיות במוסך לצורך תיקונים, הם נאלצים לקבל רכב חלופי מהמאגר של משרד הביטחון.

<פזית תדהר: הם באו ואמרו תנו לנו את האפשרות לקנות את הרכב הישן שלנו עם הנחה כדי שאם הרכב החדש מתקלקל ואי אפשר לנסוע בו מאיזושהי סיבה, יהיה לנו כבר רכב חלופי שהוא רכב מותאם כי זה הרכב הקודם שלנו שיש עליו את כל המתקנים, שהוא כבר מותאם לנכות שלנו ספציפית.

<פזית תדהר: ממש ממש מותאם.

<פזית תדהר: כמובן שברגע שהרכב בבעלות הנכה, הוא יכול לתת את זה לאישה, לשכן, למי שהוא רוצה אבל זאת לא הייתה המטרה של כל ההסדר הזה.

<פזית תדהר: המטרה הייתה שיש לו רכב חלופי ליד הבית, למקרה שהרכב החדש מתקלקל ולכן הוא לא יקבל רכב חלופי.

מאיר כהן: את יכולה להגן על ההחלטה החדשה, זה בסדר וזאת זכותך הבלעדית אבל אי אפשר להגיד שבדיעבד זאת הייתה הכוונה.

<פזית תדהר: אז זאת הייתה הכוונה.

<רפי כהן צמח: אבל זה לא היה כתוב.

<רפי כהן צמח: זה משהו חדש.

מאיר כהן: זה היה כתוב באיזה מקום?

<קריאה: זה לא היה כתוב בשום מקום.

<פזית תדהר: למיטב זכרוני, אנחנו עכשיו בודקים ונראה את המסמכים, הדברים האלה היו כתובים.

<פזית תדהר: זאת הייתה המטרה וזה היה הרציונל של כל העניין הזה.

<פזית תדהר: אני רוצה לומר עוד משפט.

<פזית תדהר: המאגר של משרד הביטחון הוא מאגר מוגבל.

<פזית תדהר: אם במקרה כזה אנחנו באמת נוריד את הסייג כמו שעידן מבקש, זה אומר פחות רכב במאגר לנכה אחר שאולי לא ניצל את הזכאות הזאת וגם לו יש רכב מקולקל והוא צריך רכב חלופי שלא יהיה.

<פזית תדהר: קחו את זה בחשבון.

<קריאה: קורע לב.

<דני בן אבו: שמעתי את פזית והיא לוקחת את זה למקומות מאוד מאוד קיצוניים וכך לא פני הדברים.

<דני בן אבו: יש רכב מדינה עם התקנות שמקבל הנכה.

<דני בן אבו: ברגע שהרכב יוצא לטיפולים או מושבת מסיבה כלשהי, יש לו מאגר מותאם.

<דני בן אבו: אני אומר לכם שבשלוש שנים, בארבע שנים, בחמש שנים האחרונות המאגר צומצם בלמעלה מ-50 אחוזים ויאשר את זה אלי סבן.

אלי אלאלוף: מה זה חשוב?

אלי אלאלוף: זה לא חשוב.

<דני בן אבו: אני אסביר את המגמות.

<דני בן אבו: הכוונה שלי היא שנושא המאגר צומצם באופן מהותי.

<דני בן אבו: זאת אומרת, רק מאה פלוס ועוד מעטים יכולים לקבל, מה שלא היה פעם כך.

<דני בן אבו: גם העסקה הזאת שנעשתה ב-2004 היא עסקה כלכלית טובה יותר לאגף השיקום מאשר לנכים.

אלי אלאלוף: זה לא חשוב.

<דני בן אבו: המכירה של המאגר הרבה יותר גרועה.

<דני בן אבו: מה יצא מזה?

<דני בן אבו: יצא מזה שהנכה יכול לקבל חלופה שברוב המקרים אשתו תבוא ותיקח אותו עם רכב מתאים או הבן יבוא והוא קנה את הרכב מכספו במחיר טוב גם לפה וגם לשם.

<דני בן אבו: אגב, רוב הנכים לא לוקחים מהמאגר.

<דני בן אבו: מעט מאוד לוקחים מהמאגר.

<דני בן אבו: זה כמו לגבי ה-500 קילומטרים.

<דני בן אבו: לוקחים דברים קטנים ושוליים והופכים אותם למהות התזכיר.

<דני בן אבו: זה המקום שאני מסכים עם חיים ילין שהיה כאן קודם לכן.

מאיר כהן: למרות הוויכוחים, ונתתם את נשמת

מאיר כהן: כם למדינה הזאת ובאמת אנחנו נמצאים כאן מתוך הרבה סימפטיה, אירחתי 13 חבר'ה עובדים סוציאליים ממרוקו, מהעיר בה נולדתי, ממוגדור.

מאיר כהן: כמובן שבתחילת השיחה דיברנו בערבית שוטפת ויש מושגים בעבודה סוציאלית בערבית.

מאיר כהן: הם מצחיקים אבל יש.

מאיר כהן: בסוף שאלתי אותם מי מטפל בהם.

מאיר כהן: ואז הם אמרו לי משהו שבגללו יצאתי החוצה ואמרתי לאלי שאנחנו צריכים לנשק את האדמה עליה אנחנו חיים כאן במדינת ישראל.

מאיר כהן: הם אמרו לי שמי שנכה - לעצמו, ומי שעיוור – לעצמו, ומי שרעב – שימות.

