ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 934, 2018-01-29 11:40

מיקי רוזנטל: פטק"א – עוד לא קברנו את העסק הזה?

משה גפני: זה ייקח עוד זמן.

רחל עזריה: איזה קברנו.

משה גפני: מי מציג את התקנות?

<טליה דולן-גדיש: טליה דולן, יועצת משפטית למינהל הכנסות המדינה.

מיקי רוזנטל: המינהל הכי חשוב במדינה.

<טליה דולן-גדיש: מה שאנחנו מבקשים לעשות בתקנות האלה זה להפחית את העיצומים על מוסדות פיננסיים שלא קיימו את תקנות ליישום הסכם פטק"א כפי שנדרש היה לקיים אותן, אבל בגלל סיבות שהן ברובן טעות ולא במזיד של המוסד הפיננסי.

<טליה דולן-גדיש: קודם כול, אנחנו רוצים להקל ולהפחית את העיצום הכספי ב-50% - שזה יחסית הרבה אם אתם משווים את זה לתקנות אחרות של הפחתת עיצומים - במקרה שההפרה הייתה הפרה ראשונה, כלומר המפר לא הפר הוראה כזאת בחמש השנים שקדמו להפרה המדוברת.

<טליה דולן-גדיש: ואם הוא לא הפר אותה הוראה במשך שלוש שנים שקדמו להפרה, אנחנו מבקשים להפחית את העיצום הכספי שיוטל עליו ב-30%.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו מבקשים להפחית את העיצום הכספי ב-50% אם המפר הפסיק את ההפרה מיוזמתו, כלומר זה לא שתפסו אותו לא מקיים את ההוראות אלא הוא בא, ראה שבעצם כאן לא מקוימות כל הוראות פטק"א, הוא מיוזמתו הפסיק את ההפרה, אנחנו מוכנים להפחית את העיצום הכספי שקבוע בפקודה ב-50%.

<טליה דולן-גדיש: אם ההפרה היא הפרה קלה בנסיבות הביצוע שלה, ולא נגרם בשל ההפרה, לא הופק ממנה רווח או לא נגרם הפסד גדול - אם נגיד מדובר באזרח אמריקני אבל בשנה מסוימת לא שמתי לב שהוא אזרח אמריקני, גיליתי את זה רק בשנה שאחרי, אבל למעשה לא אמור היה להיות משולם מס לשלטונות המס האמריקניים על-ידי אותו אזרח, זאת גם סיבה שגורמת לנו להפחית את העיצומים.

משה גפני: אני בעד, אבל איך קרה התהליך הזה?

<טליה דולן-גדיש: איך קרה התהליך שהגענו לזה?

משה גפני: כן.

משה גפני: למה לכתחילה שמתם עיצומים?

<טליה דולן-גדיש: שמנו עיצומים - - -

משה גפני: לא, אני מסכים.

משה גפני: אני לא מתנגד.

<טליה דולן-גדיש: אני רוצה להסביר.

<טליה דולן-גדיש: העיצומים נקבעו בחוק פטק"א.

<טליה דולן-גדיש: אני מזכירה לכם שיש לנו התחייבות כלפי האמריקנים, אנחנו לא יכולים לקבוע – אתה צריך לעשות ככה וככה אבל אם לא תעשה, לא נורא.

<שגית אפיק: אז למה אתם מפחיתים?

עמר בר-לב: בהקשר הזה יש לי שאלה.

משה גפני: תלכי עם הדינמיות של הוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת עמר בר-לב רוצה לשאול אותך.

עמר בר-לב: זו בדיוק השאלה שלי.

עמר בר-לב: הלוא במקור זו החלטה אמריקנית.

עמר בר-לב: נכון?

<טליה דולן-גדיש: נכון.

עמר בר-לב: שאם היא לא מיושמת, האמריקנים רשאים להפחית נדמה לי 30% מאותו אחד.

<טליה דולן-גדיש: נכון.

עמר בר-לב: לכן השאלה שלי היא האם לרשות המסים / מדינת ישראל, יש איזו זכות לעשות הקלות או לא לעשות הקלות.

עמר בר-לב: זה חוק אמריקני.

רחל עזריה: כן, זה קצת הפוך מכל מה שאמרתם לנו עד עכשיו.

עמר בר-לב: ואם כן, האם זה לא צריך להיות תוך תיאום עם האמריקנים?

רחל עזריה: פשוט, הממשל התחלף.

משה גפני: אני לא אוהב את הסגנון הזה אבל אתה צודק, אני שאלתי את זה.

משה גפני: מה זה, אנחנו מדינה עצמאית.

<קריאות: - - -

רחל עזריה: צריכים להבין עד הסוף את האירוע.

עמר בר-לב: אני רוצה לסיים.

עמר בר-לב: יש הסכמי מס ישראליים-אמריקנים.

עמר בר-לב: אם זה חלק מהסכמי המס - -

משה גפני: זאת השאלה, נכון.

עמר בר-לב: - - אז ברור שיש לנו חובה כי זה חלק מההסכם, אבל השאלה אז האם באופן חד-צדדי רשות המס או מי שלא יהיה יכול להגיד, במקרה זה 50%, במקרה זה 20%.

עמר בר-לב: זאת השאלה.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אנחנו כולנו שאלנו את אותה שאלה, כל אחד בסגנון אחר.

משה גפני: אני לא אמרתי את זה שאנחנו חייבים לאמריקנים.

משה גפני: אני חולק על העניין הזה אבל זה המצב.

רחל עזריה: זה מה שהיה לנו בדיון.

מיקי רוזנטל: זה גם עלה בדיונים.

משה גפני: זה עלה בדיונים, נכון.

<קריאות: - - -

משה גפני: אל תתרגשי מהצעקות, תעני מקצועית.

מיקי רוזנטל: לא, זאת שאלה טובה.

משה גפני: שאלה מצוינת.

רחל עזריה: את יכולה להתרגש וגם לענות מקצועית.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו חייבים לאמריקנים.

<טליה דולן-גדיש: תשימו לב שכל ההפחתות שאנחנו מוכנים לתת פה בעיצומים זה הפחתות שלמעשה, המכנה המשותף שלהן שהן נעשו בתום לב ולא מתוך כוונה להפר את מה שהמוסדות הפיננסיים חייבים לעשות כדי לקיים את הוראות פטק"א.

