הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 214, 2018-01-24 09:30

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אני אפתח את הוועדה.

מירב בן ארי: אני מחליפה את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת העבודה – אתמול כל היום החלפתי את חבר הכנסת אלאלוף, שזה כמו כולבויניק של הכנסת, אין בעיה.

מירב בן ארי: אני פותחת את הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדיר.

מירב בן ארי: היום.

מירב בן ארי: 24 בינואר, 2018, ח' בשבט תשע"ח.

מירב בן ארי: הנושא הוא רכש ציבורי – איפה הנשים?

מירב בן ארי: אז אני קצת קראתי את החומר ששלחתם ותיכף גם ניתן למרכז אדווה ולשותפות להציג את הנושא.

מירב בן ארי: באופן אישי אני מאד מתחברת לזה משני מקומות, אני גם יושבת ראש שדולת כחול לבן בכנסת, אני עוסקת המון בתעשייה הישראלית, בכל מה שקשור לעסקים קטנים, בינוניים ובכלל מעורבות של נשים.

מירב בן ארי: נחשפתי הרבה גם לאחר שליוויתי את עמותת יסמין תקופה, אני גם מודה שהפעלתי פרוטקציה והם זכו בפרס יושב ראש הכנסת ובצדק, כי מגיע להם.

מירב בן ארי: אין הרבה עמותות שבאמת מקדמות עסקים של נשים והם זכו לכבוד הזה בשנה שעברה; וגם כמובן מהמקום של הוועדה, מהמקום של קידום נשים, מהמקום של לבוא באמת ולהבין שיש בעיה ולטפל בה ולהתייחס אליה ולא מה שנקרא לחשוב שבגלל שאנחנו כל הזמן מתקדמים, מדינת ישראל, 2018, אנחנו נמצאים במקום שוויוני, אבל אנחנו עדיין לא שם.

מירב בן ארי: כמובן, כמו שאני תמיד עוסקת, אני עוסקת גם בקידום של עסקים של נשים חד הוריות.

מירב בן ארי: תסלחו לי שאני לא קוראת לזה הורה עצמאי, למרות שיש עלי כל הזמן ביקורת.

מירב בן ארי: סדר, ביום שאנחנו נתייחס כל הזמן בלשון נקבה, אני גם אקרא לחד הוריות הורה עצמאי.

מירב בן ארי: בינתיים תסלחו לי, שאני אמשיך לבוא ולומר שאנחנו מקדמים את הנושא כדי לעזור, גם לנשים חד הוריות עצמאיות וגם לנשים חד הוריות שרוצות לעבוד ולצאת מהמלכות של הבטחת הכנסה.

מירב בן ארי: אז קראתי, התרשמתי, אני מאד אתכן בעניין.

מירב בן ארי: אמרתי לכם מאיזה תחומים, אבל בכלל בנושא הזה של קידום נשים ורכש ציבורי, נושא מעניין מאד.

מירב בן ארי: אז לא נרבה במילים שלי ונפתח עם עורכת הדין קרן גרינבלט.

מירב בן ארי: עם נוגה דגן בוזגלו.

מירב בן ארי: קודם מרכז אדווה, בבקשה.

<נוגה דגן בוזגלו: אודיי, אז תודה.

מירב בן ארי: רק בבקשה מי שמדברת או מדבר, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<נוגה דגן בוזגלו: שמי נוגה דגן בוזגלו ממרכז אדווה, חוקרת, מרצה וכו'.

<נוגה דגן בוזגלו: לאחרונה יצא לי לעסוק בנושא של רכש ציבורי.

<נוגה דגן בוזגלו: איך הגענו לזה?

<נוגה דגן בוזגלו: במרכז אדווה אנחנו מלווים את המדינה בניתוח מגדרי של תקציבי המדינה, עוסקות גם בניתוח מגדרי של תקציבי רשויות מקומיות.

מירב בן ארי: בוקר טוב לחברת הכנסת מיכאלי.

<נוגה דגן בוזגלו: וחלק מקואליציית שותפות, שעוסקת בקידום עסקים קטנים של נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: אני אתחיל בעצם בשאלה למה לעסוק בזה.

<נוגה דגן בוזגלו: אז קודם כל יש פה הרבה מאד כסף ציבורי, מיליארדים של תקציבי קניות של הממשלה, של רשויות מקומיות, שמעט מאד מהכסף הזה מגיע לנשים.

<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבמדינות שונות בעולם הבינו שיש בעיה ומקדמים השתתפות של עסקים קטנים בכלל ועסקים בבעלות נשים, שרובם קטנים, כמו שנראה תיכף, ברכש ציבורי ואני אגיד עוד שאם לא מקדמים את הדבר הזה בצורה אקטיבית, כמו הרבה היבטים של שוויון מגדרי, זה לא קורה מעצמו, כי יש הרבה חסמים ונגיע אליהם תיכף.

<נוגה דגן בוזגלו: עוד חשוב להגיד שכל התפיסה של רש ציבורי התעצבה על פי מידותיהם של תאגידים גדולים, תאגידים בינלאומיים, תאגידים מקומיים וב-20 השנים האחרונות יש חשיבה מחדש, במסגרת החשיבה על כלכלה מקומית, על קיימות, על שרשראות ערך מקומיות, על הצורך לחזק עסקים קטנים, שהם 95% מהעסקים במשק ובמסגרת זו גם עסקים בבעלות נשים, שרובם המכריע הם עסקים קטנים ועסקים זעירים.

<נוגה דגן בוזגלו: המחשבה היא שלא חושבים רק על יעילות כלכלית בבחינת הכי נוח להתקשר עם החברות הכי גדולות, אלא חושבים על קיימות כלכלית של החברה כולה ואז מסתכלים אחרת על עוד קצת עבודה שנדרשת כדי לקדם עסקים קטנים, והדבר נכון כמובן גם בהיבט המגדרי.

<נוגה דגן בוזגלו: דבר נוסף, אם תקראו מסמכים של האיחוד האירופי, ה-OECD, כולם מדברים לגבי עסקים בישראל על שתי בעיות, בעיה של תחלופה גדולה ובעיה של שרידות של עסקים קטנים, הקושי לשרוד.

<נוגה דגן בוזגלו: אין ספק שרכש ציבורי זה אפיק לחיזוק ההישרדות של עסקים קטנים וגם עסקים בינוניים, צריך להגיד.

<נוגה דגן בוזגלו: סיבה נוספת, אנחנו מנסות לקדם בדרכים שונות שיפור כלכלי במצבן של נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: הרבה נשים פונות לעסקים קטנים מכורח, בגלל אפשרויות מוגבלות מאד בשוק העבודה וזה בהחלט אפיק להגברת השוויון הכלכלי של נשים ושל קבוצות מיעוט נוספות.

<נוגה דגן בוזגלו: יש פה שרטוט של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, שרק נותן לנו פרופורציה.

<נוגה דגן בוזגלו: הסגול הבהיר, הסגול הכהה זה עצמאים ועסקים זעירים, עסקים שמעסיקים עד ארבעה עובדים ואתם יכולים לראות שזה פשוט הרוב הגדול של חצי מיליון העסקים במשק.

<נוגה דגן בוזגלו: למעשה אם נחבר את העצמאים, עסקים זעירים ועסקים קטנים, אנחנו מגיעים ל-95% מהעסקים במשק.

<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת שהעיצוב של הרכש על פי מידותיהם של תאגידים גדולים, הוא חלק מהבעיה הכלכלית שיש לנו בכלכלה, שבה כסף ציבורי מתנקז לשכבה מאד צרה וכאן אנחנו רואים את זה בעולם העסקים.

<נוגה דגן בוזגלו: הנתונים לגבי עסקים בבעלות נשים בישראל אינם מספיקים ואחד הדברים הראשונים שאנחנו צריכים לעשות זה להתחיל לספור בצורה טובה יותר.

<נוגה דגן בוזגלו: הנתון המעודכן ביותר הוא משנת 2015, מסקר שערכה הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<נוגה דגן בוזגלו: הסוכנות מצאה 14% עסקים בבעלות נשים בלבד ועוד 17% בבעלות משותפת.

<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבעולם ההתייחסות לעסקים בבעלות נשים היא לא בעלות מלאה של נשים, אלא כל עסק שלפחות 51% מהבעלות עליו היא בידי נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: זה מעודד עסקים משותפים גם לרשום את עצמם על שם נשים ולא רק על שם גברים, כמו שקורה הרבה פעמים בעסקים משפחתיים.

<נוגה דגן בוזגלו: אם נסתכל על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - - -

מירב בן ארי: רגע, אז בעצם הראשון זה בעלות והשני זה מנכ"לות.

<נוגה דגן בוזגלו: כן.

<נוגה דגן בוזגלו: הנתון השני של הסוכנות מתייחס לניהול עסק וכאן הייצוג של נשים, שוב, לפי הסקר, הוא נמוך יותר.

מירב בן ארי: כן, 12%.

<נוגה דגן בוזגלו: מדברות על 12%.

<נוגה דגן בוזגלו: מה עוד יש לנו?

<נוגה דגן בוזגלו: יש לנו נתוני למ"ס שמפרסמת אחת לכמה שנים דמוגרפיה של עסקים ונתונים נוספים.

<נוגה דגן בוזגלו: לפי הלמ"ס, שהנתונים שלה הם לא מלאים לגמרי, הם כוללים 88% מהעסקים, מדובר על 22% עסקים בבעלות נשים, הכוונה בעלות מלאה, אבל כאשר מדברים על עסקים בינוניים וגדולים, למעלה מ-20 עובדים, זה יורד ל-8%.

<נוגה דגן בוזגלו: זה מחזק את מה שאנחנו יודעות.

<נוגה דגן בוזגלו: רוב עסקי הנשים הם עסקים קטנים וזעירים.

<נוגה דגן בוזגלו: כשמדברים על החברה הערבית בישראל המצב הוא גרוע עוד יותר.

<נוגה דגן בוזגלו: מדובר רק על 11% מהעסקים שהם בבעלות נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: למה המצב גרוע במיוחד?

<נוגה דגן בוזגלו: כי לנשים ערביות יש הרבה מאד חסמים בשוק העבודה וזה בהחלט ערוץ חשוב לקידום כלכלי שלהן.

<נוגה דגן בוזגלו: עוד דבר שאנחנו רואות, זה שכמו בתחום התעסוקה בשכר, של שכירות, גם בתחום העסקים יש בידול עיסוקים מאד מאד חזק והוא חלק מהבעיה שלנו בקידום רכש נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: יש לנו גם פיתרונות, אבל בואו תסתכלו, אפשר לראות מסתכלים על עסקים לפי ענפים כלכליים, אז אנחנו נראה כמעט מחצית מהעסקים בבעלות נשים מתוף הענף הם בשירותי בריאות, רווחה וסעד ובחינוך.