מאיר כהן: אמרתי ברוך השם, למרות הוויכוחים ולמרות שאתם צודקים, שלא תבינו שאני מספר את זה ככה אלא שבגלל שמה שנותנים לכם – תמיד מגיע לכם.

מאיר כהן: אתם נתתם את נשמתכם.

מאיר כהן: אבל יש לנו לפעמים גם להתרומם ולהגיד ברוך השם, תודה רבה על מה שיש לנו.

מאיר כהן: יש לנו מדינה נהדרת.

<רפי כהן צמח: אפשר לקבל נתון שאומר כמה אנשים מימשו את האפשרות לקנות את הרכב ב-25 אחוזים פחות מהמחיר?

<קריאה: זה לא קשור.

<דני בן אבו: משפט סיום, ברשותך.

<דני בן אבו: אני פונה לחברי ראש האגף.

<דני בן אבו: הנושאים האלה של 500 קילומטרים ומאגר, הם באמת שוליים מהבחינה הכלכלית אבל הם גדולים מבחינה סגולית ערכית.

<דני בן אבו: שם זה המקום לחבק את הנכים.

<איציק שושן: אני רוצה להוסיף.

<איציק שושן: הרכבים של הזכאים, של המאה פלוס, בתום השימוש, בתום השימוש, היום זה מינהל הרכב, והם נמכרים אפילו ב-40 אחוזים פחות ממחיר מחירון.

<איציק שושן: אם זה הולך לזכאי, זה טוב לשני הצדדים.

<עידן קלימן: אדוני, אני חייב נימוק אחרון שהוא היה הליבה.

<עידן קלימן: אחת הבעיות ברכבים החליפיים.

<עידן קלימן: מאגר הרכבים מטפל לעילא בנכים והכול בסדר ואין תלונות, אבל המאגר עצמו הוא מצומצם.

<עידן קלימן: מדובר בכמה יחידות בודדות.

<חזי משיטה: יחידות הבודדות הן עשרות כלי רכב.

<חזי משיטה: בוא נדייק.

<עידן קלימן: תשמע אותי, אז תבין עד הסוף.

<עידן קלימן: היחידות האלה במקרים רבים לא תואמות היכולת של הנכה לעלות ולהשתמש ברכב.

<עידן קלימן: כלומר, נכון להיום אנחנו מדברים במאגר הרכבים של משרד הביטחון, אין רכב אחד שאני אישית – אני שמדבר אתך – יכול להשתמש בו.

<עידן קלימן: אין.

אלי אלאלוף: אנחנו מבלבלים כמה נושאים בבת אחת.

אלי אלאלוף: בואו ננסה לעשות סדר ברשותכם.

אלי אלאלוף: רכב שעבר מסיבות כאלה ואחרות, בעלות כזו או אחרת, לאדם, נכה שהשתמש בו לפני כן, הוא בבעלותו הפרטית בלבד.

אלי אלאלוף: לדעתי זה מה שצריך להיות עד עכשיו.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים לשנות את התנאים, זה אומר שזה צריך להופיע בשטר המכר שבו ייאמר מה התנאים של המכירה.

אלי אלאלוף: בתנאים האלה אתם יכולים להכניס את הנימוק הזה.

אלי אלאלוף: מהיום והלאה אתם רוצים לשנות את התנאים – שיהיה בשטר המכר.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור שאתם מוכרים את הרכב והרכב הזה יכול להיות רכב חליפי במידה מסוימת ליום, לשנה,, לכמה זמן.

אלי אלאלוף: זה צריך להיות התנאי של המכירה.

אלי אלאלוף: אם זה לא כלול, זה הבסיס של הוויכוח ביניכם, ההבנות שהיו ב-2004 עם מפקד זה או אחר, זה לא מחזיק מעמד.

אלי אלאלוף: שוכחים היסטוריה, במיוחד לא נעימה ולא אוהבים לזכור א ותה, ושנית, משפטית זה לא עומד בשום מבחן.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע שבנקודה הזאת תשימו סעיף שאומר שעד עכשיו כל רכב שנמכר הוא בבעלות אוטומטית ללא שום דרישה מהאגף לקונה.

אלי אלאלוף: במידה ואתם עכשיו ממחר פלוס יום מוכרים רכב מסוג זה, אלה התנאים של המכירה.

אלי אלאלוף: לא רק שאתם נותנים מפתח אלא כוללים תנאים מסוימים ואז מי שקונה, הוא מתחבר לזה – קונה, אם הוא לא מתחבר – לא קונה.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות אחר כך שיאמרו שהבינו אחרת, האגף מרוויח וכולי.

אלי אלאלוף: זה לא שיקול אם האגף מרוויח.

אלי אלאלוף: מה זה מרוויח?

אלי אלאלוף: מישהו לוקח כסף הביתה?

אלי אלאלוף: זאת המדינה מוציאה פחות כסף.

אלי אלאלוף: אמרתי את זה ואני חושב שזה גם בשם החברים.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה שזה ייכלל, שרכב שנמכר לנכה על ידי אגף השיקום בתום תקופה שהוא בוחר לעצמו, זה דבר שהופך לבעלות פרטית כל עוד אין תנאים אחרים בשטר המכר.

<חיים בר: אני מבקש להתייחס.

אלי אלאלוף: בבקשה, תתייחס, אבל העמדה ברורה.

<חיים בר: אני רוצה להסביר למה הרכב הוא בבעלותו ולמה לא זאת תהיה הסיבה שהוא לא יכול לקבל רכב אחר מהמאגר.

אלי אלאלוף: את זה לא אמרתי.