<טליה דולן-גדיש: מה שאתם אומרים הוא נכון.

<טליה דולן-גדיש: האימה של המוסדות הפיננסיים מפני האמריקנים היא הרבה יותר גדולה מאשר מפני שלטונות המס בישראל עם הקנסות האלה.

<טליה דולן-גדיש: ובכל זאת, אנחנו רוצים, במקרה שמדובר בשגיאה אמיתית, בתום לב, לבוא לקראת המוסד הפיננסי.

<שגית אפיק: זו סמכות שבשיקול דעת של מנהל רשות המסים?

<טליה דולן-גדיש: אבל, אנחנו נותנים לו את הקווים המנחים בהתאם להסמכה שלנו פה.

<שגית אפיק: לתקנות.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו לא רוצים שזה יהיה שיקול דעת לגמרי, ולכן התקנו את התקנות.

עמר בר-לב: אבל זה לא תשובה לשאלה.

מיקי רוזנטל: אני אחדד.

מיקי רוזנטל: אם עכשיו אתם עשיתם הקלה והאמריקנים אומרים לא מקובל עלינו, מה גובר על מה?

מיקי רוזנטל: זו השאלה, אני שואל את זה יותר חד.

<טליה דולן-גדיש: תשימו לב שמדובר פה בהפרה שאתה צריך גם לתקן אותה, כלומר זה שאתה משלם את הקנס זה לא אומר שאין לך את ההתחייבויות - -

מיקי רוזנטל: לגמרי, לגמרי.

מיקי רוזנטל: הבנתי.

<טליה דולן-גדיש: - - כלפי האמריקנים.

<טליה דולן-גדיש: אז הדבר היחיד שאני מקלה, אני מקלה עליך בקנסות.

מיקי רוזנטל: בעיצום הכספי.

<טליה דולן-גדיש: בעיצום שמוטל כלפי שלטונות ישראל.

מיקי רוזנטל: בסדר, אבל השאלה היא לא תיאורטית.

מיקי רוזנטל: את מקלה.

<טליה דולן-גדיש: אם לא עשית את מה שצריך - - -

מיקי רוזנטל: הוא עשה את הטעות בתום לב.

מיקי רוזנטל: בא ג'ורג' בוושינגטון ואומר, לא מקובל עלי.

עמר בר-לב: מה פתאום נתתם הקלה.

מיקי רוזנטל: מה פתאום נתתם הקלה.

מיקי רוזנטל: מה גובר?

מיקי רוזנטל: זאת השאלה של עמר והיא שאלה מצוינת.

<טליה דולן-גדיש: נמצאים פה הנציגים של המוסדות הפיננסיים, אבל בנק או מוסד פיננסי שלא יקיים את הוראות פטק"א, אימת האמריקנים לניכוי 30% תמשיך לחול עליו.

עמר בר-לב: אם כך, אז למה צריך?

<קריאות: - - -

משה גפני: תנו לה להשלים.

משה גפני: הרי זה הכי חשוב.

<טליה דולן-גדיש: אני שוב חוזרת ואומרת.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו הטלנו את העיצומים הכספיים כדי לאכוף במדינת ישראל את ההסכם של מדינת ישראל כלפי האמריקנים.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו לא יכולים להטיל חובה בלי עיצומים או בלי דרכים לאכיפתה.

<טליה דולן-גדיש: הדרכים לאכיפתה הם העיצומים.

<טליה דולן-גדיש: ובכל זאת, אנחנו חושבים שבמקרה של הפרה בתום לב, טעות במחשב - - -

רחל עזריה: אי אפשר שהמחיר יהיה כל כך גבוה.

רחל עזריה: זה ההבדל בין השיטה האמריקנית לשיטה הישראלית.

רחל עזריה: שאצלנו אנחנו יותר רחמנים.

רחל עזריה: בארצות הברית, גם על טעות בתום לב אתה חוטף.

מיקי רוזנטל: לא ענית לי לשאלה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שתעני לי על השאלה.

<קריאות: - - -

<טליה דולן-גדיש: אתם לא רוצים לאשר את זה, אנחנו נישאר עם העיצומים.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לאשר את זה, אנחנו רק שואלים שאלות כי אנחנו לא אוטומט פה.

משה גפני: עורכת דין טליה דולן.

מיקי רוזנטל: אתם טוענים באופן עקבי שההסכמים הבין-לאומיים גוברים על החוק הישראלי, נקודה - בכל דבר ועניין, כולל מס הכנסה, כולל זה, ולכן השאלה שלי היא כן חשובה.

<טליה דולן-גדיש: אני לא חושבת שהאמריקנים - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אני רוצה לפרש את מה שהיא אמרה ושתדעו שמה שאני אומר זה האמת, מכאן ואילך יתחילו מריחות – לא מריחות, יתחילו תשובות יותר דיפלומטיות.

משה גפני: אני אומר לכם שאם אנחנו מאשרים את ההקלה בעיצומים, אנחנו מאשרים וזה האופן שבו הם יפעלו, האמריקנים בסופו של דבר יש להם דרך ארץ.

משה גפני: ונכון, יש הסכם פטק"א ויש כל מה שנלווה לעניין, ולצערי גם אישרנו את ההסכם הזה, הם יקבלו את מה שאנחנו מחליטים פה והם לא יוכלו לעשות פעולות ולבוא ולהגיד – רגע, אתם לא מדינה עצמאית והמוסדות שלכם לא קובעים.

משה גפני: שום דבר, אפילו לא בדברים כאלה שבהם אומרת רשות המסים או אומרים משרד האוצר – אנחנו חושבים שזה טעות, אנחנו חושבים שזה תקלה וצריך לשנות אותה.

משה גפני: האמריקנים יכבדו את זה.

משה גפני: אוי ואבוי לנו אם המצב יהיה שגם החלטות כאלה הם לא יכבדו.

משה גפני: אז בסדר, אז ניתן להם לקבל החלטה גם בנושא המרכולים, אנחנו לא עצמאים בכלל לקבל החלטות.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להעיר לך הערה בעניין הזה.

משה גפני: זו התשובה.

מיקי רוזנטל: אני ביקשתי להשית מס על פייסבוק וגוגל שפועלות בארץ.