<נוגה דגן בוזגלו: שירותים מקצועיים, מדעים וטכניים זה כרבע, מסחר סיטונאי וקמעונאי כ-20% וכשאנחנו הולכים לתחומים מרכזיים של רכש כמו בינוי, תעשייה, חציבה וכרייה, מדובר על מספרים קטנים מאד.

<נוגה דגן בוזגלו: אז אין ספק שבידול העיסוקים מחייב אותנו גם לקדם מדיניות שהיא תפורה לעסקים של נשים ולא לקדם מדיניות שאומרת 50% - - -

מירב בן ארי: שאין בה סיכוי שגם ככה הם יגיעו לשם, את אומרת.

<נוגה דגן בוזגלו: נכון, צריך להתחיל מהמקומות שיש עסקים של נשים ולא מהמקומות שפחות.

<נוגה דגן בוזגלו: אותו דבר אפשר לראות בגרף הזה, שלצערי הוא לא כל כך ברור, אבל אתם יכולים לראות נשים באדום, גברים בסגול.

<נוגה דגן בוזגלו: פה מדובר על פילוח של עצמאים.

<נוגה דגן בוזגלו: הנתונים לגבי עצמאים הם טובים יותר וגם כאן אנחנו יכולות לראות ייצוג גבוה של נשים בתחומים שנשים מתרכזות בהם גם בשוק העבודה, בריאות, רווחה, סעד- - -

מירב בן ארי: האדום זה נשים, נכון?

<נוגה דגן בוזגלו: כן.

<נוגה דגן בוזגלו: שירותים מקצועיים, מדעים וטכניים, שזה הרבה משירותי הייעוץ ואנחנו רואים באמת נשים בתור יועצות, אבל אפשר לראות שגם בתחומים הגבריים של מסחר, של בינוי ושל כרייה, יש עסקים בבעלות נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: יש מעט, אבל גם אותם צריכות לקדם.

<נוגה דגן בוזגלו: עוד דבר, מאחר שיש החלטת ממשלה ומשרדי הממשלה מחויבים בפילוח מגדרי של תקציב המדינה, אז אספתי פה את הנתונים שפורסמו בהצעות התקציב של המשרדים לגבי השתתפות עסקי נשים ברכש ממשלתי.

<נוגה דגן בוזגלו: אז קודם כל אני אקדים ואומר, הנתונים הם בעייתיים, הם מתבססים על הנחות שונות, כי בעיה מספר אחת שלנו זה שבטפסי הספקים, גם בממשלה, גם ברשויות המקומיות, אין בעלות לפי מגדר.

<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת אין מידע נגיש ונוח שמאפשר לנתח את מאגרי הספקים של משרדי הממשלה.

<נוגה דגן בוזגלו: משרדי הממשלה – חלקם עשו עבודה טובה יותר באיסוף החומר, חלקם נאלצו להסתמך על הנחות שונות.

<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו יכולים לראות תמונה כזאת: במשרד התשתיות הלאומיות, שבניתוח שלו הסתמך על הנחות בהעדר מידע קונקרטי, הגיעו למסקנה שכ-19% מהתקציב מגיע לעסקים בבעלות נשית.

<נוגה דגן בוזגלו: אני חושבת שהנתונים הם לא מספיק מהימנים.

<נוגה דגן בוזגלו: במשרד התקשורת מדובר על 5%.

<נוגה דגן בוזגלו: המשרד לא עשה ניתוח של הסיבות לזה, אבל דברים שעלו הם סוג הייעוץ וסוג הרכש שמשרד התקשורת עוסק בו.

<נוגה דגן בוזגלו: במשרד הבינוי והשיכון בדקו את מאגר המתכננים.

<נוגה דגן בוזגלו: 22% מהספקים הרשומים במאגר המתכננים הן נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבתכנון יש הרבה מאד נשים וזה לדוגמא מקום שאפשר לסמן כיעד להגדיל את שיעור הנשים גם במאגרים; ולא מספיק במאגר, צריך גם שנשים יזכו בפועל במכרזים.

<נוגה דגן בוזגלו: ברשות החשמל, שיש לה מדיניות לקידום עסקים קטנים שהיא מיישמת באופן פעיל, אפשר לראות נתונים טובים יותר.

<נוגה דגן בוזגלו: 40% מהספקים הן נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: מדובר בהרבה ספקיות שנותנות שירותים לחברה עצמה.

<נוגה דגן בוזגלו: פחות ספקיות שנותנות שירותי בינוי ותיקון.

<נוגה דגן בוזגלו: 21% מהתקציב מגיע לנשים.

<נוגה דגן בוזגלו: זה אומר שבאמת מדובר בהתקשרויות בהיקפים קטנים.

<נוגה דגן בוזגלו: היבט נוסף להסתכל עליו זה מה קורה עם נשים בתכניות לקידום יזמות של משרדי הממשלה וכאן אנחנו יכולים לראות שכדאי וצריך להגביר את השתתפות הנשים ברוב התכניות.

<נוגה דגן בוזגלו: מיעוט של נשים בולט במיוחד בתכניות שקשורות ליזמות טכנולוגית.

<נוגה דגן בוזגלו: בהקשרם הזה חשוב להגיד שאנחנו רואים כבר היום נתונים של לימודי תיכון, שמראים שתלמידות נכנסות הרבה יותר לתחומים טכנולוגיים.

<נוגה דגן בוזגלו: זה אומר שבעשור הקרוב צריך לדאוג גם שהדבר הזה יתרגם לתכניות יזמות ולפעילות בשוק העבודה.

<נוגה דגן בוזגלו: החסמים שעובדים בפני נשים בהשתתפות ברכש חלקם הם החסמים שאנחנו מכירים שמפריעים לעסקים קטנים בכלל בישראל.

<נוגה דגן בוזגלו: קודם כל היקפי התקשרות ותנאי הסף.

<נוגה דגן בוזגלו: כמו שאמרתי בהתחלה, עדיין רוב הרכש תפור למידות של תאגידים גדולים והולך לפי תפיסה של יעילות כלכלית, גודל והמחיר הכי זול.

<נוגה דגן בוזגלו: אין בישראל פרקטיקה שהיא מקובלת היום, של פיצול מכרזים, של חיוב קבלנים גדולים להעסיק עסקים קטנים, תמרוץ לעשות את זה וזה כיוון שצריך ללכת אליו.

<נוגה דגן בוזגלו: דבר נוסף זה תנאי התשלום.

<נוגה דגן בוזגלו: עבר עכשיו חוק מוסר התשלומים בשנה שעברה, שאמור לשפר את זה.

<נוגה דגן בוזגלו: הבעיה הגדולה היא כרגיל האכיפה, משום שהעסקים קטנים לא מסוגלים להיות האוכפים.

<נוגה דגן בוזגלו: אם לא משלמים להם בזמן קשה להם להתלונן, כי יש את החשש שלא יתקשרו איתי בהתקשרות הבאה, אם אני לא מפרגנת את תנאי התשלום וזה יוצר בעיות נזילות, זה יוצר סיכונים גדולים.

<נוגה דגן בוזגלו: לכן האכיפה של חוק מוסר תשלומים מלמעלה ולא על ידי העסקים, היא חיונית בהקשר הזה.

<נוגה דגן בוזגלו: יש הרבה רתיעה של העסקים עצמם.

<נוגה דגן בוזגלו: במחקר ראיינתי הרבה נשים שמפעילות עסקים קטנים ובינוניים.

<נוגה דגן בוזגלו: יש אמון או חוסר אמון מסוים גם במשרדי הממשלה ובמיוחד ברשויות המקומיות, יש תרבות של העדפת מקרובים, יש תרבות של שימוש ברכש כאתנן פוליטי.

<נוגה דגן בוזגלו: צריך להניח את זה על השולחן.

<נוגה דגן בוזגלו: השיתוף של נשים ברכש אגב, הוא עוד ערוץ שאנחנו יכולות לקדם בו דמוקרטיזציה של הרכש ברשויות המקומיות.

<נוגה דגן בוזגלו: ברשויות המקומיות גם יש נטייה לעבוד על אוטומט, להתקשר עם אותם ספקים שוב ושוב.

<נוגה דגן בוזגלו: אז עם כל הדברים האלה דרך הפרקטיקה של קידום עסקים בבעלות נשים, אנחנו יכולות לקדם גם דמוקרטיזציה וגיוון של הרכש בכלל.

<נוגה דגן בוזגלו: חסמים ייחודיים לעסקים בבעלות נשים זה הסיפור של בידול עסקי, כאמור, תחומים מרכזיים למשל של רכש של השלטון המקומי, זה בינוי, שיפוצים ובתחום הזה יש באמת מעט עסקים בבעלות נשים, אם כי יש, צריך לדעת את זה.

<נוגה דגן בוזגלו: דבר שני, נשים יש להן רשתות עסקיות מצומצמות יותר וגם רשתות פוליטיות מצומצמות יותר ובשלטון המקומי זה דבר קריטי; וכרגיל הנגישות למימון באשראי.

<נוגה דגן בוזגלו: הקרן להלוואות במימון המדינה משפרת את הפרקטיקה שלה ואת ההנגשה של נשים.

<נוגה דגן בוזגלו: עדיין לנשים הרבה יותר קשה לקבל בבנק אשראי והסכומים שניתנים על ידי אגודות אשראי עוקפות בנקים הם עדיין סכומים קטנים.

<נוגה דגן בוזגלו: פה הראיתי לכם את חברת חשמל שהולכת למהלך מוגדר של פיצול מכרזים ועבודות והעברה שלהם לעסקים קטנים.

<נוגה דגן בוזגלו: אני חושבת שזה מודל שכדאי להסתכל עליו.

<נוגה דגן בוזגלו: אני אציין שבמחקר עצמו, זה לא מוצג כאן במצגת, הצגתי גם את המודל של שטראוס, שהצליחה להגיע ל-5% מהרכש מספקיות שהן בבעלות נשים, במהלך מתוכנן, מכוון, שבנוי במידה רבה על פי ההמלצות שלנו, איך עושים את הדבר הזה.

<נוגה דגן בוזגלו: אותו דבר, דוגמא נוספת שהיא לא עם דגש מגדרי, היא עם דגש על עסקים קטנים זה ביז-בנגב, הסיפור של קידום כלכלה מקומית ועסקים קטנים בנגב, שגם אפשר ללמוד משתי הפרקטיקות האלה, שכשעושים פיילוט, כשמכוונים דמוקרטיזציה של הרכש, שמכוונים התאמת רכש לעסקים קטנים, מהר מאד רואים תוצאות.

<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת שזה אפשרי.

<נוגה דגן בוזגלו: מה שמרגיז כאן, זה שאם זה אפשרי במגזר הפרטי זה בוודאי אפשרי במגזר הציבורי.

<נוגה דגן בוזגלו: במגזר הציבורי זה כסף ציבורי ולכן יש פשוט חובה של שוויון, בלי להתווכח , גם אם זה דורש מאיתנו קצת יותר מאמץ.