אלי אלאלוף: בוא נעשה סדר לעצמנו כי בסחוף מה שנזכור מהדיונים האלה, אלה הבדיחות.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לפתוח סעיף חדש, בבקשה.

<חיים בר: אני לא פותח שום דבר.

אלי אלאלוף: זה סעיף טכני.

<חיים בר: נאמר כאן שבגלל שהוא רכש את הרכב שלו ב-25 אחוזים פחות, הרכב הזה אמור להיות הרכב שישמש אותו במקרה שהרכב החדש מתקלקל.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה לא מה שאמרתי כרגע.

<חיים בר: לא מה שאתה אמרת.

אלי אלאלוף: אני קובע שיהיה בחקיקה.

אלי אלאלוף: עד עכשיו רכב שנקנה, היות ולא הייתה התניה כתובה - - -

<חיים בר: אבל ההתניה הזאת לא טובה לנכה.

<חיים בר: זה אומר שאם אני קונה היום את הרכב - - -

<קריאה: אתה בכלל לא מבין על מה מדברים.

<חיים בר: ברגע שאני רכשתי את האוטו ב-25 אחוזים פחות והוא מיועד, ויהיה כתוב בהסכם שהוא מיועד לעמוד ליד הבית לחכות עד מתי שהרכב שלי יתקלקל, ואם אשתי נוסעת עם הרכב ליום או ליומיים ועכשיו התקלקל הרכב, מה אני עושה עם ההסכם שכתוב שאני לא יכול לקבל רכב מהמאגר?

<חיים בר: זו בדיוק הייתה התשובה שלא היה צריך להכניס את זה עכשיו.

<חיים בר: זה גם היה אז.

אלי אלאלוף: חיים היקר, עם כל הכבוד, זה נושא שני.

אלי אלאלוף: אתה עכשיו רוצה לדעת, במידה ולנכה יש רכב שמאושר, הוא לא יכול לנסוע, הוא צריך אלטרנטיבה שלא על חשבון הרכב השני שלו.

אלי אלאלוף: זה ברור.

<רפי כהן צמח: אבל אם יהיה בשטר המכר, הם יגידו שכתוב בשטר המכר.

<עידן קלימן: הוא לא יכול.

<עידן קלימן: זה לא חוקי.

<עידן קלימן: זה קניין שלי.

<עידן קלימן: הוא לא יכול להגיד לי מה לעשות עם הקניין שלי.

אלי אלאלוף: לי יש רכב של הכנסת.

אלי אלאלוף: מחר הוא זקוק לטיפול של כמה שבועות – חס וחלילה, הוא אף פעם לא נשאר יותר מכמה שעות – אז יגידו לי שאני לא אקבל חליפי כי לאשתי יש רכב?

<חיים בר: זאת בדיוק הנקודה.

<רפי כהן צמח: זאת בדיוק הנקודה.

אלי אלאלוף: הנקודה הזאת ברורה ואני מבקש מהיועצת המשפטית לסכם אותה.

<יעל סלנט: אם אני מבינה את החלטת יושב ראש הוועדה, יושב ראש הוועדה מבקש להשאיר את ההוראה שאומרת שנכה שקיבל רכב רפואי בבעלות המדינה יוכל לרכוש את הרכב בהנחה של 25 אחוזים אבל הוא מבקש להוריד את הסיפא שאומרת שמי שקיבל את הרכב הזה בהנחה, לא יוכל לקבל רכב חלופי מהמאגר.

<יעל סלנט: אנחנו מורידים את כל הסיפא החל מהמילה "קיבל".

<קריאה: נכון.

אלי אלאלוף: בעסקאות הבאות תשנו את הנוסחה ותעשו מה שאתם רוצים.

אלי אלאלוף: אתם קונים במודע שהרכב הזה אמור להיות חלופי והם מוכרים לכם בהנחה כזו או אחרת, זה לא מעניין אותי.

<עידן קלימן: אם הוא רכב חלופי, שיממנו את האחזקה שלו במהלך השנה.

<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד לאנשי משרד ביטחון.

<רות פרמינגר: אני רוצה לחדד את הנקודה.

<רות פרמינגר: התהליך שנעשה כאן הוא בעצם להביא עד לרמה של נקודה בתוך חקיקה במילה כתובה.

<רות פרמינגר: אני חושבת שצריך להבין את המשמעות הקשה אפילו הייתי אומרת.

<רות פרמינגר: נכון שזו דרישה ראויה אבל זאת משמעות קשה.

<רות פרמינגר: את אומרת שהיום פקידים יבואו ויסתכלו ויאמרו: אדוני, זה מה שכתוב, אני לא זז מכאן מילימטר.

<רות פרמינגר: מה שהיה אפשרי עד היום.

מאיר כהן: בסופו של יום זה עדיף על פני כל מיני אינטרפרטציות.

מאיר כהן: זה טוב לכם.

<רות פרמינגר: כן, אבל ב-25 אחוזים האלה, האופציה לתת להם לרשום - - -

<רפי כהן צמח: זה לא היה כתוב.

מאיר כהן: כדאי שכל הסכמה תהיה מעוגנת.

<רות פרמינגר: זה נכון אבל אני רוצה להגיד שלהכניס את האופציה שמשרד הביטחון יכתוב התניה בחוזה חדש, זאת הרעה של המצב הנוכחי מפני שכאשר אתה לא יכול לרכוש ב-25 אחוזים רכב שלם, זה לא יכול להיות כך.