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: ובאתי לרשות המסים – אתה חתמת איתי, אדוני, על החוק הזה לדעתי – באתי לרשות המסים ורשות המסים אומרים, אתה יכול לחוקק פה מה שאתה רוצה, ההסכם שמדינת ישראל חתומה עליו, הסכמים בין-לאומיים בענייני מסים, גוברים על כל חקיקה מקומית.

מיקי רוזנטל: אז היא הנותנת.

מיקי רוזנטל: סליחה.

משה גפני: אני לא חושב כך.

מיקי רוזנטל: זאת הפרשנות שלי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: פרשנות.

משה גפני: אני חושב אחרת.

מיקי רוזנטל: אז אדרבה.

מיקי רוזנטל: להיפך.

משה גפני: נדמה לי שחתמתי לך על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: נכון.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד המשפטים.

<קריאה: אני אתייחס, אבל קודם רשות המסים.

משה גפני: רשות המסים, בבקשה.

<יואב משה: יואב משה, רשות המסים.

<יואב משה: רק לעשות איזושהי הבהרה קצרה.

<יואב משה: ה-30% , אותו ניכוי, אותה סנקציה אמריקנית, לא בזה אנחנו עוסקים כרגע.

<יואב משה: אנחנו מדברים כרגע על עיצומים אחרים שמוטלים על גוף פיננסי - -

<טליה דולן-גדיש: ברור לגמרי.

<יואב משה: - - שלא מבצע את המחויבות שלו כלפי מדינת ישראל, זאת אומרת לא מבצע בדיקת נאותות לגבי בעלי החשבון, לא מעביר דיווח, מעביר דיווח חלקי, ועל זה יש עיצומים אחרים, בלי קשר ל-30% ניכוי אמריקני.

<יואב משה: אנחנו מדברים כרגע על העיצומים שמוטלים על מי שלא מבצע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני דבק בעמדתי.

משה גפני: זה נכון, מה שאתם אומרים הכול בסדר.

משה גפני: אני דבק בעמדתי, יש דברים שמדינת ישראל, גם בהסכם הפטק"א היא עצמאית לקבל החלטות, וזה אחד מהדברים.

<טליה דולן-גדיש: אני לא חושבת שאנחנו מפרים פה את הסכם פטק"א.

משה גפני: אני לא אמרתי שאתם מפרים.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: דיפלומטית אתם צודקים.

משה גפני: בסופו של דבר, האמריקנים – הרי זה מה שאמרתם לנו כשהעברנו את הסכם הפטק"א – יש הסכם, האמריקנים מסתכלים על זה והגופים הפיננסיים חוששים, וגם אמרת את זה עכשיו.

משה גפני: אני סבור שיש דברים שאנחנו עושים - האמריקנים, תהיה להם דרך ארץ, הם לא יכולים לקבל החלטה.

משה גפני: הם יכולים להגיד, הרי יש פה עיצומים ואם העיצומים האלה לא יהיו במלואם, הוא יכול להפר את הסכם הפטק"א בעתיד.

משה גפני: לא אומרים את זה, ואני משבח אתכם על זה שהבאתם את התקנות הללו.

<רוני גנוד: רוני גנוד, המחלקה המשפטית, רשות המסים, משרד האוצר.

<רוני גנוד: הערה קצרה.

<רוני גנוד: כל נושא העיצומים זה חקיקה פנימית בישראל שהסכם הפטק"א לא מציין מה הגובה שלהם, מה השיעור שלהם.

<רוני גנוד: כולנו זוכרים, ישבנו פה בוועדה וקבענו את שיעור העיצומים ואת גובה העיצומים שיוטלו, והם לא נוגעים – לא היו הסכמות בהסכם הפטק"א לגבי איך וכמה מיישמים, ולכן אנחנו עדיין עומדים בהסכם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד המשפטים.

משה גפני: אני רק מבקש קודם, אני מנצל את ההזדמנות שאת כאן, אני רוצה להגיד לך, ואנחנו עוסקים בהסכם הפטק"א.

משה גפני: אני ביקשתי, וביקשו ממני – משרד המשפטים בעיקר ואצל היועץ המשפטי לממשלה – להעביר את חוק הגמ"חים.

משה גפני: ואני אמרתי, הסכם הפטק"א פוגע בגמ"חים, והגענו להסכמות וכו' וכו' והכול בסדר.

משה גפני: ואני דבק בעמדתי, מה שאמרתי למשנה ליועץ המשפטי לממשלה – אני רוצה להעביר את החוק של הגמ"חים.

משה גפני: עד לרגע זה, עם הנהלת הגמ"חים ועם הרשות להלבנת הון לא נקבעה פגישה.

משה גפני: או יותר נכון, נקבעה ארבע פעמים - -

<שגית אפיק: בוטלה.

משה גפני: - - וארבע פעמים בוטלו הפגישות.

משה גפני: אני לא אעמוד בעניין הזה, ואני מבקש שיירשם בפרוטוקול.

משה גפני: אם תבוא הממשלה ותגיד באיזשהו שלב שהגמ"חים זה לא חוקי – זה חוקי.

משה גפני: אני עושה הכול ואני מקדיש לזה זמן רב וישיבות ארוכות ואני דורש מהגמ"חים לשבת עם הרשות להלבנת הון.

משה גפני: מבטלים להם את הפגישה פעם אחר פעם.

משה גפני: אני מבקש שתגידי את זה לממונים עלייך, תגידי את זה גם לאבי ליכט.

משה גפני: העמדה שלי, שאני רוצה להעביר את חוק הגמ"חים ושאני רוצה לעמוד בזמן - היא מתבטלת, היא לא תישאר יותר.

משה גפני: אני לא צחוק של אף אחד.

משה גפני: יש ועדה, הוועדה קבעה כללים, אמרה שיש כמה דברים שנויים במחלוקת, ביקשו לשבת עם הרשות להלבנת הון, מבטלים ארבע פעמים את הפגישות.

משה גפני: עם כל הכבוד, המדינה היא לא של משרד המשפטים, היא של עוד כמה אנשים.

משה גפני: מה רוצים ממני?

משה גפני: אני הראשון - הבאתי את החוק וישבתי עליו זמן רב ודרשתי מהגמ"חים.

משה גפני: יותר לא יהיה ככה.

משה גפני: וזה הכול על הפטק"א.