<נוגה דגן בוזגלו: קרן תציג את ההמלצות המרכזיות שלנו ונפתח את הדיון.

<קרן גרינבלט: עורכת דין קרן גרינבלט, אני מנכ"לית קואליציית שותפות.

<קרן גרינבלט: קואליציית שותפות היא פורום של 14 ארגוני נשים שמקדם שוויון כלכלי ותעסוקתי ואנחנו מאד מודות על הדיון הזה.

<קרן גרינבלט: מודות גם לאיכות האירופאי על התמיכה בפרויקט כולו.

<קרן גרינבלט: בעצם נוגה מיפתה את הבעיות והנתונים ולרוב הבעיות האלה יש לנו הצעות לפתרון, לפחות בשלב התחלתי.

<קרן גרינבלט: יש לנו גם הצעות שהן קצת יותר תשתיתיות וארוכות טווח.

<קרן גרינבלט: הדבר הראשון שברור שחסר זה מידע, מידע לא רק הערכתי אלא מידע מדויק.

<קרן גרינבלט: רק בשבוע שעבר היה פה דיון על הנושא של הקרן להלוואות בערבות מדינה, שכרגע יודעת על חלוקה מגדרית פחות או יותר לפי השם של הבעלות על העסק.

<קרן גרינבלט: שמות אנחנו יודעות ויודעים שהם לא תמיד אינדיקציה מדויקת, ובכל מקרה זה לא איסוף מדעי של מבנה בעלות על עסק, אז הוספת איזו שהיא שורה או איזה שהוא שדה בטפסים של מכרזים ברשויות המקומיות ובמשרדי הממשלה לפי מגדר, כדי לדעת מה מבנה הבעלות על העסק מבחינה מגדרית, זה אחד התנאים הראשונים כדי שבכלל נדע מה המצב לאשורו.

<קרן גרינבלט: דבר שני זה הנושא של עידוד אקטיבי של השתתפות של עסקי נשים בהתקשרויות שנגישות כבר היום.

<קרן גרינבלט: התקשרויות כאלה שהן רלבנטיות לעסקי נשים, הן בעיקר התקשרויות בפטור ממכרז כשהם בהיקפים קטנים יותר והתקשרויות עם יועצים במאגרי יועצים ויועצות.

<קרן גרינבלט: אנחנו לא חיות באיזה עולם פנטזיה שבו אנחנו מדמיינות שאפשר להציב איזה שהוא רף של 50% עסקי נשים עכשיו ברכש מקומי, כי ברור שבבינוי ותשתיות וכל הדברים הללו אין מספיק עסקי נשים כדי להגיע אפילו קרוב ל-50%, ועם זאת עדיין יש תחומים שבהם לנשים יש עסקים וכדי לעודד אותן להשתתף וכדי לפתוח את השוק של רכש ציבורי עבורן, צריך לעשות פעולות אקטיביות ולהכיל מדיניות אקטיבית.

<קרן גרינבלט: הדבר השלישי זה הנושא של חוק חובת מכרזים, שבו ברמה הממשלתית הלאומית יש לנו חובה לבחון בכל מכרז את ההתקשרות להתקשר עם עסק קטן או בינוני ואם כן, אז לבצע התאמות בתוך מבנה המכרז על מנת שזה יהיה אפשרי לעסקים כאלה לזכות במכרז.

<קרן גרינבלט: אנחנו היינו רוצות לראות את החלת אותה הוראה גם ברמה המקומית, איפה שיותר סביר שעסקים קטנים יכולים להשתתף בכל עולם הרכש, בעוד שברור שברמה הלאומית זה הרבה יותר קשה, כי הפרויקטים הם גדולים, הם בהיקפים הרבה יותר גדולים.

<קרן גרינבלט: זה מבחינת הכלים המידיים שבעינינו אפשר להחיל בצורה מהירה ויעילה.

<קרן גרינבלט: מבחינה תשתיתית בשלבים הבאים באמת יש צורך באיסוף מידע ומיפוי תחומי הרכש השונים שבהם נשים הן רלבנטיות כדי שנדע איפה לעשות את האוט-ריץ', כדי שנדע להזמין אותן להשתתף במכרזים ובמאגרי ספקים.

<קרן גרינבלט: קביעת יעדים רב שנתיים זה כלי שראינו אותו עובד בצורה מאד טובה בארצות הברית וגם במקומות אחרים.

<קרן גרינבלט: הקצאת תקציב ייעודי לרכש לעסקים בבעלות נשים הוא גם משהו שעוזר, כי ברגע שנשים רואות שתקציב מסוים נועד לעסקים בבעלות נשים, זה כבר מוריד הרבה מאד מהחסמים הפסיכולוגיים, החסמים של האמון שראינו שקיימים.

<קרן גרינבלט: והנושא של קביעת אחוזים באמת צריך להיות מותאם לכמות העסקים ולסוגים שלהם שאנחנו מכירות, אבל עדיין ראינו שזה כלי שאחרי כמה שנים מצליח להגיע לייעוד שלו.

<קרן גרינבלט: ראינו את זה גם בשטראוס וגם ראינו את זה ברמה הפדראלית והמקומית במדינות אחרות.

<קרן גרינבלט: הדבר השלישי זה הנושא של התאמת הרכש לעסקים קטנים ולעסקי נשים בפרט, שזה אומר מידע ברור ולא מבוזר.

<קרן גרינבלט: הרכש המקומי, אנחנו ראינו שהוא מאד מאד מבוזר.

<קרן גרינבלט: אין איזה גורם אחד שמכיר את כל סוגי המכרזים והרכש שמתרחשים ברשות מקומית, אלא כל אגף עושה ומנהל רכש משלו ואין מקום אחד שאפשר למצוא כל ההזדמנויות בו.

<קרן גרינבלט: פרסום מידע נגיד – כלומר גם בשפות שונות, לא רק בעברית, גם בערבית וכמובן הנושא של עלות לגשת למידע על מכרז מסוים.

<קרן גרינבלט: הרבה פעמים כדי לקבל את המידע על מכרז צריך לשלם איזה שהוא סכום כסף שלא מוחזר אחר כך וזה משהו שמהווה חסם מאד משמעותי.

<קרן גרינבלט: דבר נוסף זה שינוי תרבות הרכש ברשויות המקומיות.

<קרן גרינבלט: זאת אומרת אנשים שבונים את המכרזים האלה צריכים להתחיל להבין איך בונים מכרז שמתאים לעסקים קטנים ושמתאים לעסקים בבעלות נשים.

<קרן גרינבלט: זו צורה אחרת לגמרי של הסתכלות על תנאי מכרז וכתוצאה מזה גם צריך כמובן לפקח על תנאי הסף שנקבעים עבור מכרז כזה.

<קרן גרינבלט: למשל אם אנחנו קובעים שעסק שניגש למכרז צריך להביא ערבות בגובה מסוים או שצריך פעילות כלכלית בהיקף מסוים, האם ההיקפים האלה והערבויות האלה הם באמת רלבנטיים לצורך ביצוע טוב ונכון של העבודה שעל הפרק.

<קרן גרינבלט: אז על הדברים האלה צריך להיות איזה שהוא פיקוח.

<קרן גרינבלט: קביעת כללים אחידים וקריטריונים להעדפה מתקנת לעסקים קטנים, כמו שקבועה ההוראה הזאת בחוק חובת מכרזים, כך גם ברשויות המקומיות אפשר להטמיע כללים אחידים יותר על מנת שיהיה יותר צפי ויותר הבנה של איך לקחת חלק במשחק של הרכש הציבורי.

<קרן גרינבלט: ביטול או שינוי שיטת הניקוד לתנאי סף שהם פחות הכרחיים, על מנת שלעסקים קטנים ולעסקים בבעלות נשים יהיה יותר סיכוי להצליח ולזכות במכרזים כאלה.

<קרן גרינבלט: הדבר האחרון זה באמת הנושא של האוט-ריץ'.

<קרן גרינבלט: עסקים בבעלות נשים זקוקים שיזמינו אותם.

<קרן גרינבלט: זה משהו שאנחנו רואות אותו גם בכלל במגזר העסקי בתעסוקה, בקידום נשים.

<קרן גרינבלט: נשים פחות ניגשות למכרזים כי הן פחות מאמינות שיש להן סיכוי לזכות גם במינוי לתפקידים מסוימים וכך גם בנושא של מכרזים לעסקים בבעלות נשים.

<קרן גרינבלט: האוט-ריץ' וליווי הם מהלכים - - -

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך שהמונח המקצועי הוא ריצ'ינג האוט, רק שתדעי.

<קרן גרינבלט: אז אני חצי אמריקאית, האמריקאים משתמשים במונח האוט-ריץ'.

<קריאה: נגיד בעברית יישוג.

<קרן גרינבלט: ריצ'ינג האוט זאת הפעולה והאוט-ריץ' זה שם הפעולה.

מירב בן ארי: כבר שנים, כן, לא משנה.

מירב בן ארי: זה במעקב.

<קרן גרינבלט: בעברית יישוג, אז נשתמש במילה העברית יישוג.

מירב בן ארי: יישוג – להשיג.

<קרן גרינבלט: אנחנו עושים פעולה אקטיבית על מנת להושיט את היד בעצם.

מירב בן ארי: אוקיי, משפט אחרון בבקשה.

<קרן גרינבלט: משפט אחרון.

<קרן גרינבלט: זה באמת דבר חשוב לחשוב על איך אנחנו מכניסים את מרכזי המעוף למשל בתור איזה שהוא גורם שיכול ללוות ולייעץ בנושא של הגשה למכרזים ולא רק בייעוץ הראשוני של הקמת עסק וניהולו, אלא גם איך אפשר להצמיח עסקים, איך אפשר לדאוג לשרידותם.

<קרן גרינבלט: אני רוצה באמת לסיים ולהגיד שכמו שנוגה אמרה בהתחלה, הנושא של השתתפות נשים ברכש ציבורי וחיזוק סקטור העסקים שבבעלות נשים בכלל, הוא נושא שהוא קריטי מבחינתנו לא רק כי זה שוויוני ולא רק כי זה חשוב לצמיחה הכלכלית, אלא גם כי נשים עצמאיות כלכלית הן נשים שהן פחות סובלות מאלימות, הן נשים שהמשפחות שלהן ברווחה גבוהה יותר וכל החברה זוכה מזה בהקשר הזה ולכן הדברים האלה, למרות שזה נושא שהוא קצת יבש וקצת - - -

מירב בן ארי: לא, זה מסר של חינוך ורווחה לחלוטין.

מירב בן ארי: גם איך הילדים מסתגלים.

מירב בן ארי: זה הרבה מעבר.

<קרן גרינבלט: בהחלט.

<קרן גרינבלט: אז אנחנו מודות על הדיון הזה ואנחנו נשמח לשמוע כמובן גם את הגורמים הממשלתיים ואת הרשויות המקומיות.