<רות פרמינגר: לכן האופציה הזאת שהייתה במקום הוויה דלרוזה לקבל רכב אחר, היא משרתת את משרד הביטחון והאופציה שאדוני נותן להם להוסיף את זה בחוזה חדש, זאת הרעה וזה לא הוגן.

אלי אלאלוף: לא חוזה חדש.

<רות פרמינגר: רכישה חדשה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, חברים.

אלי אלאלוף: בתנאים הנוכחיים, ואני שומע את הדעות השונות שלכם, ההרגשה היא שכשאני קונה את הרכב הישן שהמדינה העמידה או לא המדינה, לא יודע מי, אני לא בעל הבית עליו.

אלי אלאלוף: אני משלם ויש לי שותף שמחליט איך אני משתמש בו.

אלי אלאלוף: למה שיקנה את זה?

אלי אלאלוף: ישאיר את זה לאגף השיקום שיגדיל את המאגר שלו.

אלי אלאלוף: אם הוא קנה אותו, זו בעלות בלעדית שלו.

אלי אלאלוף: זה מה שאני אומר.

אלי אלאלוף: סעיף שני.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים אחר כך לשנות את התנאים, תתחילו מעכשיו בחוזה המכירה ותכתבו את הסעיפים שאתם יכולים, אגף השיקום, להתערב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: זה סעיף אחר.

אלי אלאלוף: עד עכשיו אני עוזר לנכים ובצורה השנייה אני עושה שזה יהיה טוב לשני הצדדים, שקונים ויודעים למה הם קונים, איך קונים ובאיזה תנאים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה הכי פשוט.

<עוזי בן חיים: אני מבקש, במסגרת העזרה שלך, אם אפשר להוסיף לאותו סעיף שלהם, כרגע זה מוגבל רק לנכים מיוחדים מאה פלוס והשאלה אם אפשר להרחיב את זה גם לנכים שיש להם מנגנון יד מלא שרוצים להשתמש באפשרות הזאת.

אלי אלאלוף: לא הבנתי.

<עוזי בן חיים: יש נכים שהם לא מאה פלוס.

<עוזי בן חיים: שיוכלו גם הם לרכוש.

אלי אלאלוף: היום קונה רכב רק מי שהוא נכה מאה פלוס?

<עוזי בן חיים: רק מאה פלוס.

<עוזי בן חיים: בלבד.

<פזית תדהר: הוא קונה רכב שהיה בשימושו קודם.

<קריאה: הוא לא יכול לקנות כל רכב.

<פזית תדהר: כל המטרה כאן הייתה לאפשר שיהיה לו עוד רכב.

אלי אלאלוף: זה אומר שלא מדובר בכל רכב ורכב.

<עוזי בן חיים: גם כך הם מוכרים את זה בשוק הפתוח.

אלי אלאלוף: זה לא בחוק שלנו.

<עוזי בן חיים: למה אי אפשר לתת לנכים?

<עוזי בן חיים: גם כך אנחנו לוקחים רכב מהמאגר.

<עוזי בן חיים: למה לא לאפשר לנו לקנות רכב שיש בו מנגנון יד מלא ומשמש אותנו?

<עוזי בן חיים: אין הרבה אנשים שיש להם מנגנון יד מלא.

<עוזי בן חיים: למה לא לאפשר?

אלי אלאלוף: אחד החוקים הכי שנואים עלי זה חוק המכרזים.

אלי אלאלוף: הם מחויבים במכרז וזהו.

<פזית תדהר: אתה יכול להתמודד במכרז.

אלי אלאלוף: יש כאן את חוק המכרזים שהוא אחד השטויות של המדינה.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד.

אלי אלאלוף: הודעתי שאני כבר לא כאן בעוד כמה שנים.

אלי אלאלוף: אתם עושים מכרזים, עושים מכרזים במדינה שלנו על טיפול בילד.

אלי אלאלוף: מחר אני עוזר לו, יביאו מישהו, לא שאני לא טוב אלא זורקים אותי ומביאים מישהו אחר.

<עוזי בן חיים: אבל הם רוצים לעזור לנכים.

<עוזי בן חיים: אז מה לא הגיוני כאן?

אלי אלאלוף: מפני שזה עניין של מכרזים.

אלי אלאלוף: לא, חבר'ה, אנחנו לא יכולים.

אלי אלאלוף: זה לא נכנס בחקיקה הזאת למרות שזה מאוד הגיוני מה שאתה אומר.

אלי אלאלוף: אתם אומרים דברים סופר הגיוניים אבל זה לא החוק.

אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות בחוק.

<רינת גולד גזית: יש לי מספר הערות אחרות, אם אפשר.

<רינת גולד גזית: נאמר קודם בנוגע להורדת הרף התחתון בסמ"קים של הרכב והתקבל בשמחה רבה מה שאמר עורך דין ערן יוסף.

<רינת גולד גזית: אני מבקשת להפנות את תשומת הלב לכך שכל עוד לא מורידים את האמירה שלא יעלה על 3,800 סמ"ק, אין שום משמעות לזה שמורידים את הרף התחתון אלא להפך.

<רינת גולד גזית: הרף התחתון חסם בדרך.

<ערן יוסף: אמרנו שזה מיותר, אבל התעקשתם על זה.

<קריאה: רק את הרף העליון ביקשנו.

<פזית תדהר: שלא יהיה רף בכלל.

<רינת גולד גזית: מה שכתוב היום זה רכב 3,800 סמ"ק ולא עד 3,800 סמ"ק.

<רינת גולד גזית: הכול כמובן אני אומרת בהתאמה.