משה גפני: הפטק"א האירופאית גם תחכה עכשיו – ולא רק בגלל זה, בגלל עוד סיבות.

משה גפני: בבקשה.

<שרית פלצר: אני מקבלת את ההערה.

<שרית פלצר: גם לנו, כפי שאתה יודע, החוק חשוב.

<שרית פלצר: אני אעביר את זה גם לממונים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה את רוצה שאני אעשה.

משה גפני: אני לא נביא, אני לא יודע - -

<שרית פלצר: בסדר גמור.

משה גפני: - - מה עמדתה של הרשות להלבנת הון.

משה גפני: זה היה בדיון בוועדה.

משה גפני: אני רוצה להסדיר את זה, והגמ"חים משתפים פעולה, ואתם כלום, יש לכם עסקים יותר חשובים בוועדת החוקה.

<שרית פלצר: המסר הועבר.

משה גפני: שם אתם נמצאים כולם.

משה גפני: טוב.

<שרית פלצר: המסר יועבר.

משה גפני: אני מפעם לפעם מגיע לוועדת החוקה, ואת הרשות להלבנת הון אני מוצא שם כל הזמן, מהבוקר עד הלילה.

רחל עזריה: מצביעים?

משה גפני: כבר.

משה גפני: מה שאני אומר זה דבר חמור, באמת.

רחל עזריה: אנחנו פשוט שמענו את זה ממך כבר איזה שבע פעמים, אז אנחנו לא מתרגשים יותר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: זאת אומרת, מה שנשאר לי עכשיו כדי לשכנע את רחל עזריה זה לעשות את מה שאיימתי.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אני אף פעם לא אמרתי דברים כאלה, שתדעי.

רחל עזריה: בסדר.

משה גפני: והדבר הזה לא בסדר, עושים צחוק.

רחל עזריה: לא התכוונתי.

רחל עזריה: נכנסתי לסמטה שאין ממנה מוצא.

משה גפני: עושים צחוק.

משה גפני: בסדר.

רחל עזריה: אבל אנחנו כבר שמענו הרבה על העניין של - - -

משה גפני: אבל לא שמעת שאמרתי שאני מבטל את כל ה - - -

רחל עזריה: זה נכון.

רחל עזריה: זה לא שמעתי.

משה גפני: זה פשוט מעצבן.

משה גפני: מילא, אני בא ואני אומר, אני לא רוצה, בואו נעכב, הגמ"חים היו באים ואומרים.

משה גפני: הם בטוחים בגמ"חים – הנה, נמצא פה הנציג שלהם – הם בטוחים שיש לי איזה הסדר עם הממשלה ואני לא מספר להם.

משה גפני: אין לי שום הסדר ואין לי שום כלום ואני מתבייש בזה שאני – טוב, לא חשוב.

משה גפני: בבקשה.

<שרית פלצר: בתור נציגת הממשלה - - -

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: אמרתי.

<שרית פלצר: אני מניחה שהדברים ידועים, אני רק רוצה לדייק.

<שרית פלצר: אנחנו נמצאים בעולם של עיצומים שזה עולם של אכיפה מינהלית, של חלופה לאכיפה פלילית.

<שרית פלצר: בעצם, כשהרגולטור מטיל עיצום, הוא מטיל על עצם ההתנהגות, הוא לא בוחן את היסוד הנפשי של המפר – כך אגב לטענות שהועלו כאן.

<שרית פלצר: אם יש מישהו שמפר בכוונת מכוון באיזשהו מימד פלילי, כמובן שיש את האכיפה הזאת.

<שרית פלצר: העיצומים לא נועדו למצב הזה.

<שרית פלצר: הם נועדו למצבים של אכיפת התנהגות.

<שרית פלצר: מכיוון שאין הרבה שיקול דעת בהקלת העיצום, לכן אנחנו גם צריכים את ההפחתה, למקרים המיוחדים שבהם יש הצדקה להפחית.

<שרית פלצר: אז רק לדייק את זה.

<שרית פלצר: אנחנו לא בעולם של יסודות נפשיים.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, קוסאי.

משה גפני: אחרי זה אנחנו מצביעים.

משה גפני: אנחנו נקריא את התקנות ואנחנו נצביע.

<שגית אפיק: אני רוצה לשאול אותה שאלה.

<שרית פלצר: אני רק רוצה להוסיף ששימו לב, בחוק עצמו לפני התקנות, בגלל שהרציונל הוא באמת שההוראות ייאכפו וימולאו כפי שצריך, ובגלל שיש פה חקיקה חדשה, אני רק רוצה להזכיר את הוראת המעבר ששמו בחוק, שלפיה לפני שיוטל עיצום במקרה הזה, בשנתיים הראשונות תהיה איזושהי התראה לתיקון הליקוי.

<שרית פלצר: ככל שהליקוי לא יתוקן, רק אז יוטל העיצום.

<שרית פלצר: זה לשנתיים, עם אפשרות להאריך.

משה גפני: יפה.

משה גפני: צריך לזכור שאם מסתיימות השנתיים, יצטרכו להאריך את זה.

משה גפני: אני חושב שזאת הוראת מעבר נכונה.

משה גפני: בבקשה.

<קוסאי עאסי: קוסאי עאסי, מהכנסות המדינה.

<קוסאי עאסי: האמת, רשות המסים כבר ציינה את זה עוד לפניי, לפני שהתחלתי לדבר – זה במענה לחברי הכנסת – שההסכם לא מדבר על איך לאכוף אותו אלא המדינות הסכימו ביניהן לעשות תהליכים או כלים - -

<שגית אפיק: לאכיפה אפקטיבית.

<קוסאי עאסי: - - בכדי לאכוף את ההסכם.

<קוסאי עאסי: אנחנו בחרנו בדרך של עיצומים וגם בחרנו בדרך של הקלות לאלה שההפרות שלהם היו - -

<טליה דולן-גדיש: בתום לב.

<קוסאי עאסי: - - בתום לב – לא רוצה להשתמש בתום לב בעצם – הפרות שלהם היו בשל טעות.

<טליה דולן-גדיש: ולא מכוונה להפר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יפה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני רק רוצה להזכיר לך, היות ואת הולכת לדבר עם הממונים עלייך – אני דיברתי עם אבי ליכט כבר לפני זמן ואמרתי לו.