<קרן גרינבלט: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה לך ותודה לכן על המצגת החשובה הזו, מעניינת גם ובכלל, זה התפקיד מבחינתי של הארגונים החברתיים.

מירב בן ארי: להעלות נושאים על סדר היום ולהציף את הנתונים.

מירב בן ארי: מרב, את רוצה עכשיו?

מרב מיכאלי: כן, עכשיו אני אשמח מאד.

מרב מיכאלי: תודה רבה חברתי.

מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: אז ככה, אני רוצה להתחיל בדיוק איפה שעצרת, להגיד שזה התפקיד מבחינתך של הארגונים החברתיים ואני רוצה להגיד שאני מאד מאד מודה למרכז אדווה שעושה באמת עבודה מדהימה ובכלל לשותפות שבאמת עושות עבודה מדהימה וחשובה בצורה בלתי רגילה, אבל צר לי שהן אלה שצריכות לעשות את זה, חברתי יושבת הראש.

מרב מיכאלי: צר לי מאד שהן אלה שצריכות לעשות את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: אנחנו מציינות בימים אלה 100 שנה לאחד הקמפיינים המרכזיים של הפמיניזם בכל הזמנים, של הסופרג'יסטיות, התקופה שבה נאבקנו וקיבלנו בסופו של דבר זכות בחירה ואת הזכות בכלל לדבר בנושאים האלה ולחוקק בנושאים האלה ולהיות פה נציגות וכו'.

מרב מיכאלי: אבל עברו 100 שנה מאז.

מרב מיכאלי: בואי, אנחנו יודעים שיש אי שוויון.

מרב מיכאלי: כולם יודעות ויודעים את זה.

מרב מיכאלי: סוד זה לא.

מרב מיכאלי: הממשלה כבר קיבלה – כמו שציינו לא פעם – החלטות בנושא.

מרב מיכאלי: הממשלה החליטה וגם דיברה על ניתוח התקציב באופן מגדרי בשביל באמת לראות למי הולך הכסף תכלס.

מרב מיכאלי: גם יש לנו חקיקה שמחייבת שוויון בשכר.

מרב מיכאלי: יש לנו חקיקה שמחייבת להתחשב בחלוקת המשאבים לעסקים של נשים.

מרב מיכאלי: המון חקיקות יש לנו.

מרב מיכאלי: הממשלה לא עושה את העבודה שלה לוודא שהדברים האלה קורים וזה לא יכול להיות שזה ימשיך להיות עבודה של ארגונים חברתיים ושלנו להתריע ולצעוק ולהביא את הפתרונות, כי אנחנו מביאות את הפתרונות, אבל הם לא מיושמים, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: השאלה היא לא איך לעשות את זה.

מרב מיכאלי: השאלה היא להביא את הרצון הפוליטי לעשות את זה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לכן ולכם – הכל אפשר לדבר – על התועלת הכלכלית והכל וזה הכל דברים נורא, נורא נכונים, באמת נורא נכונים.

מרב מיכאלי: אני לא אומרת את זה בכלל בשמץ סרקזם, אבל בראש ובראשונה יש פה שאלה של חלוקת הון, נכסים ומשאבים.

מרב מיכאלי: אנחנו משלמות מסים בדיוק אותו דבר כמו שמשלמים מיסים גברים ואז המיסים האלה לא חוזרים אלינו.

מרב מיכאלי: הם לא חוזרים אלינו לא בשכר הלא שוויוני שאנחנו מקבלות, הם לא חוזרים אלינו במה שהמדינה מוציאה מההון המשותף של כולנו בשביל לקנות כל מיני דברים.

מרב מיכאלי: הם לא חוזרים אלינו בזה שעבודות הבית וגידול הילדות והילדים, עדיין אין הכרה בערך הכלכלי שלהם ואנחנו עושות אותם, 90% מהם, בלי לקבל שום סוג של פנסיה, ביטוח לאומי או שיפוי או אפשרות לצאת לעבוד כשמישהו אחר יעשה אותן.

מרב מיכאלי: זה בלתי נסבל.

מרב מיכאלי: זה הדבר המרכזי שצריך להבין.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות פה על חלוקה של משאבים, על חלוקה של כוח, על חלוקה של הון.

מרב מיכאלי: אם לפי דו"ח האו"ם משנת 2015 – אני מודה לא התעדכנתי על 2016, אבל אני מרשה לעצמי לנחש שהשינוי איננו תהומי.

מרב מיכאלי: חלוקת ההון והנכסים בעולם בין נשים לגברים את יודעת כמה היא?

מרב מיכאלי: את רוצה לנחש?

מירב בן ארי: תאירי את עיני.

מרב מיכאלי: את רוצה לנחש?

מרב מיכאלי: את לא רוצה לנחש?

מרב מיכאלי: 99-1.

מרב מיכאלי: צריך להבין את המשמעות של זה.

מרב מיכאלי: כשאנחנו מדברות על שוויון, כשאנחנו מדברות על דמוקרטיה, צריך להבין את המשמעות.

מרב מיכאלי: אז יכול להיות שהספירה שמתייחסת גם למדינות עולם שלישי, מאה אחוז, אז אצלנו אולי המצב הוא 97-3.

מרב מיכאלי: אלה הדברים.

מרב מיכאלי: עם זה אנחנו יוצאות כל בוקר מהבית.

מרב מיכאלי: עם זה אנחנו מתחתנות.

מרב מיכאלי: עם זה אנחנו הולכות לגן.

מרב מיכאלי: עם זה אנחנו – עם ה-99-1 הזה.

מרב מיכאלי: ולכן לפי דעתי, גברתי יושבת הראש, אנחנו חייבות לדרוש וקודם כל צריך לתת פה קרדיט לחברת הכנסת טלי פלוסקוב מסיעתך, שהיא יושבת ראש השדולה לנשים בעסקים, אני יושבת ראש משותפת איתה, והיוזמה לדיון הזה באה ממנה.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לדרוש ממשרד הכלכלה ומהמשרד לשוויון חברתי להקים צוות וממש לשים לו דד-ליין, שבתוך שלושה חודשים יביא באמת דרך פעולה מפורשת, עם הוראות לשלטון המקומי ולמשרדי הממשלה, עם לוח זמנים איך ומתי להוציא לפועל את כל הפתרונות האלה שמונחים לפתחם שוב ושוב ושוב.

מרב מיכאלי: זה לפחות מה שאני אעשה בסוף הדיון הזה.

מרב מיכאלי: אני מאד מאד מקווה שהוועדה תצטרף.

מירב בן ארי: ברור, ברור.

מירב בן ארי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

מירב בן ארי: ד"ר מירב שמואלי, מנהלת תחום קידום מדיניות וחקיקה מרוח נשית.

מירב בן ארי: בבקשה מירב.

<מירב שמואלי: תודה.

<מירב שמואלי: בוקר טוב.

<מירב שמואלי: אז עמותת רוח נשית היא חלק מקואליציית שותפות.

<מירב שמואלי: זאת עמותה שמסייעת לנשים נפגעות אלימות לצאת לעצמאות כלכלית, כי בדיוק כמו שקרן אמרה קודם, לאישה עצמאית כלכלית יש פחות סיכוי שתהיה באלימות או תחזור למעגל האלימות.

<מירב שמואלי: אני מסכימה עם כל מה שנאמר פה כמובן.

<מירב שמואלי: אני פשוט רוצה להאיר טיפה יותר את הזווית של אותן נשים עצמאיות, שהן גם נשים נפגעות אלימות, שמנסות איך שהוא לשקם את החיים שלהן.

<מירב שמואלי: הנשים האלה לפעמים פונות לערוץ הזה של להיות עצמאית, לאו דווקא מתוך בחירה, לפעמים מתוך אילוץ, כי קשה להן מאד להשתלב כשכירות בשוק העבודה, בין אם זה בגלל שהן הרבה מאד פעמים חד הוריות, מגדלות לבד את הילדים ובן הזוג לשעבר איננו משלם מזונות, אז כל העול הוא עליהן, ושעות העבודה בהרבה מאד מקומות עבודה כשכירות הן לא בדיוק גמישות ולא בדיוק מתאימות לסיטואציה הזאת.

<מירב שמואלי: דבר שני, בגלל כל מה שכרוך בלהיות נפגעת אלימות, יש תופעות פוסט טראומטיות, אם זה קשיים בריכוז, אם זה עומס רגשי שמקשה להתמיד בצורה רציפה במקום עבודה כשכירה ואם כמו שאנחנו רואים הרבה מאד פעמים קשה להן מאד לקבל סמכות ממישהו שממונה עליהן, בעיקר אם הוא גבר ובגלל הרבה מאד סיבות נוספות הן לא ממש משתלבות כשכירות בשוק העבודה, או שקשה להן להתמיד לאורך זמן ובצורה רצופה, ולכן הן פונות לערוץ הזה, שזה הרבה פעמים איזה שהוא עסק זעיר או עסק קטן, המאפשר להן טיפה יותר גמישות או אולי קצת יותר קרוב לבית או מתוך הבית.

<מירב שמואלי: אז בהמשך למה שנאמר פה, בנוסף לכל האינטרסים החשובים שכבר הועלו, יש פה גם אינטרס של למנוע מנשים לחזור למעגל האלימות וכל מה שזה אומר לגבי הילדים שלהם ולכן יש צורך דחוף להסיר את כל החסמים האלה שמקשים עליהן גם בתחום של רצף ציבורי.

מירב בן ארי: תודה רבה מירב.

מירב בן ארי: עורכת הדין חיה מנע, להב, לשכת ארגוני העצמאים והעסקים.

<חיה מנע: בוקר טוב.

<חיה מנע: קודם כל אני באמת מברכת את קרן ואת קואליציית שותפות וכמובן את מכון אדווה.

<חיה מנע: אני חושבת שהמחקרים שאתם עושים הם חשובים מאד והם באמת איזו שהיא מראה בפני הציבור שכל הזמן חושב שהבעיה היא מאד קטנה וברגע שחושפים את הנתונים רואים שהבעיה היא ממש לא קטנה.

<חיה מנע: רואים שהיא מהותית מאד.

<חיה מנע: גם רואים שיש פתרונות מאד פשוטים וקלים לכאורה ולכן הפלא הגדול למה הן לא באמת מיושמים ולא מבוצעים ולמה אנחנו עדיין, בשנת 2018 נמצאים מול נתונים כאלה.

<חיה מנע: אני רוצה להצטרף ולומר שאני חושבת שהמפתח הוא הרשויות המקומיות.

<חיה מנע: לנשים באמת יותר קל בבית, קרוב.

<חיה מנע: אם יש לאישה עסק ברשות מסוימת, יהיה לה קל יותר להעז ולפתוח עסק ולאחר מכן גם לגשת למכרז מקומי.