<רינת גולד גזית: זה מה שצריך להיות.

<רינת גולד גזית: ברגע שאומרים לא יעלה על, אנחנו בעצם פותחים את הפתח מ-3,800 עד 1,300.

<רינת גולד גזית: אין לנו שום רף תחתון.

<רינת גולד גזית: לכן זה לא באמת פותר את הבעיה.

<פזית תדהר: ואם מחר בבוקר אין רכב 3,800?

<רינת גולד גזית: אז יעלו למעלה.

<פזית תדהר: זה מה שנאמר קודם.

<פזית תדהר: שוק הרכב משתנה.

<פזית תדהר: קשה למצוא 3,800, זה יהיה חוק בלתי ניתן ליישום כי יבואו ויגידו לנו לי רכב 3,800 אבל אין בשוק.

<פזית תדהר: מה יהיה?

<פזית תדהר: תגידו לי מה יהיה.

<יעקב זכאי: אתם תמצאו לו פתרון כי הוא איבד את זכות הניידות.

<פזית תדהר: אבל אין לנו סמכות לעשות כי החוק אומר תנו לו רכב 3,800.

<פזית תדהר: אין רכב כזה.

<רינת גולד גזית: אז תעלו למעלה.

<רינת גולד גזית: אם תקרה סיטואציה קיצונית כזאת, יעלו למעלה.

<יעקב זכאי: על זה בדיוק העירו לכם שאתם צריכים להיות גמישים.

<יעל סלנט: זאת בעצם הערה שחזרה גם לגבי הרכב הרפואי והיא חוזרת עכשיו גם על רכב בבעלות המדינה.

<יעל סלנט: זה נכון שברגע שאומרים שלא יעלה על, זה גם יכול להיות הרבה פחות.

<יעל סלנט: ערן גם אמר בדיון הקודם שבעצם ההגדרה שלא יפחת מ-, נועדה להגן כדי שאי אפשר יהיה לרדת הרבה מדי בסמ"קים אלא שתהיה רשת עליונה ורשת תחתונה וייתנו איפה שהוא באמצע או לפי הגבוה, תלוי מה יהיה.

<ערן יוסף: זה הכול בתיאום עם הארגון.

<ערן יוסף: רכב שמוסכם עם הארגון.

<ערן יוסף: אנחנו לא עושים את זה בחלל האוויר.

<יעל סלנט: זה נכון שאם אנחנו מורידים כמו שהחליטה הוועדה, זה גם יכול להיות - - -

אלי אלאלוף: יש לי הצעה ותגידו מה היא שווה.

אלי אלאלוף: אני מוכן להתקפל ממנה.

אלי אלאלוף: היא לא עקרונית אלא היא טכנית.

אלי אלאלוף: הבטחתם תשובה אבל אני אומר שאם היום יש רכב עם סמ"ק מסוים ואי אפשר למצוא אותו, צריך לחפש רכב אלטרנטיבי בדיון בין הנכה לבין האגף.

אלי אלאלוף: לא לדבר לא על למעלה ולא על למטה.

אלי אלאלוף: תשאירו את הגמישות בידיים שלכם.

אלי אלאלוף: לא צריך לדבר.

אלי אלאלוף: אם אין 1,800 או 3,800, תשאירו את ההחלטה הנדרשת כאופציה למשא ומתן ביניכם.

<ערן יוסף: הבעיה אדוני שההוראה והחוק שאנחנו מנסים לקבוע, יש בו קטגוריות.

<ערן יוסף: אם היה רכב אחד, אין בעיה.

<ערן יוסף: אבל הזכאויות של הנכים בנכויות השונות מוגדרות לקטגוריות ספציפיות ואם אנחנו לא נכתוב איזשהו רפרנס, בעצם יש לך קטגוריות שאין מעליהן כלום.

אלי אלאלוף: הרפרנס כתוב.

אלי אלאלוף: באיזה רגע אתה לא יכול להתבסס על הרפרנס?

אלי אלאלוף: כי הרכב כבר לא קיים ברפרנס שלך.

אלי אלאלוף: אז תשאיר את זה לדיון בינך לבין הנכה.

אלי אלאלוף: כשאני אומר נכה, זה תמיד בכבוד רב שלא תהיה חס וחלילה פרשנות אחרת.

<ערן יוסף: אפשר לכתוב לצורך העניין ברכב בדרגה הנמוכה ביותר, רכב טויוטה קורולה 1,600.

<ערן יוסף: אז החלפה היא החלפה.

<ערן יוסף: אנחנו לא רוצים לכתוב את זה בצורה הזאת.

אלי אלאלוף: אתה צודק.

<ערן יוסף: אני צריך לכתוב משהו.

<ערן יוסף: אני צריך לכתוב איזשהו בסיס.

אלי אלאלוף: אז תכתוב ברכב שבמשא ומתן בין הנכה לבין האגף.

<רפי כהן צמח: יש לנו ועדה כזאת.

<ערן יוסף: אז זה יהיה לגבי כל הרכבים?

אלי אלאלוף: אני לא יודע.

<רפי כהן צמח: לא חריגים.

<רפי כהן צמח: רכב יציג.

<סאלאח ריזק: עשר שנים זה לא מעודכן.

<רפי כהן צמח: הנושא הזה בעייתי רק ב-3,800.

<רפי כהן צמח: בקטגוריות הקודמות שהוא אמר, 1,600, 1,800 ו-2,000, עם זה הייתה בעיה.