משה גפני: לא אמרתי את זה בהתלהבות הזאת של היום, אבל אמרתי לו את זה.

משה גפני: זה לא בסדר.

<שרית פלצר: אמרת את זה לשני משנים אפילו.

<שגית אפיק: גם למאיר לוין אמרת.

<שרית פלצר: אמרת את זה גם למאיר לוין.

משה גפני: גם למאיר לוין, אבל דיברתי גם עם אבי ליכט ואמרתי לו.

משה גפני: עם אבי ליכט דיברתי בשעתו כמה זמן לפי דעתי אני אוכל להעביר את החוק.

משה גפני: דיברנו על הנושא הזה, הוא אמר, אני מייד הולך לטפל בזה.

משה גפני: זה היה גם אחרי שהרשות להלבנת הון ביטלה פגישה, ואמרתי לו את זה.

משה גפני: הוא אומר, אני הולך לטפל בזה מייד.

משה גפני: מאז אותה שיחת טלפון ומאז אותה פגישה עם מאיר לוין כבר עבר לפי דעתי חודש וחצי.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: רציתי לשאול אותך, טלי, משהו שקשור לפטק"א באופן עקיף, כתבתי לך על זה מייל.

<שגית אפיק: אנחנו חוקקנו כאן את החיסכון לכל ילד, והתברר לנו שבעקבות הפטק"א שבאה אחרי החקיקה הזאת יש מצב שבו ילדים בישראל שיהיה להם חיסכון לכל ילד, אבל שיש להם גם אזרחות אמריקנית, יצטרכו לשלם על זה מס בשל כך.

<טליה דולן-גדיש: נכון.

<שגית אפיק: אתם תפעלו לתקן את הפטק"א כדי להחריג את זה?

<טליה דולן-גדיש: אנחנו כבר פועלים.

<קוסאי עאסי: אבל זה לא קשור לפטק"א, עוד פעם.

<טליה דולן-גדיש: לא, היא שואלת שאלה אחרת.

<קוסאי עאסי: היא חושבת שמשלמים מס בגלל פטק"א.

<שגית אפיק: לא, אני לא חושבת שמשלמים, אני מבינה את זה.

<טליה דולן-גדיש: היא רוצה להחריג מהפטק"א את החיסכון לכל ילד.

<קוסאי עאסי: וזה כן הוחרג.

<טליה דולן-גדיש: זה הוחרג?

<קוסאי עאסי: כן.

<קוסאי עאסי: רשות שוק ההון נתנה חוות דעת שמחריגה מדיווח, אז הן פטורות בעצם.

<שגית אפיק: רשות שוק ההון נתנה חוות דעת ש-?

<קוסאי עאסי: הנחיה או חוזר – אני לא יודע איך לקרוא לזה – שהם מחוץ למשחק.

<שגית אפיק: שהן פטורות מדיווח.

<קוסאי עאסי: כן.

<שגית אפיק: ולגבי תשלום המס, הם יהיו חייבים בתשלום המס, זה לא קשור לפטק"א.

<קוסאי עאסי: זה משהו אחר.

<קוסאי עאסי: זה לא קשור לפטק"א.

<שגית אפיק: ואת זה אתם בוחנים, את השאלה המהותית?

<קוסאי עאסי: של מה?

<שגית אפיק: א', נשמח לקבל את חוות הדעת של רשות שוק ההון, שהם פטורים מדיווח כי זה גם חדש לנו.

<קוסאי עאסי: אני אשלח לך אותה עוד היום.

<שגית אפיק: הדבר השני, לגבי המהות.

<שגית אפיק: האם הם יחובו במס או לא - -

<קוסאי עאסי: זה עניינם עם ארצות הברית, עם מדינת האזרחות שלהם, אבל האמת, אנחנו די רוצים לטפל בזה עוד השנה.

<שגית אפיק: - - כי בחיסכון לכל ילד היה רציונל ייחודי שבו אנחנו קבענו את הפטור הזה ואת התוספת הזאת על מנת שלא ישולם מס על הכסף הזה.

<קוסאי עאסי: אנחנו בתקופה הקרובה הולכים לטפל בזה.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו חושבים שהחיסכון לכל ילד, לא צריך להיות משולם לגביו מס אצל האמריקנים, הוא צריך להיות מוחרג, כמו שנעשו החרגות טרום לידתו של החיסכון לכל ילד לגבי אותם חסכונות שברור לגמרי שהם לא יכולים לשמש כלי להעלמת מס מפני האמריקנים.

<טליה דולן-גדיש: אני לא הייתי מודעת למה שקוסאי עכשיו אומר – טוב שאנחנו מגיעים לוועדת הכספים – אבל אני הבנתי שאנחנו פועלים אצל האמריקנים כדי להחריג אותו בכלל.

<שגית אפיק: בדיוק.

<שגית אפיק: זה מה שענית לי גם, ואני רוצה לשאול אם אתם מתקדמים עם זה.

<טליה דולן-גדיש: למיטב ידיעתי, הם עדיין לא ענו לנו אבל אני מוכנה פה להתחייב כלפי הוועדה – אגב, אנחנו נוסעים לארצות הברית לתקן אמנה בעוד עשרה ימים, אנחנו ניפגש עם האנשים מה-Treasury האמריקני, אני גם מוכנה באותה הזדמנות של שיחה להעלות את זה בפניהם ולחזור אליכם עם תשובות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יפה.

<שגית אפיק: תודה.

משה גפני: מי מקריא את התקנות?

<טליה דולן-גדיש: "תקנות מס הכנסה (הפחתה של סכום העיצום הכספי בשל אי זיהוי או דיווח לצורך יישום הסכם פטקא), התשע"ח-2018

<אייל לב ארי: איזה מקרים תראו כהפרה קלה?

<טליה דולן-גדיש: אז אני שוב אומרת.

<טליה דולן-גדיש: הפרה קלה זה נגיד אתה לא איתרת אותו כאזרח אמריקני בזמן; איתרת אותו רק שנה מאוחר יותר.

<טליה דולן-גדיש: בשנה הזאת, ממילא לא היו לו דיווחים שהיו אמורים להגיע לשלטונות המס או מס שהיה אמור להיות מדווח.

<טליה דולן-גדיש: דבר כזה אנחנו רואים כהפרה קלה.