<חיה מנע: החסמים שעומדים בדרכה, שזה באמת סכום המכרז, אם לא מפצלים את המכרז והעובדה שבעצם היום חוק חובת מכרזים, התיקון באמת לא חל על הרשויות המקומיות, יוצר פה בעיה.

<חיה מנע: אני ממש לא מבינה למה קשה להעביר שהתיקון יחול גם על רשויות.

<חיה מנע: זה לא אמור להיות משהו שפוגע במשהו.

<חיה מנע: זה גם לא מקצה איזה שהוא תקציב מיוחד.

<חיה מנע: הוגשה הצעת חוק על ידי חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

<חיה מנע: אנחנו בלהב חברים כמובן בשדולה לנשים בעסקים של הכנסת, יחד עם חברת הכנסת מרב מיכאלי וחברת הכנסת טלי פלוסקוב, והצעת החוק הוגשה והיא מבקשת לתקן את פקודת העיריות, כך שחוק חובת מכרזים יחול גם על פקודת העיריות אבל זה לא מספיק.

<חיה מנע: גם אם זה יחול, עדיין יש את החסם של הסכום.

<חיה מנע: החסם המשמעותי הנוסף זה החסם של התשלום.

<חיה מנע: יש לי באמת חברה שניגשת למכרזים, היא עצמאית והיא אומרת לי תראי, אני הופכת להיות בנק.

<חיה מנע: אני אשראי.

<חיה מנע: אני באה, ניגשת למכרז, אני לוקחת הלוואה כדי לגשת למכרז, עד שאני מצליחה לשכנע את הבנק שיתנו לי הלוואה.

<חיה מנע: אני ניגשת למכרז, יש לי אומץ, לנשים אחרות אולי אין, לי יש.

<חיה מנע: אז אני ניגשת למכרז, מבצעת את העבודה על הצד הטוב ביותר ואז אני מחכה חודשיים וחצי שישלמו לי.

מירב בן ארי: במקרה הטוב.

<חיה מנע: במקרה הטוב.

<חיה מנע: ואז אני מפסידה כבר פעמיים.

<חיה מנע: קודם כל אני משלמת לבנק את הריבית על ההלוואה שלקחתי ובינתיים אני גם לא יכולה לקחת מכרזים אחרים, כי אין לי את הבסיס.

<חיה מנע: אז אני תקועה.

<חיה מנע: אלה דברים שלא מחייבים את המדינה להכניס יד לכיס.

<חיה מנע: אנחנו מדברים פה באמת על פתרונות פשוטים, קלים.

<חיה מנע: יש פה איזה שהוא משהו שתוקע את המערכת.

<חיה מנע: משהו שעוצר אותה.

<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו קוראות לזה תרבות רכש קלוקלת.

<חיה מנע: נכון.

<חיה מנע: הארגונים החברתיים דוחפים.

<חיה מנע: אנחנו בלהב למשל מנסים לקדם.

<חיה מנע: דיברנו פה על הכרה בהוצאות טיפול בילדים.

<חיה מנע: אנחנו ממשיכים לדחוף את זה.

<חיה מנע: היה לנו דיון בשבוע שעבר, השתתפה בו עורכת הדין ורד פרי, שהיא הובילה את המאבק והיא ישבה וסיפרה עד כמה המדינה נאבקה בה - - -

מרב מיכאלי: תוך שבועיים תוקן החוק אחרי הבג"ץ שהכיר בזה.

מרב מיכאלי: שבועיים.

<חיה מנע: נכון.

<חיה מנע: ולא רק זה - - -

מרב מיכאלי: בתקופה שלא היו ממשלות שהעבירו חוקים תוך שבועיים, בואו.

<חיה מנע: נכון.

<חיה מנע: לא רק זה שהיא נאבקה בה לאחר מכן ותיקנה את הפקודה, גם במהלך המאבק שלה, פתאום הזמינו אותה ואת בן הזוג שלה לכל מיני ביקורות.

<חיה מנע: פתאום דברים צצו.

<חיה מנע: ואז אני הבעתי את דעתי בכך שבעצם זה מאבק של נשים.

<חיה מנע: אז היו כאלה שבאו ואמרו לי סליחה, זה מאבק של כל הציבור.

<חיה מנע: אמרתי זה נכון, זה מאבק של כל הציבור, אבל מי שנפגעות יותר אלה נשים ועד שאנחנו לא נקום ונעשה, זה לא ישתנה.

<חיה מנע: הייתה מחאת העגלות, היא הביאה לאיזה שהוא תוצר.

<חיה מנע: לדעתי הדיבורים הם טובים.

<חיה מנע: הסקרים הם מצוינים, אבל צריך לקום ולעשות מעשה.

<חיה מנע: צריך לשנות.

<חיה מנע: קודם כל באמת אני רוצה לתת דוגמא - - -

מרב מיכאלי: לא ללכת לעבודה, זה כל מה שצריך.

מרב מיכאלי: יום אחר בבוקר.

מרב מיכאלי: כל הנשים צריכות יום אחד לא ללכת לעבודה, לא צריך יותר מזה.

<חיה מנע: אני אגיד לך מה, יותר מזה.

מירב בן ארי: חיה, רק תסכמי, משפט אחרון, אני רוצה לעבור הלאה.

<חיה מנע: משפט אחרון.

<חיה מנע: אני רק רוצה לשתף אתכם ולומר שבעיריית תל אביב לא חיכו שהכנסת תחוקק ותשנה את החוק ותחיל את תיקון החוק של חובת תיקון מכרזים על פקודת העיריות והם כבר היום העבירו החלטה במועצת העיר שמבחינתם בוועדת מכרזים, ברגע שיהיו שני עסקים שמקבלים את אותו ציון מבחינת הקריטריונים שנקבעו במכרז ויש עסק אחד בבעלות נשים, העסק הזה יועדף.

<חיה מנע: לא צריך לחכות.

<חיה מנע: יש רשות מקומית, היא יכולה לכנס את מועצת העיר, היא יכולה לקבל החלטה.

<חיה מנע: באמת התחיל פיילוט בימים אלה.

<חיה מנע: אני מלווה אותו, כי אנחנו בלהב נכנסים בכל הכוח בעניין הזה של הרשויות המקומיות ואני בטוחה שזה אפשרי.

<חיה מנע: צריך לקרוא לכל ראשי הרשויות לא לחכות לכנסת.

<חיה מנע: מחר בבוקר לכנס את מועצת העיר, להעביר החלטה, לקחת מכרזים גדולים, לפצל אותם ולתת אפשרות לנשים לגשת למכרזים בתוך העיר שלהן, במקום שהן גרות ולהצליח.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: משרד הכלכלה, הסוכנות לעסקים קטנים – מי מטעמכם מדבר?

<ניר בן אהרון: שלום לכולם.

<ניר בן אהרון: ניר בן אהרון, אחראי על המדיניות והמחקר בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<ניר בן אהרון: אנחנו בסוכנות עבדנו מאד קשה כדי לסייע לעידוד רכש מעסקים קטנים ובינוניים וכפי שנאמר פה, באמת הייצוג של נשים בעסקים הקטנים והבינוניים הוא גבוה יותר ולכן זה בהחלט נושאים שתורמים לנשים.

<ניר בן אהרון: עבדנו גם על שינוי הוראות התק"מ של רכש בממשלה, גם שינוי חוק הרכש שתמכנו בשינוי שלו ואנחנו שמחים מאד שהוא שונה.

<ניר בן אהרון: נכון, עדיין יש בעיה בשלטון המקומי ואנחנו גם כן מאד נשמח אם הנושא הזה יתקדם, זה נושא חשוב של רכש בשלטון המקומי, שגם כן יאפשר לעסקים קטנים ובינוניים להשתתף בו בצורה יותר משמעותית.

<ניר בן אהרון: יש לנו גם את גופי או מרכזי הסיוע לעסקים שמפוזרים בכל הארץ, מרכזי מעוף והם מסייעים לעסקים.

<ניר בן אהרון: חלק מפעילות הסיוע הזאת היא גם לגשת למכרזים וכיצד להתמודד במכרזים.

<ניר בן אהרון: גם בשלטון המקומי, גם בשלטון הרגיל – הממשלתי, ובכל גופי הרכש הציבוריים.

<ניר בן אהרון: חשוב לציין שבמעוף עשינו הרבה מאד מאמצים כדי לאפשר או להקל על נשים לקבל סיוע.

<ניר בן אהרון: למשל שעות פעילות במשך היום שהן יותר נוחות כשהילדים במסגרות, מיקומים שהם נוחים, שהן תוכלנה להשתתף וסך הכל כ-50% מהעסקים או היזמים שבאים לקבל סיוע היום במעוף זה נשים, שאני חושב שביחס לזה שהאחוז שלהן בעסקים, בניהול ובבעלות של עסקים הוא בערך חצי, אני חושב שזה אחוז מאד יפה ואנחנו שמחים וגאים בו.

<ניר בן אהרון: אני אתן לכם דוגמאות לפעילויות שאנחנו עושים למשל לרכש ממשלתי.

<ניר בן אהרון: עכשיו מוקם קניון דיגיטאלי לרכש של גופי הממשלה וכבר עכשיו אנחנו מקימים תכניות של סדנאות, ייעוץ ופעילות פרטנית כדי לסייע לעסקים קטנים ובינוניים להשתתף.

<ניר בן אהרון: כמובן אנחנו מאד נשמח אם תהיה שם כמות גדולה של נשים שתבאנה ותקבלנה את הסיוע הזה.

<ניר בן אהרון: גם במגזר הציבורי, סליחה, גם במגזר הערבי יש לנו הרבה מאד פעילויות בנוסף לפעילויות שתיארתי קודם, שבאות לסייע ליזמים מהמגזר הערבי וגם במקרים רבים מאד לנשים יזמיות, לגשת ולהיכנס למעגל ה - - -

מירב בן ארי: סוכנות של מעוף זה תחת אחריותכם?

<ניר בן אהרון: אנחנו מפעילים את מעוף, כן.

מירב בן ארי: כמה סניפים יש?

מירב בן ארי: איך זה עובד?

<ניר בן אהרון: יש כ-40 סניפים ברחבי הארץ, ככה שזה בפיזור כלל ארצי מאד מאד רחב.

<ניר בן אהרון: זה גופים שהם מאד נגישים, קל מאד להגיע לשם.

<ניר בן אהרון: זה בדרך כלל לא יותר מ-20 דקות של נסיעה כדי להגיע - - -

מירב בן ארי: מה בעצם העדפה שנותנים לנשים במעוף, בסוכנות לעסקים קטנים?

מירב בן ארי: כי עד עכשיו הבנתי את הבעיות, אבל אני רציתי שאתה תגיד לי מה הפתרונות, זאת אומרת מה אתם נותנים?

מירב בן ארי: איפה אתם מעדיפים את הנשים?

<ניר בן אהרון: אנחנו גם מנסים להתאים את שעות הפעילות כמו שאמרתי, גם את המיקומים.