אלי אלאלוף: היועצת המשפטית אומרת למה לא לכתוב בסכום.

<יעל סלנט: אם זאת אמת מידה כספית, מה המשמעות?

<יעל סלנט: ברגע שאתם מדברים על אמת מידה כספית, מה המשמעות של אין בשוק 3,800?

<ערן יוסף: אנחנו מוכנים להוריד את הסמ"קים ולכתוב את הכסף.

<ערן יוסף: מוכנים.

<סאלאח ריזק: עשר שנים לא עדכנתם את הסכום של רכב המדינה.

<סאלאח ריזק: זה מכתב של שר הביטחון.

<סאלאח ריזק: עשר שנים לא עדכנת את הסכום.

<ערן יוסף: למה שאני אעלה אם המחירים לא עלו?

אלי אלאלוף: חבר'ה, אומר לכם הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון שהמחירים ירדו, אפילו אני שלא בקיא בנושא הרכב יודע שזה נכון.

<קריאה: הם ירדו רק בדולר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לא רק בדולר.

אלי אלאלוף: גם בשקלים.

אלי אלאלוף: אנחנו גאים במטבע החזק שלנו ונתבסס רק על השקלים.

אלי אלאלוף: אני ממש מתחיל להרגיש רע.

אלי אלאלוף: כל דבר שנאמר על ידי האגף, הוא מיד מוטל בספק.

אלי אלאלוף: זאת אחת המטרות של הדיון הפתוח בהשתתפות

אלי אלאלוף: כם, בניית מערכת אמון.

<חיים בר: אני אתחיל מהאמון.

<חיים בר: יש לי אמון מלא במערכת ואני עובד אתה מצוין.

<חיים בר: כל מה שמגיע ממני למערכת מאושר בסגל של הנהלת הארגון.

<קריאה: הוא מרמה את כולם.

אלי אלאלוף: אזהרה.

אלי אלאלוף: מי שמטיל ספק ביושר של כל אחד שמדבר, עדיף שיקום לבד.

<חיים בר: כדי שיהיו כאן הדברים ברורים.

<חיים בר: לצערי אני אומר את זה פעם נוספת.

<חיים בר: בנושא של הרכב יש מצב שחברה מסוימת מורידה רכב מסוים מהכביש ולא מייצרת יותר בנפח מנוע מסוים.

<חיים בר: יש ועדה ובוועדה הזאת יושבים נציגי אגף השיקום, ארגון נכי צה"ל ומהנדסי רכב ובוחנים רכבים שיש להם שני מרכיבים: נפח המנוע והמחיר.

<חיים בר: היום אתה יכול למצוא את אותה שלדת רכב עם 1,600 סמ"ק במקום 2,000 סמ"ק והוא מתאים לאותו אדם שנסע בו אלא שה-2,000 ירד ל-1,600 סמ"ק.

<חיים בר: שם הוא היה מותאם והיום הוא לא מותאם, אז מה קרה?

<חיים בר: אז מחפשים את הרכב שמתאים עם מחיר ואותו מכניסים בהסכמה.

<חיים בר: זה נכנס וכך זה עובד.

<קריאה: אני אגיד לך מה קרה.

<קריאה: הנכה לא מקבל ברגע את דמי הביטוח המלאים.

<קריאה: זה מה שקרה.

<חיים בר: הדבר השני.

<חיים בר: אני רוצה אדוני היושב ראש להסביר את הנקודה בגללה אנחנו יושבים כאן כל כך הרבה דיונים לעומת הדברים שהיו קודם.

<חיים בר: הדיונים הקודמים עברו כי הם היו בהסכמה.

<חיים בר: הנושא הזה, לא דנו עליו.

<חיים בר: נושא הרכב הרפואי, לא דנו בו ובכוונה משכו אותו למועד הזה.

<חיים בר: עכשיו אנחנו באמצע תזכיר.

<חיים בר: באמצע החקיקה.

<חיים בר: לכן עכשיו יושבים על כל הדברים.

<חיים בר: יש דברים במוסכמות ואנחנו ישבנו גם אתמול ודיברנו ויש בינינו הבנות על דברים.

<חיים בר: יש דברים שאין בינינו הבנות אבל כל הדברים שעולים עכשיו, אנחנו צילמנו מצב.

<חיים בר: לא כמו שנאמר בישיבה הקודמת שצילמנו את מה שנתנו אלא להפך, לשים את מה שהיה בעבר, לשים למצב קיים ואת זה לחייב.

<חיים בר: גם הדברים האלה, שינויים טכניים אלה, ההערה הזאת או ההערה האחרת כמו הנושא של ה-500 קילומטרים, אני אומר לך אדוני שעשרים שנים אני במערכת ובשביל לקבל את ה-500 או ה-700 קילומטרים האלה, היה צריך להביא אישור מבית הלוחם שאתה שם או מבית עיוורים שאתה מתנדב שם ובזה היית מקבל את הכסף.

<חיים בר: אף אחד לא ביקש קילומטרג' ואף אחד לא עשה כלום.

<חיים בר: מיותר להיכנס לשם בכלל.

<חיים בר: מיותר לחלוטין.

<חיים בר: זה בא לשיקום, זה לא בא לדמי ניידות.

<חיים בר: זה לא קשור.

<חיים בר: דמי ניידות, שייתנו לו בשביל זה שהוא נוסע עם הרכב הרפואי לחמי מרפא, לוקח לו שמונה חודשים לקבל אותם מהיום שהוא מגיש.

<חיים בר: תעזבו.