<שגית אפיק: זה לא נכנס לזוטי דברים?

<טליה דולן-גדיש: זה זוטי דברים.

<שגית אפיק: ולמה רק 50% במצב כזה?

<טליה דולן-גדיש: זה הכול מצטבר, תכף תראי.

<טליה דולן-גדיש: כי בכל זאת, אתה לא איתרת אותו כאמריקני.

<שגית אפיק: הבנתי.

<טליה דולן-גדיש: תכף נגיע להצטברות.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו לא דיברנו על זה אבל הכוונה נגיד לאיזושהי טעות במערכת, במחשוב, בתוכנה, שגרמה לדברים האלה.

<לוני בכר: אפשר הערה לסעיף הזה?

משה גפני: כן.

משה גפני: סליחה, לא נתתי לך קודם.

<לוני בכר: הדברים כבר נאמרו על-ידי חברי.

<לוני בכר: לוני בכר, מייצג את איגוד הבנקים.

<לוני בכר: לגבי הסעיף הזה, המכתב של השר, כבוד היושב-ראש, ציין שבמקרים שמפר לא ידע על קיומה עד לגילויה והוא נקט פעולות למניעת הישנותה, תהיה הקלה של 50%, כאשר העניין של תקלה טכנית – זו הייתה רק דוגמה – אבל בתקנות זה נכנס רק כהפרה טכנית, ליקוי טכני, ואנחנו נבקש שהניסוח שהשר השתמש במכתב לוועדה ייכנס לתקנה במלואה כך שהתקנה תיקרא שהמפר לא ידע על קיומה המדויק והוא נקט פעולות למניעת הישנותה, כגון תקלה טכנית או טעות אנוש.

<שרית פלצר: טעות, שוב, זה מה שניסיתי להסביר בסבב הקודם.

<שרית פלצר: אנחנו לא בעולם הזה.

<שרית פלצר: טעות אנוש זה איזשהו יסוד נפשי, האם עשיתי את זה בכוונה או לא בכוונה.

<שגית אפיק: אנחנו לא בעולם של יסוד נפשי.

<שרית פלצר: אנחנו לא בעולם של יסודות נפשיים.

<שרית פלצר: מבחינתנו, כל הכניסה להפחתות האלה זה בגלל שאתה נמצא באיזשהו מצב שלא הפרת באיזושהי כוונה פלילית.

<שרית פלצר: מה שאתה אומר זה בילט-אין בתוך התקנות.

<טליה דולן-גדיש: כל התקנות האלה, בעצם אנחנו מפחיתים לך את העיצום בגלל שאתה הפרת אבל בשגגה, לא מתוך כוונה.

<שרית פלצר: רשלנות.

<טליה דולן-גדיש: רשלנות או שגגה, לא מתוך כוונה להפר.

<טליה דולן-גדיש: אין יסוד נפשי כי המנהל מפעיל את זה והמנהל הוא לא בית משפט שבודק יסוד נפשי, אבל למעשה אני חושבת שהתקנות אומרות את מה שאתה מדבר.

<שרית פלצר: ולשם כך זה נועד.

משה גפני: אוקיי.

<יוסף שימל: יוסי שימל, איחוד הגמ"חים.

<יוסף שימל: התקנון היה כך שאם יש לי חשד לגבי מספר טלפון אמריקני או כתובת אמריקנית, אני צריך בכל סכום.

<יוסף שימל: מעל סכום של 200,000 אני צריך לשאול אותו.

<יוסף שימל: זאת אומרת, לא שייך פה סתם טעות.

<טליה דולן-גדיש: לא, אבל בוא נגיד שיש לך מספר טלפון מקליפורניה, ולא שמת לב שזה מספר טלפון מקליפורניה, אבל בתום לב.

<יוסף שימל: אבל אם שאלתי בן אדם, במקום שאני לא צריך - - -

<טליה דולן-גדיש: לא אמרת לאמריקני הזה, אני רוצה לתת להימלט.

<טליה דולן-גדיש: לא שמת לב שזה טלפון מקליפורניה.

<קוסאי עאסי: אתה שואל לגבי (ה).

<קוסאי עאסי: נכון?

<יוסף שימל: כן.

<קוסאי עאסי: פה זה יותר מתייחס למערכות שיש להן מלא חשבונות, ובשל טעות בתוכנה או בכתיבת התוכנה, אז יש לך חשבונות שיצאו, לא בכוונה.

<שרית פלצר: באג.

<קוסאי עאסי: אנחנו ראינו שזה לא הוגן לחייב את המוסד הפיננסי בעיצום של אלפי חשבונות, למרות שמדובר בטעות אחת.

<טליה דולן-גדיש: שגרמה לאלפים.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: רבותיי.

<לוני בכר: אני מבין את העניין של היסוד הנפשי.

<לוני בכר: הבעיה ההפוכה כאן, כשאומרים ליקוי טכני זה נורא מצמצם.

<לוני בכר: כשאומרים טעות אנוש הכוונה לאו דווקא ליסוד הנפשי אלא פשוט הייתה טעות בהפעלת התוכנה.

<לוני בכר: זה לא ליקוי טכני, זו טעות בהפעלת התוכנה בלי קשר לשום עניין של יסוד נפשי, ולכן השאלה אם אפשר להרחיב את זה ולהגיד: ליקוי טכני או טעות אנוש או דבר דומה.

<שרית פלצר: שוב, מנהל רשות המסים לא יודע לבחון, הוא לא בוחן כליות ולב של המפעיל.

משה גפני: מיקי, תנהל את הישיבה.

משה גפני: אני הולך לוועדת הכנסת.

מיקי רוזנטל: תמשיך בבקשה.

<שגית אפיק: טעות בהפעלת המערכת?

<טליה דולן-גדיש: אבל כתוב.

<שגית אפיק: טעות ביישום?

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: הם מתייעצים.

מיקי רוזנטל: יש לך הצעה לנוסח שזה יהיה משהו שהוא בין טעות טכנית לטעות בתום לב?

<שגית אפיק: טעות ביישום, אתה מקבל?

מיקי רוזנטל: טעות ביישום זה מקובל עליך?

מיקי רוזנטל: תחשבו רגע על ההצעה הזאת.