<ניר בן אהרון: זה דברים ש - - -

מירב בן ארי: לא, אבל מיקום נגיש זה קשור לגברים ונשים.

מירב בן ארי: גם גבר שבא ממקום מוחלש ונוסע באוטובוס, הוא רוצה לפתוח, זה לא משנה.

מירב בן ארי: תגיד לי מה העדיפות שנותנים בסוכנות לנשים, כי יש בעיה.

מירב בן ארי: תראה, הציגו פה נתונים לא של 40-60, של 80-12, של 70-15, זה משהו של בעיה לאומית.

מירב בן ארי: אז אני שואלת, אתם הגוף הלאומי.

מירב בן ארי: היא מציפה את הנושא, הודיתי לה על זה.

מירב בן ארי: עכשיו תגיד לי איך אתה בסוכנות בא ואומר יש לי בעיה לאומית, אני רוצה לעזור לנשים.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שהם יציפו – ובגלל שליוויתי הרבה זמן את יסמין אז אני יודעת מה הם עושים כמו פילנתרופיה.

מירב בן ארי: השאלה איך אנחנו כמדינה מסייעים לפתור את העניין הזה.

<ניר בן אהרון: אני חושב שסך הכל בפועל, כשאנחנו רואים שמי שהמעוף מסייע לו - - -

מירב בן ארי: מעוף מסייע לגברים ולנשים, אני מכירה את מעוף.

<ניר בן אהרון: לגברים ונשים, אבל לא רק זה, אלא 50% ממקבלי הסיוע במעוף הן נשים, כך שמהבחינה הזאת הסיוע הוא סיוע שאפשר להגיד שהוא מתפזר על פני האוכלוסייה באופן שווה לפרופורציות.

<נוגה דגן בוזגלו: אבל רק 27% מהתקציב של מעוף מגיע לנשים.

<ניר בן אהרון: אם 50% מהתמיכה היא לנשים, אז אני לא רואה איך אפשר להגיד שרק 27% מגיע לנשים.

מירב בן ארי: לא, זה לא רלבנטי.

מירב בן ארי: בעיני כרגע - - -

<נוגה דגן בוזגלו: זה מהניתוח של משרד הכלכלה.

מירב בן ארי: סליחה, לא להפריע.

מרב מיכאלי: איך את סופרת את התקציב שהולך לנשים?

מירב בן ארי: רגע שנייה, אני כאן באמצע שיחה.

מירב בן ארי: אני רציתי לדעת האם יש איזה שהם מטרות או יעדים.

מירב בן ארי: אני אתן לך דוגמא - - -

מרב מיכאלי: סליחה רגע, מירב, פשוט זה לפי ספירה של המשרד, זה לא לפי ספירה של הארגונים.

מירב בן ארי: לא, אני בכלל לא בספירה, מרב.

מירב בן ארי: אני שואלת האם יש לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, שהיא תחת משרד הכלכלה, איזה שהם יעדים או מטרות כדי להעלות את אחוז הנשים.

מירב בן ארי: זה מה שאני שואלת.

מירב בן ארי: אני אתן לך דוגמא.

מירב בן ארי: אמרתי לכם שאני עוסקת בסיפור של החד הוריות, אז עכשיו גיליתי להפתעתי מיזם שהיה לחד הוריות, שעבד מעולה.

מירב בן ארי: מעולה.

מירב בן ארי: מדידה והערכה והוא עולה 2 מיליון שקלים ומסתבר שלפני שנתיים המיזם הזה נסגר בגלל שיקולי תקציב.

מירב בן ארי: אז עכשיו באמת הבאנו תקציב ייעודי למיזם הזה, להחיות אותו, כי הוא עבד מעולה והוא נתן שירות ובזכותו חד הוריות עצמאיות פתחו עסקים.

מירב בן ארי: אז אני אומרת - וסתם נתתי דוגמא של חד הוריות - אתה מתעסק בנשים באופן כללי, האם יש מיזמים – זה ספציפי לחד הוריות עצמאיות – שבא ואומר אני רוצה לעזור לנשים עצמאיות, אני שם על זה כסף – 2 מיליון שקלים, 4 מיליון שקלים, מה שצריך – ואומר עכשיו אישה נכנסת למעוף, היא רוצה לפתוח עסק עצמאי – בואי נראה איך אפשר לעזור לך.

<ניר בן אהרון: תראו, אנחנו לא באים בשער של המעוף ואומרים לגבר אל תעבור.

<ניר בן אהרון: אנחנו לא עושים את זה, אבל אנחנו משקיעים הרבה מאד מאמצים כדי לראות שאנחנו נצליח למשוך - - -

מירב בן ארי: אז מה המאמצים שאתם עושים?

<ניר בן אהרון: זה מאמצים רכים יותר.

מירב בן ארי: מה המאמצים?

מירב בן ארי: מה אתם עושים?

<ניר בן אהרון: זה כמו שאמרתם ריצ'ינג האוט, זה לקחת - - -

מירב בן ארי: ריצ'ינג האוט זה היא עושה.

<ניר בן אהרון: בסדר.

מירב בן ארי: זה רוח נשית עושים.

<ניר בן אהרון: ואני חושב שסך הכל בתוצאות גם ניתן לראות שהן מאד מאד יפות מבחינת התמיכה של מעוף, כי בסופו של דבר הגענו לשם.

<ניר בן אהרון: אם אנחנו רואים שבאמת הפרופורציה בעסקים זה שבערך רק רבע מהעסקים הם בבעלות נשים ועדיין אנחנו מסוגלים לסייע ל-50% מהעסקים בבעלות נשים או הסיוע שלנו ניתן 50% מבחינה זאת ביחס לגברים, אז אני חושב שהמאמצים שלנו מראים - - -

מירב בן ארי: אתם נמצאים תחת משרד העבודה או תחת משרד הכלכלה?

<ניר בן אהרון: הכלכלה.

מירב בן ארי: לפחות את השר שם אני מכירה.

מירב בן ארי: בסדר.

מרב מיכאלי: אני יכולה להכיר לך, אגב, גם את שר העבודה אם תרצי.

מירב בן ארי: בואי, אני יודעת איפה אני יכולה לקדם דברים.

מירב בן ארי: אז תשמע, אני לא אוהבת להאשים את הפקידים, אני אף פעם לא עושה את זה גם בוועדה, אני גם לא מאמינה בזה.

מירב בן ארי: אני חושבת שכל אחד בסוף מבצע מדיניות.

מירב בן ארי: בסוף אני כל הזמן מביאה אותך לעניין של המדיניות, לעניין של ההגדרה.

מירב בן ארי: אני לא רוצה שכשגבר נכנס תגיד לו אנחנו לא רוצים אותך.

מירב בן ארי: אני לא שם.

מירב בן ארי: אני רוצה שכשאישה נכנסת אתה תגיד לה אנחנו מאד מאד רוצים אותך, בואי נראה איך יכולים לעזור לך, בואי נראה איך אנחנו יכולים לקדם אותך, כי את באחוזים מאד מאד נמוכים.

מירב בן ארי: זה מה שאני אומרת.

מירב בן ארי: אני לא אומרת חלילה, אין לי את העניין שאנחנו לא רוצים.

מירב בן ארי: אני רוצה שאותו פקיד או פקידה שמקבלים, יעשו לה את הריצ'ינג האוט.

מירב בן ארי: יבואו ויגידו לה אנחנו מאד מאד רוצים אותך.

מירב בן ארי: לכן שאלתי אותך על מדיניות, על מטרות, על יעדים.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להעלות בעוד 20% - - -

<קריאה: רוצים להכניס פה - - -

מירב בן ארי: עם זה אין לי בעיה.

מירב בן ארי: אדרבא ואדרבא.

מירב בן ארי: תביא, שישמעו על הדמוקרטיה.

מירב בן ארי: תגיד לי גם את השם של הקבוצה ואני גם אברך אותה.

מירב בן ארי: בקיצור, אתה מבין אותי?

מירב בן ארי: אני אומרת לך את זה מאד בנועם - - -

מרב מיכאלי: ב - - -

מירב בן ארי: תודה מרב.

מירב בן ארי: באורך רוח, אבל תשמע, אתה לא הבאת לי כלום היום, בוא.

מירב בן ארי: כי מרב אומרת בואי, אני אומרת בוא, כי אתה גבר.

מירב בן ארי: אתה לא נתת לי משהו לעבוד איתו, אני אגיד לך את האמת.

<ניר בן אהרון: דרך אגב, בעוד חודש למשל אנחנו עושים כנס גדול על יזמות של נשים בעסקים וגם כן, מי שרוצה - - -

מירב בן ארי: קודם כל זה מעולה.

מירב בן ארי: אני מברכת כל יזמה וגם השותפות הנהדרות כאן מברכות, אבל אנחנו גם כוועדה ואני באופן אישי מכירה היטב את שר הכלכלה ואני אדבר איתו.

מירב בן ארי: אני חושבת שלא ראיתי כאן משהו, אפילו לא משהו שקצת קידם אותי בעניין.

מירב בן ארי: לכן אני גם אשלח אותך להכין קצת שיעורי בית וגם אני אקח אחריות על העניין.

מירב בן ארי: מרב, טלי, הן עושות את זה גם ככה.

מירב בן ארי: אני חושבת שכולנו שותפות כאן, שאין לי כאן ממש משהו לעבוד איתו.

מרב מיכאלי: אני מצטרפת לדברייך.

מרב מיכאלי: לצערי אני חייבת לצאת, אז רק להגיד שאני מצטרפת לדברייך ואנחנו נתחיל להיות יותר אגרסיביות.

מירב בן ארי: כן, תודה מרב.

מירב בן ארי: משרד הפנים – היה כאן הרבה שיח על השלטון המקומי, אני אשמח להתייחסות שלכם.

מירב בן ארי: מי מהמשרד כאן?

<איתי פלומבו ויסמן: איתי פלומבו-ויסמן, אגף תאגידים עירוניים במשרד הפנים.

מירב בן ארי: שלום איתי.

<איתי פלומבו ויסמן: אני רוצה לגעת בכמה ממדים.

<איתי פלומבו ויסמן: קודם כל קראתי בעיון את הדו"ח של אדווה, הוא דו"ח מרתק, מעניין.

<איתי פלומבו ויסמן: יש לי סייג אחד מאד חשוב, שכדאי להעלות אותו.

<איתי פלומבו ויסמן: אתן מגדירות את תחומי הרכש הציבורי הרלבנטיים לנשים.

<איתי פלומבו ויסמן: לתפיסתי לא אמורים למגדר את הרכש.

<איתי פלומבו ויסמן: כל הרכש הציבורי הוא רלבנטי לנשים וכנקודת מוצא נראה לי שזאת נקודת המוצא שצריך לצאת אליה לדיון הזה.

<איתי פלומבו ויסמן: עכשיו כשנלך למה משרד הפנים עשה בעניין, לפני כשנה וחצי החליט שר הפנים להקים ועדה לבחינת קידום ושילוב נשים בשלטון המקומי בישראל.