<חיים בר: לכן אני אומר שכל הדברים האלה צריכים להיות.

<חיים בר: הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו.

<חיים בר: אין כאן חילוקי דעות בין אף אחד בארגון נכי צה"ל.

<חיים בר: כל מי שהיה צריך לאשר, אישר את זה.

<חיים בר: הנושא של שלושה וחצי שנים, אין לי התנגדות שזה יחזור להיות שלוש וחצי שנים.

<חיים בר: אין לי.

<חיים בר: אבל אנחנו חתומים על הסכם שזה אומר ארבע שנים.

<קריאה: זה יהיה שלוש וחצי שנים.

<חיים בר: אם יחליט המחוקק היום לשנות את זה, אני לא מתנגד.

<חיים בר: אני לא מאמין שיש כאן מישהו שמתנגד אבל צריך לשאול למה זה קרה.

<חיים בר: אני לא מתנגד.

<חיים בר: אני רוצה שלוש וחצי שנים אבל אני חתום על הסכם שאומר ארבע שנים כדי שכל אלה שהם לא בקריטריון לקבל רכב, יהיו.

<קריאה: מכרת אותנו תמורת כסף.

אלי אלאלוף: אדוני, אתה יכול בבקשה לצאת לבד.

אלי אלאלוף: תעשה לי טובה, צא, תנוח כמה דקות ותחזור.

אלי אלאלוף: אתה לא מפריע לדיון.

אלי אלאלוף: זה פשוט עניין של מוסר בינינו, של מצפון של הבנה אחד את השני.

אלי אלאלוף: אני מאוד מכבד כל אחד מכם אבל אתה לא יכול לשבת ולעשות מה שעשית.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

אלי אלאלוף: אני מרגיש רע מזה אבל בואו, תתאפקו קצת.

<חיים בר: אני רוצה לסיים.

<חיים בר: הנושא של השלוש וחצי שנים או ארבע שנים, זה היה כמו שמונה סעיפים נוספים שהיו במסמך המנכ"ל וזה עבר בחקיקה וזה עבר בממשלה.

<חיים בר: אנחנו לא מתנגדים שזה יהיה שנתיים.

<חיים בר: לא מתנגד.

<חיים בר: אם מסכימים, בבקשה.

אלי אלאלוף: מה עכשיו?

אלי אלאלוף: זה הסיכום?

<חיים בר: מה שתחליטו.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: את זה ידענו.

<עידן קלימן: שתי הערות קטנות.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לדון בשום דבר שקשור לארגון.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי.

אלי אלאלוף: אני כאן כדי לעזור, להוציא חוק וכל ההסדרים שהיו ביניכם.

<עידן קלימן: כן.

<עידן קלימן: אני לא יודע על איזו הסכמה מדבר יושב ראש הארגון כי אם אני לא בחדר, אני לא יכול להסכים או לא להסכים.

<קריאה: מה אמרת?

<עידן קלימן: מה שאמרתי, על זה אני עומד.

<עידן קלימן: אם אני לא בחדר, אני לא יכול להסכים.

<עידן קלימן: קיבלתם רמז בישיבה האחרונה.

<עידן קלימן: לא נעניתם לרמז.

<קריאה: למה לא הזמנת אותו?

<קריאה: הייתה לך המלצה.

<עידן קלימן: אל תעזרו לי.

<עידן קלימן: אדוני, אני רוצה להאיר את עיניך.

<עידן קלימן: זה לא שעל כל דבר שהאגף אומר, אנחנו קופצים.

<עידן קלימן: זה בדיוק הפוך.

<עידן קלימן: כל דבר שאנחנו רוצים, הם קופצים.

<עידן קלימן: לא מאמינים לנו.

<עידן קלימן: בדיוק מה שאמרת לפני כן, היכן בודקים את ה-500 קילומטרים, איזה טפסים צריך להגיש ומה צריך לעשות.

<עידן קלימן: ההפך הוא הנכון.

<עידן קלימן: כשאני הערתי את המינימום של ה-3,000, רק באתי לקראת האגף, לעזור לאגף כי אני אישית נסעתי עד עכשיו, עד לפני כמה שנים, ברכב 2,800 והוא היה בסדר גמור.

<עידן קלימן: נכון אלי סבן?

<עידן קלימן: תשע שנים נסעתי עליו והיום אני נוסע על 3,000 ולא על 3,800 ולא על 6,000.

<עידן קלימן: אז מה שאני באתי לומר, בדיוק את מה שאתה אמרת והם ישר קפצו עלינו.

<עידן קלימן: להוריד את הסמ"קים כדי לייצר את הגמישות שכל אחד יוכל לקבל מה שהוא רוצה ומה שמתאים לו.

<עידן קלימן: זה הכול.

<עידן קלימן: אז התגובה שנתקלנו בה היא חוסר אמון שלהם כלפינו ולא הפוך.

<עידן קלימן: זו הבעיה.

<עידן קלימן: זה בסיס הבעיה.

<עידן קלימן: תודה.

אלי אלאלוף: יש לנו הצעה שתאמר אותה היועצת המשפטית.

<יעל סלנט: אנחנו שמענו את עניין הסמ"קים, גם בכל הנוגע לרכב הרפואי וגם בכל הנוגע לרכב הרפואי בבעלות המדינה, ואנחנו מבינים, גם משרד הביטחון מבין, את הקושי שמציגים כאן.