<קריאות: - - -

<טליה דולן-גדיש: לוני, אני חושבת שמה שכרגע מנוסח – הוכח להנחת דעתו של המנהל כי ההפרה נגרמה בשל ליקוי טכני, זה הכי רחב שיש.

<טליה דולן-גדיש: זה כולל אם אתה פספסת 100,000 תושבי קליפורניה בגלל שאתה לא הכנסת לתוכנה את מספר הטלפון שמתחיל בקידומת של קליפורניה.

<טליה דולן-גדיש: טעות בהפעלה זה ליקוי טכני.

<טליה דולן-גדיש: אתה לא הפעלת את זה כמו שצריך.

<לוני בכר: מישהו יכול לחלוק על זה.

<לוני בכר: זאת ההערה היחידה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: מה אתם אומרים?

מיקי רוזנטל: יש לכם החלטות שיעזרו לנו?

<טליה דולן-גדיש: לדעתי, כל המוסיף גורע.

<טליה דולן-גדיש: לוני, אני חושבת שזה מנוסח בצורה מאוד רחבה, זאת אומרת כל ליקוי טכני – לא לחץ בטעות או לא הכניס בטעות את המספרים של תושבי קליפורניה.

מיקי רוזנטל: טוב, שמענו.

מיקי רוזנטל: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה.

<שרית פלצר: אפשר לומר עוד משהו?

מיקי רוזנטל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני מנסה להגיע לפתרון, אני רוצה להעביר את זה.

<שרית פלצר: אני מזכירה את מה שאמרנו קודם.

<שרית פלצר: בשנתיים הראשונות, אם שר האוצר יחליט להאריך את זה, אנחנו ממילא במצב של התראות כדי שתלמדו באמת את הכללים, לראות איך לעבוד ואיך למנוע את הטעויות האלה.

<שרית פלצר: אני חושבת שאחרי השנתיים האלה - ואם זה יוארך אז זה יוארך - אולי קצת נדע יותר מה סוגי התקלות, אולי אפשר יהיה לבחון את השינויים.

<טליה דולן-גדיש: אם אתה לא לחצת על ה-Enter של תושבי קליפורניה כדי להימלט, אתה לא תיפול לפה.

<טליה דולן-גדיש: אם היה לך כשל טכני שהיית צריך ללחוץ על משהו כדי שתושבי קליפורניה ייכנסו, ולא לחצת, זה ליקוי טכני.

<שרית פלצר: אין לך דרך להימנע מזה, כלומר מהעיצום המלא.

<שרית פלצר: קודם כול, אתה מקבל התראה בשנתיים הראשונות, אחר כך אתה יכול לדווח עליה ולהגיד – הנה, מצאתי את הדרכים כדי שזה לא יישנה, ואז תקבל הנחה.

<לוני בכר: אני מבין ומקבל את זה.

<לוני בכר: אם אתם מצהירים לפרוטוקול בוועדה שגם כאשר מדובר בטעות אנוש שגורמת לליקוי הטכני, אז אנחנו נסתמך על ההצהרה.

<שרית פלצר: לוני, אני לא יכולה לדבר איתך על טעויות אנוש כי זה לא השפה שאנחנו מדברים בה.

<שגית אפיק: טעות בהפעלה, טעות ביישום.

<שגית אפיק: אתם מצהירים כאן שזה ייכנס לליקוי הטכני?

<קוסאי עאסי: אבל אלה ייכנסו לסעיפים האחרים.

<קוסאי עאסי: למה לסעיף הזה?

מיקי רוזנטל: בואו נעשה את זה מסודר.

מיקי רוזנטל: שגית, מה את מציעה כדי שנסכם את הדיון הזה?

<שגית אפיק: טעות בהפעלה של התוכנה.

<טליה דולן-גדיש: זה טכני.

<שגית אפיק: זה מה שאני רוצה, שתצהירו לפרוטוקול שאתם חושבים שזה נכנס בליקוי טכני.

<שרית פלצר: אני חושבת שקשה לחתום על דבר כזה כי טעות, מה את אומרת בטעות?

<שרית פלצר: הם עשו את זה בכוונה או לא בכוונה?

<שרית פלצר: זה בדיוק הדברים שאנחנו מתקשים לבחון אותם.

<לוני בכר: אבל את אומרת שיסוד נפשי לא רלוונטי.

<שרית פלצר: זה מה שאני משיבה למילה טעות.

<לוני בכר: אז נשאיר את היסוד הנפשי.

<לוני בכר: מה שהוועדה מציעה מבחינתנו מקובל.

<לוני בכר: אם תצהירו לפרוטוקול, זה גם בסדר, אבל אם אתם לא מצהירים אז כנראה המחלוקת היא מהותית.

<שרית פלצר: אני אומרת, המילה טעות היא מילה - - -

<שגית אפיק: בעיה בהפעלה, בעיה ביישום.

<שגית אפיק: ליקוי בהפעלה, ליקוי ביישום.

<שגית אפיק: זה נכנס בעיניכם?

<שגית אפיק: טלי, רק תענו על זה.

<שגית אפיק: זה נכנס לדעתכם במושג ליקוי טכני?

<שגית אפיק: זו השאלה.

<טליה דולן-גדיש: לדעתי – תקנו אותי אם אני טועה – אם הוא אומר, אני עכשיו לא לוחץ על הכפתור שיכניס את כל תושבי קליפורניה לחובת הדיווח לפטק"א, ברור שזה לא ליקוי טכני.

<טליה דולן-גדיש: אם הוא טעה והוא פספס, והוא לא לחץ על הכפתור שיכניס את תושבי קליפורניה, מתוך טעות כי ברור לו ולבוסים שלו ולקציני הציות בבנק, שהוא לא רצה ש-100,000 תושבי קליפורניה או אזרחים או מה שלא יהיה, פטורים מהדיווח, אז לדעתי זה ליקוי טכני.

<שרית פלצר: גם - - -

<טליה דולן-גדיש: אתה חושב שטכני זה רק בתוכנה?

<קוסאי עאסי: כן.

<קוסאי עאסי: זה כל המטרה של הסעיף.

<שגית אפיק: אז המחלוקת היא מהותית, כי טלי אומרת דברים אחרים ממה שקוסאי ושרית אומרים, אז המחלוקת היא אחרת.