<איתי פלומבו ויסמן: בראש הוועדה מונתה הגברת ליזי דה לריצ'ה, ראש מועצת גני תקווה.

<איתי פלומבו ויסמן: הוקמו מספר צוותי משנה, כשהצוותים בוחנים גם את עולם התאגידים העירוניים וגם את עולם הרשויות המקומיות ובמסגרת הבחינה אנחנו הולכים להידרש למספר תחומים שלפי דעתנו יביאו לשינוי בכל הנוגע לעולם הרכש הציבורי ברשויות המקומיות.

<איתי פלומבו ויסמן: אחת אנחנו בוחנים את הרכבי ועדות המכרזים.

<איתי פלומבו ויסמן: עד עכשיו לא היו איזה שהם כללים לייצוג הולם בתוך ועדות המכרזים שבוחנות את ההצעות.

<איתי פלומבו ויסמן: זה משהו שנמצא על השולחן ואנחנו בוחנים את הנושא.

<איתי פלומבו ויסמן: נושא נוסף זה הדירקטורים.

מירב בן ארי: רגע, אני אוהבת זמנים.

מירב בן ארי: עד מתי אתה בוחן את זה?

<איתי פלומבו ויסמן: אנחנו אמורים להגיש את ההמלצות למנכ"ל ולשר בימים הקרובים, בחודש הקרוב.

מירב בן ארי: בחודש הקרוב.

<איתי פלומבו ויסמן: למנכ"ל ולאחר מכן לשר.

<איתי פלומבו ויסמן: מנכ"ל המשרד היה פה לפני כחודש וחצי וגם שוחח על הנושא.

מירב בן ארי: שלום, ברוכים הבאים לבית ספר ברנקו וייס מבית שמש.

מירב בן ארי: אנחנו עושים דיון על שילוב של נשים בתוך הרכש הציבורי.

מירב בן ארי: במילים פשוטות – לכמה נשים תכלס יש עסקים בניהול ובבעלות שלהן.

מירב בן ארי: בסדר, הבנו?

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: תהנהנו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

<איתי פלומבו ויסמן: אז זה בנושא של ועדות המכרזים.

<איתי פלומבו ויסמן: נושא נוסף שאנחנו נדרשים אליו - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת שתוך חודש בערך אתה תדע מה.

<איתי פלומבו ויסמן: אנחנו מגישים את ההמלצות של הוועדה למנכ"ל והמנכ"ל יעביר אותן לבחינת השר, כששוב אני אומר שהשר הנוכחי הוא השר שמינה את הוועדה.

מירב בן ארי: כן, הייתה כאן נציגה והציגה את התכנית הזאת.

<איתי פלומבו ויסמן: דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו, שאנחנו דנים בו במסגרת הוועדה, זה הרכב הדירקטוריונים בתאגידים העירוניים, שאנחנו מבינים שככל שנייצר תמהיל הוגן יותר מבחינה מגדרית בתוך ההרכבים הללו, אנחנו גם נוביל לשינוי לאו דווקא מתוך חקיקה וכלים קשים, אלא מתוך נורמות תרבותיות.

מירב בן ארי: עד היום בדירקטוריון של העירייה אין חובת ייצוג הולם.

<איתי פלומבו ויסמן: בתוך דירקטוריון יש חובת ייצוג רק בחלק שאמור להגיע לוועדת בחינת המנויים.

<איתי פלומבו ויסמן: לוועדת בחינת המנויים מגיעים שני שלישים מתוך סך הדירקטורים.

<איתי פלומבו ויסמן: נבחרי הציבור לא נבחנים בוועדה ובתוך שני השלישים אנחנו צריכים להביא לייצוג הולם.

<איתי פלומבו ויסמן: זאת אומרת בפועל אנחנו מדלדלים את הייצוג ההולם ומגיעים לשליש לכל היותר.

מירב בן ארי: הבנתי.

<איתי פלומבו ויסמן: אחר כך הדברים שנדונים זה להרחיב את הבחינה על כלל הרכב הדירקטוריון, כך שאם יש נבחרי ציבור שהם גברים, אז האיזון יצטרך לבוא על כלל ההרכב ולא רק על שני השלישים.

מירב בן ארי: וגם את זה אתם בוחנים?

<איתי פלומבו ויסמן: זה גם נמצא בבחינה ונמצא על שולחן הוועדה.

מירב בן ארי: תגיד, מה לגבי הסיפור שהציגה פה גם עורכת הדין מנע, בעניין הזה של מה שעשו בעיריית תל אביב, על האפשרות לתת את מה שאנחנו יודעים שלא קיים בחוק חובת המכרזים.

<איתי פלומבו ויסמן: דווקא לזה יש מענה.

מירב בן ארי: מה הוא?

<איתי פלומבו ויסמן: תיכף אבינועם מהלשכה המשפטית שלנו ייתן את המידע.

<חיה מנע: זה תוקן בשנת 2016.

<חיה מנע: זה חל על הרשויות המקומיות משנת 2016.

מירב בן ארי: חל?

מירב בן ארי: אז למה היא אמרה שלא?

<חיה מנע: העדפה מתקנת לנשים.

<חיה מנע: זה פשוט נעשה מאד בשקט, אבל זה קרה.

<חיה מנע: זה תוקן.

מירב בן ארי: זה קיים.

<אבינועם ביר: אם אפשר להתייחס.

מירב בן ארי: כן, אבינועם, מה התפקיד שלך?

<אבינועם ביר: אבינועם ביר מהלשכה המשפטית במשרד הפנים.

<אבינועם ביר: אז החוק שנציגת להב דיברה עליו עבר לוועדת השרים לענייני חקיקה.

<אבינועם ביר: שר הפנים ראה אותו, משרד הפנים ראה אותו.

<אבינועם ביר: המקום שכל העניינים שנדונים בדיני המכרזים לרשויות המקומיות הם לא בחקיקה ראשית, לא בפקודת העיריות אלא בתקנות נפרדות, תקנות עיריות מכרזים.

מירב בן ארי: תקנות חוק חובת המכרזים.

<אבינועם ביר: לא.

מירב בן ארי: אז איזה תקנות?

<אבינועם ביר: תקנות העיריות מכרזים.

<אבינועם ביר: זה תקנות נפרדות לפקודת העיריות ושם בעצם כל ענייני ניהול המכרזים של העיריות, ש - - - - נמצאים שם.

<אבינועם ביר: בין היתר, כמו שהתחילו להגיד, שבשנת 2016 נכנס סעיף 22 (1) - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה.

מירב בן ארי: אז בשנת 2016 - - -

<אבינועם ביר: החל משנת 2016 - - -

מירב בן ארי: לא, היא גם אמרה.

<חיה מנע: לא, אבל זה לא נכון.

<חיה מנע: יש לי את זה מולי.

<חיה מנע: התקנות מולי.

<חיה מנע: זה שונה.

<חיה מנע: קודם כל יש פה המלצה, זה לא חובה ואישה שמגישה, בעלת עסק, צריכה לצרף אישור ותצהיר.

<חיה מנע: זה המלצה, זה לא חובה.

<חיה מנע: להמליץ.

<אבינועם ביר: קודם כל אני חוזר על הכל.

<אבינועם ביר: יש לנו ועדת מכרזים.

<אבינועם ביר: ועדת מכרזים בסופו של דבר מביאה את ההמלצה לראש העיר, כמו כל ועדה.

<אבינועם ביר: זה המלצה, אם אפשר לקרוא לה המלצה מחייבת.

<אבינועם ביר: זו המלצה מחייבת.

מירב בן ארי: אין דבר כזה המלצה מחייבת.

מירב בן ארי: המלצה כשמה כן היא, אני ממליצה לך לקחת.

<אבינועם ביר: יש ועדת מכרזים.

<אבינועם ביר: העירייה חייבת להתקשר במכרז.

<אבינועם ביר: מי שמביא את תוצאות המכרז זאת ועדת המכרזים.

<אבינועם ביר: ועדת המכרזים בסופו של דבר מביאה את ההמלצה, מה שקורה זה שראש העיר חותם על ההמלצה, הוא לא סוטה ממנה, בטח לא מהותית.

<אבינועם ביר: בעצם מה שכתוב בחוק חובת מכרזים הוחל במדויק וגם ההפניות בתקנות המכרזים - - -

מירב בן ארי: תגיד, כמה ראשי ערים מודעים לסעיף הזה משנת 2016, ההמלצה המחייבת?

<קריאה: אף אחד.

<באטריז רוזן כץ: אל תגידו אף אחד, כי זה מעליב.

<אבינועם ביר: אז קודם כל שהרשויות המקומיות יענו על שאלת המודעות.

מירב בן ארי: מי הגברת?

<באטריז רוזן כץ: באטריז.

<באטריז רוזן כץ: עכשיו את מעליבה אותי.

מירב בן ארי: באטריז, סליחה, סליחה.

מירב בן ארי: את יודעת, אני קיבלתי המלצה למשקפיים השבוע, אז המצב גרוע מאד בראייה שלי.

מירב בן ארי: באטריז, שלום.

<חיה מנע: סליחה ברשותך, בלהב אנחנו הוצאנו מכתב, הוא אמור להגיע לכל ראשי הרשויות, שאנחנו מפנים את תשומת ליבם לעובדה שיש תיקון- - -

מירב בן ארי: אז קדימה, למה את מחכה?

<חיה מנע: אני אומרת.

<חיה מנע: אני מודיעה בזאת שעשינו את זה.

מירב בן ארי: תוציאו את זה.

<חיה מנע: גם שיש את התיקון הזה שצריך לחול ושבאמת יש פה בעיה עם ההמלצה, תצהיר ו - - -

מירב בן ארי: מודעות זה מאד מאד חשוב.

<חיה מנע: וגם העניין שעיריית תל אביב כבר התחילה.

<אבינועם ביר: התצהיר והכל זה אותו דבר כמו בחוק חובת מכרזים.

<אבינועם ביר: זאת אומרת אנחנו לקחנו את כל ההגדרות שם מחוק חובת מכרזים.

<נוגה דגן בוזגלו: אני רק רוצה להגיד שאני - - -

<אבינועם ביר: ובנוסף לזה - - -

מירב בן ארי: רגע, רגע, סליחה, זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: אני נותנת זכות דיבור ויש לי כאן כמה חברה ואתם תתייחסו בסוף, כי אתם התחלתם ותסיימו.

<אבינועם ביר: בנוסף לזה, כמו שאיתי התחיל להתייחס לתאגידים עירוניים, אז אנחנו מזכירים שהתאגידים העירוניים, לאחר התקנת התקנות בעניינם, יחול עליהם חוק חובת מכרזים ככתבו וכלשונו, ולכן מה שכתוב בחוק חובת מכרזים יחול מילה במילה גם על התאגידים העירוניים.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני רוצה לשמוע את באטריז מעיריית חיפה.