<יעל סלנט: זה נכון מה שרינת אמרה, שברגע שמורידים את הרף התחתון, בעצם מה שעושים זה מורידים את ההגנה מלמטה כי אומרים בנפח מנוע שלא יעלה על איקס, זה גם יכול להיות בנפח מנוע הרבה יותר נמוך מאיקס.

<יעל סלנט: לכן אולי אפשר לחשוב על איזשהו כיוון.

<יעל סלנט: אנחנו ננסה לדבר עם משרד הביטחון.

<יעל סלנט: הדברים הם מאוד בוסר אבל אחד הרעיונות שעלה הוא לקבוע שהנפח יהיה בנפח מנוע של איקס ולעשות איזשהו סעיף כללי שאומר שאם אין רכב בנפח מנוע איקס, אז ייתנו רכב בנפח מנוע שהכי קרוב לאיקס הזה שאותו נגדיר בכל קטגוריה וקטגוריה.

אלי אלאלוף: ובתנאי שהוא משרת אופטימלית את הנכה.

<יעל סלנט: בוודאי.

<רות פרמינגר: אולי כדאי לקבוע רף תחתון.

<רפי כהן צמח: בתנאי שהוא צמוד למחיר של האיקס.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: יש היבט של מחיר.

<רינת גולד גזית: יש לי עוד הערות נוספות לחלק של הסעיף שכבר הוקרא.

אלי אלאלוף: לא היום.

אלי אלאלוף: אני חייב לסיים.

<יעל סלנט: נקרא את סעיף קטן (ז) ואולי בדיון הבא נמשיך לשמוע אתה ההערות.

<יעל סלנט: נכה שקיבל רכב רפואי בבעלות המדינה ונוסע לחוץ לארץ על חשבונו ומבקש לשנע את רכבו ליעד הנסיעה ובחזרה, יקבל סיוע במימון הוצאות הובלת הרכב לחוץ לארץ ובחזרה בסכום שלא עלה על 9,410 שקלים חדשים ולא יותר מהסכום ששילם בפועל.

<יעל סלנט: זאת תוספת של משרד הביטחון שנענה כאן לבקשת המשתתפים בדיון להוסיף את השינוע לרכב לחוץ לארץ שהיה בהוראות אבל לא נכנס לתזכיר.

<יעל סלנט: יש הסכמה להוסיף.

<יעל סלנט: זה מה שמגלם הסעיף.

<יעל סלנט: אני חושבת שיש כאן עוד הרבה הערות שלא שמענו.

<רות פרמינגר: אדוני, הערה כללית אחת.

<רות פרמינגר: בדיון הקודם ביקשתי מטעם ארגון נפגעי פעולות איבה להיות נוכחת בישיבות במשרד הביטחון.

<רות פרמינגר: אני מוכרחה להגיד שאני לא רוצה להטיל דופי באף אחד אבל מתייחסים אלינו אפשר להגיד כסרח עודף אבל אני לא רוצה להגיד במילה הזאת.

<רות פרמינגר: אדוני, בבקשה, אנחנו מבקשים.

<רות פרמינגר: הזכויות שלנו הן בדיוק אותן זכויות של נכי צה"ל.

<רות פרמינגר: ביקש ממני היועץ המשפטי לדבר עם היועץ המשפטי של ביטוח לאומי, הוא תמך בעניין ואני מבקשת שיתייחסו אלינו בכבוד.

<רות פרמינגר: אנחנו רוצים להיות נוכחים בישיבות האלה.

אלי אלאלוף: איפה הנציגים של הביטוח הלאומי?

אלי אלאלוף: למה הם לא באים?

<רות פרמינגר: מנהלת האגף לא בארץ.

אלי אלאלוף: יש מנהלת אחת בביטוח לאומי?

<רות פרמינגר: חשוב לי להגן עליהם כי הם גם תומכים בנו.

אלי אלאלוף: אני אשמח לטובתכם, לטובת הדיון, שיבואו לכאן גם נציגי הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: הם הוזמנו.

אלי אלאלוף: כדאי שיבואו.

אלי אלאלוף: אני מבקש מאגף השיקום להזמין את הנציגים.

<ערן יוסף: אנחנו לא יכולים לנהל משא ומתן עם ארגון שהוא ארגון יציג של הביטוח הלאומי בלי שביטוח לאומי נמצא בחדר.

אלי אלאלוף: אמרתי.

אלי אלאלוף: התחלתי בזה.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי שהביטוח הלאומי יבוא.

אלי אלאלוף: אני אעביר בכתב מטעם הוועדה הודעה לביטוח לאומי שישלח את הנציג שלו לכל הדיונים.

אלי אלאלוף: יש לי בשורה טובה לחבר שלי יהודה דורון.

אלי אלאלוף: מסרו לי שבוועדת השרים לענייני חקיקה החוק של הנכים החדש עבר.

אלי אלאלוף: אני שמח.

<קריאה: כל הכבוד.

אלי אלאלוף: זאת בשורה טובה למרות שלא כולם יצאו עם כל תאוותם בידם.

אלי אלאלוף: אני כבר תכננתי את הנאום שלי.

אלי אלאלוף: אני אתחיל בתודה לכם, הנכים.

אלי אלאלוף: יש מאבק שנעשה ואתם סבלתם כדי להשיג את מה שהשגתם גם אם זה לא מספיק ואני אתכם בכל הניתוח הזה.

אלי אלאלוף: אני שמח שאנחנו היום כנראה נוכל במליאה לקיים הצבעה ראשונה ואז זה יחזור לוועדה שלנו כדי שנתחיל ואז תסלחו לי אם "נזניח" אתכם לטובת הנכים הכלליים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.