<שרית פלצר: גם במצב שבו עובד שכח ללחוץ על ה-Enter, ונניח שיהיה ויכוח האם זה נכנס או לא נכנס לליקוי טכני בנסיבות – אני כרגע אומרת שנניח זה באמת מחלוקת מהותית – במקרים האלה, אני מפנה אתכם פשוט לתקנות, לפסקאות משנה (ב) ו-(ג).

<שרית פלצר: אם הוא מפסיק את ההפרה והוא מבין את זה ואם הוא מדווח עליה, הוא יכול להגיע לסכום הפחתה - - -

<לוני בכר: זה הפחתה שונה לחלוטין.

<לוני בכר: זה שונה לחלוטין.

<שרית פלצר: אין בעיה, אבל בכל מקרה ההפחתות לא יכולות להצטבר – עוד לא הגענו לתקנה הזאת – מעל 85%.

<לוני בכר: אין בעיה, אבל התשובה כרגע לא עניינית כי זה לא קשור.

<שרית פלצר: שוב, לוני, יש לך כרגע תקלה בבנק.

<לוני בכר: אין תקלה בבנק.

<לוני בכר: הפקיד הספציפי שכח להכניס את ג'ון כהן למערכת כי לא לחץ על ה-Enter.

<לוני בכר: זאת השאלה.

<לוני בכר: האם אתם מצהירים שזה נכנס לליקוי טכני?

<לוני בכר: אם כן - - -

<שרית פלצר: אני לא חושבת - - -

<קריאות: - - -

<יואב משה: למה דבר מהסוג הזה הוא ליקוי טכני?

<לוני בכר: אנחנו לא חשבנו, בגלל זה ביקשנו טעות אנוש, אבל משרד המשפטים ענו שטעות אנוש נכנס לעניין של יסוד נפשי, ולכן הצענו את זה אחרת.

<לוני בכר: אנחנו נסמכים על המכתב של השר לוועדה.

<לוני בכר: המכתב מציין יותר רחב, ואנחנו מוכנים פחות מזה כי אין בעיה.

<לוני בכר: מה שאתם תציעו, רק תציעו נוסח.

מיקי רוזנטל: רגולציה, מה אתם אומרים?

מיקי רוזנטל: יש לכם פתרון לעניין הזה?

מיקי רוזנטל: כי יש פה חילוקי דעות מהותיים.

מיקי רוזנטל: אני צריך פתרון.

מיקי רוזנטל: מה אתם מציעים?

<טליה דולן-גדיש: מה אתה רוצה להוסיף, לוני?

<לוני בכר: מבחינתנו, אתם תחליטו, אבל יש את האמירה שהשר כתב שאפשר להוסיף: מפר לא ידע על קיומה עד לגילויה והוא נקט פעולות למניעת הישנותה.

<שרית פלצר: את זה יש לנו ב-(ג).

<לוני בכר: לא.

<לוני בכר: אם אני כותב רק את החצי השני, לא כותב את החצי הראשון.

<שרית פלצר: אין בעיה, אבל באותה סיטואציה - - -

<לוני בכר: ו-(ג) גם נותן 30% ולא 50%.

<שרית פלצר: אבל גם אם הוא עשה את זה וגם אם הוא הפסיק את ההפרה ודיווח עליה, זה כבר 50% וזה כבר 30%.

<לוני בכר: אוקיי.

<לוני בכר: אפשר את (ג) להעלות ל-50%?

<לוני בכר: ואז זה מכסה את אותו דבר.

<טליה דולן-גדיש: המפר נקט פעולות למניעת הישנות ההפרה ולהקטנת הנזק להנחת דעתו של המנהל - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: על מה הוויכוח?

לוני הציע: כלומר, אני יודעת שברמה המערכתית, אתה, יש לך הנחיות והכול, וזה באמת משהו מאוד מאוד מאוד נקודתי לגבי אדם אחד, ונקטת דברים אחר כך גם למניעת הישנות בפעם הבאה.

<שגית אפיק: ואז את מעלה את זה ל-50%.

<שרית פלצר: 50%, ואז אני רוצה לעודד את הבנקים שיעשו משהו רחב.

<שגית אפיק: נראה לי בסדר.

<שגית אפיק: זה מקובל עליכם?

<לוני בכר: כן.

<טליה דולן-גדיש: זה הרישה של (ב).

<שגית אפיק: הרישה של (ג).

<טליה דולן-גדיש: של (ג).

<טליה דולן-גדיש: סליחה.

<שגית אפיק: אנחנו מוסיפים ל-(ג) את המלים האלה.

<שגית אפיק: בסדר.

<טליה דולן-גדיש: אוקיי.

<שגית אפיק: קראנו את (ה).

<שגית אפיק: אנחנו ב-2.

<טליה דולן-גדיש: זה ברור לגמרי.

<טליה דולן-גדיש: אם אתה נפלת גם ב-2 וגם ב-3, אז אתה תקבל את ההקלה גם של 2 וגם 3, אבל - -

<שגית אפיק: עד 85%.

<טליה דולן-גדיש: - - לא יותר מ-85%.

<טליה דולן-גדיש: בדיוק.

<טליה דולן-גדיש: אם היית צריך לדווח שאין לך חשבונות ברי דיווח – אין לי אף אמריקני – ולא דיווחת את זה, אז זה יכול לעלות גם על 85% מהעיצומים, אבל בתנאי שזה לא יהיה פחות מ-500 שקלים.

<שגית אפיק: אתם רוצים לזה תחילה?

<טליה דולן-גדיש: מיידית.

<שגית אפיק: אתם רוצים מתחילת השנה?

<יואב משה: זה כבר פחות רלוונטי כיוון שעד היום פשוט ביטלנו.

<טליה דולן-גדיש: אני מתחילה את העיצומים רק עכשיו.

<שגית אפיק: רק מתחילים אותם, אז לא צריך.

<שגית אפיק: עם הפרסום ברשומות.

משה גפני: אפשר להצביע?

<שגית אפיק: כן.

משה גפני: תקנות מס הכנסה (הפחתה של סכום העיצום הכספי בשל אי זיהוי או דיווח לצורך יישום הסכם פטק"א), התשע"ח–2018.

<שגית אפיק: עם התיקון שאמרנו.

משה גפני: עם התיקון שנאמר.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: התקנות, למרבה ההפתעה, אושרו פה אחד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.