מירב בן ארי: תגידי שם ותפקיד.

<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד לכם בדיוק את מה שאתה אמרת קודם.

<באטריז רוזן כץ: אני באטריז, אני יועצת ראש העיר חיפה לקידום שוויון מגדרי וכמוני יש עוד 200 - - -

מירב בן ארי: נכון, בכל הרשויות כמעט.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

<באטריז רוזן כץ: הנושא של הרכש זה נושא שמגיע אלי כל הזמן, דווקא מארגוני הנשים בחיפה.

<באטריז רוזן כץ: זאת אומרת כמו שיש פה נציגות, בחיפה גם מגיעות, גם אדווה.

מירב בן ארי: איך זה עובד תכלס?

מירב בן ארי: אם העירייה רוצה לבנות עכשיו את היכל התרבות החדש, סתם אני אומרת, מגיעות אליה הצעות שונות כי היא מוציאה מכרז.

מירב בן ארי: עכשיו היא אמרה כאן משהו מאד מעניין כשהיא דיברה.

מירב בן ארי: היא אמרה שמישהי מגישה, לא יודעת מה, שקוראים לה רוני – זה יכול להיות גבר וזה יכול להיות אישה.

מירב בן ארי: לא אמרתי מירב, אמרתי רוני.

מירב בן ארי: היא אומרת שהדרך היחידה שהעירייה רואה זה לפי השם.

מירב בן ארי: אם זה שם ברור של אישה כמו מירב, לימור או באטריז, זה אחלה.

מירב בן ארי: אבל אם זה שם שהוא של גבר ואישה?

מירב בן ארי: איך העירייה יודעת שבעצם היא קיבלה כאן מכרז מאישה ולא מגבר?

<באטריז רוזן כץ: אני אגיד לך.

<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שאם סימנתי לי מה הן הנקודות שאנחנו צריכות לשים לעצמנו, אני כיועצת חושבת שהשותפות שלי עם השותפות של הארגונים לקדם בתוך הרשויות, זה הנושא של הסימון, כי אני חושבת שהוא נושא מרכזי.

<באטריז רוזן כץ: אני מגיעה לוועדת המכרזים, אני מתווכחת איתם, אני מעלה את המודעות שלהם.

<באטריז רוזן כץ: יש שם שתי טענות.

<באטריז רוזן כץ: אחת, אנחנו מפרסמים ונשים לא ניגשות.

<באטריז רוזן כץ: זה תמיד אותה טענה; ודבר שני זה כשאני מבקשת נתונים אומרים אבל אנחנו לא מסמנים במכרזים בכלל, מכרזי ספקים, ברכש, אנחנו לא מסמנים אם זה אישה או גבר.

<באטריז רוזן כץ: אז דבר ראשון שאני חושבת שאנחנו חייבים ואני לא יודעת אם בתיקון שאתה מעביר זה כן לדרוש שאנחנו כרשויות, כשאנחנו מקבלות הצעות למכרזים, שיהיה סימון של מי בעל העסק ואם זה עסק בבעלות של אישה, משותפת או גבר.

מירב בן ארי: זה חייב להיות.

מירב בן ארי: תשמע, אם תמשיכו להסתמך על השם, בטח בשנים האחרונות ששמות של בנים נהיו שמות של בנות ולחלופין - - -

<באטריז רוזן כץ: וזה משהו כל כך קטן וכל כך מהותי.

מירב בן ארי: זה בלתי אפשרי.

<באטריז רוזן כץ: למה אני אומרת שזה חייב להגיע גם כחלק מההנחיות הברורות, כי אני אעשה את המאבק שלי, היא תעשה את המאבק שלה, אבל יש עוד 250 רשויות וכדי שתהיה לזה באמת השפעה, זה חייב לצאת בפקודת הנחיות.

מירב בן ארי: כן, משרד הפנים, איך אתה מטפל בנקודה - - -

<באטריז רוזן כץ: רגע, רגע, נקודה שנייה.

<באטריז רוזן כץ: אני לא יודעת אם יש פה נציגות של עמותת יסמין.

מירב בן ארי: לא, הן לא כאן.

<באטריז רוזן כץ: אוקיי.

<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שהוא דיבר על הנושא של מאגרי מידע.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו כנשים לא יודעות, - - - רוצות להחליט.

<באטריז רוזן כץ: זו אחת מהנקודות החלשות שלנו, של ההתמצאות בים של המידע של המכרזים.

<באטריז רוזן כץ: אז אם יהיו לנו איזה שהם מאגרי מידע שיכול להיות שמעוף יקדמו אותן, שאני נגיד עובדת סוציאלית, אז אני רוצה לדעת איזה מכרזי ספקים של עובדות סוציאליות מתפרסמים היום במדינת ישראל, זה יהיה לי באיזו שהיא צורה מרוכזת ונגיש יותר.

<באטריז רוזן כץ: אני לא מתמצת.

<באטריז רוזן כץ: אני לא יודעת, אולי אין לי את הפנאי.

<באטריז רוזן כץ: משהו לא עובד.

<באטריז רוזן כץ: המכרזים האלה לא נגישים לנו וצריך לחשוב יחד עם מעוף איך להנגיש את המכרזים, שיהיו יותר ידידותיים לנו לנשים.

מירב בן ארי: נכון, נכון.

מירב בן ארי: אני רוצה התייחסות של משרד הפנים לעניין של המכרזים עם השמות.

<אבינועם ביר: יפה, אז לעניין השמות, לעניין הטפסים שמגישים.

<אבינועם ביר: כשאישה מגישה הצעה למכרז של העירייה, מבקשת את ההעדפה במצב דומה, בעת הגשת המסמכים היא צריכה להגיש תצהיר ש - - -

<קרן גרינבלט: אבל היא צריכה לבקש את ההעדפה.

<קרן גרינבלט: היא צריכה לדעת שקיימת ההעדפה, היא צריכה לדעת שזה קיים בתקנות ושהיא צריכה לבקש ולהגיש תצהיר.

<קרן גרינבלט: זה לא שזה פעולה מצד העירייה שבוחנת האם זה עסק של אישה או גבר ואז מפעילה את ההעדפה הזאת.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

<קרן גרינבלט: זה האישה צריכה לדעת מראש את כל התשתית החוקית, כדי לדעת לבקש את זה.

<קרן גרינבלט: פה זה לא סדיר, בגלל זה צריך את השדה בטופס.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

מירב בן ארי: מה אתה אומר על זה?

<אבינועם ביר: שוב, את טופס המרכז משרד הפנים לא מוציא.

מירב בן ארי: מי מוציא?

<אבינועם ביר: הרשות המקומית.

<באטריז רוזן כץ: אוקיי, בואו ניקח את זה על עצמנו.

מירב בן ארי: הנה, היא רושמת.

<אבינועם ביר: עוד פעם, התצהיר - - -

<חיה מנע: אפשר להמליץ לכל הרשויות.

<אבינועם ביר: אני לא בונה את המכרז.

<אבינועם ביר: משרד הפנים לא מחליט.

מירב בן ארי: גבר מגיש תצהיר?

<אבינועם ביר: לא, אבל הוא גם לא מבקש העדפה.

מירב בן ארי: אבל בתצהיר היא כותבת שהיא אישה?

מירב בן ארי: מה היא כותבת?

<אבינועם ביר: בתצהיר?

<אבינועם ביר: עוד פעם, אנחנו חוזרים לחוק חובת מכרזים - - -

מירב בן ארי: למה לא? למה כל זה?

מירב בן ארי: והתצהיר מאומת גם על ידי עורך דין?

<אבינועם ביר: יש שם בדיוק - - -

מירב בן ארי: התצהיר מאומת?

<אבינועם ביר: יש שם בדיוק הגדרה.

מירב בן ארי: זה גם עולה 300 שקלים החתימה הטיפשית הזאת.

מירב בן ארי: בוא, אני גם למדתי קצת כמה שנים משפטים.

<אבינועם ביר: אני חתמתי על כמה תצהירים בחינם.

מירב בן ארי: עזוב שאנחנו חותמים בחינם, זה ברור, כי חברה או ידידה באה ואומרת לך תשמע, אני צריכה עכשיו תצהיר לגן, תחתמי.

מירב בן ארי: זה בסדר.

מירב בן ארי: הייתה לי תקופה שהחזקתי את הרישיון ל-5 דקות.

<אבינועם ביר: יפה, אבל אם אנחנו חוזרים לבעיה של רוני ואורי – הבת שלי - - -

מירב בן ארי: אתה רואה?

מירב בן ארי: איך קוראים לבנות שלך?

<אבינועם ביר: לבת שלי קוראים אורי.

מירב בן ארי: נו, מה יהיה כשהיא תיגש למכרז?

<אבינועם ביר: אז היא תביא תצהיר מעורך דין.

מירב בן ארי: הוא לא יידע אם היא גבר או אישה, ואז היא תצטרך ללכת לעורך דין שייקח ממנה עוד 300 שקלים.

מירב בן ארי: 300 שקלים זה עוד בתקופה שלי, אני לא יודעת כבר כמה עולה תצהיר.

<אבינועם ביר: גם, אבל היא לא תצהיר ספציפית על ה - - -

מירב בן ארי: בשביל שהיא תגיד להם שאורי זה אישה.

<אבינועם ביר: זה לא תצהיר ספציפי למכרז הזה, אלא תצהיר ואישורים שהעסק הוא בבעלותה, בבעלות אישה.

<אבינועם ביר: אותו דבר בדיוק כמו שכתוב בחוק חובת המכרזים ויותר מזה.

<אבינועם ביר: התקנה עצמה לא מגדירה את זה, אלא פשוט שולחת את העירייה ואת המתמודדת לחוק חובת המכרזים.

מירב בן ארי: תגיד לי, ההחלטה הזאת על תצהיר זה בתקנות?

<אבינועם ביר: עוד פעם - - -

מירב בן ארי: זה חובה?

<אבינועם ביר: כן.

<אבינועם ביר: אני אקריא את זה.

<אבינועם ביר: ובלבד שצורך לה בעת הגשתה אישור ותצהיר.

<אבינועם ביר: לעניין זה אישור ותצהיר כהגדרתם בסעיף 2 (ב) לחוק חובת המכרזים.

מירב בן ארי: כן, כן, אני רואה את זה, תודה.

<קריאה: אישור של רואה חשבון.

<אבינועם ביר: יש אישור ויש תצהיר.

מירב בן ארי: טוב, תשמע, מה אני אגיד לך?

מירב בן ארי: זה קצת מכביד עליה את הסיפור.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים ולהקל ולהכניס יותר נשים, אז אנחנו אומרים לה לכי תחתמי עכשיו על תצהיר שאת אישה?

<אבינועם ביר: אם היא רוצה לקבל את ההעדפה היא צריכה להוכיח שהעסק בבעלותה.

<אבינועם ביר: זו החקיקה.

<אבינועם ביר: אנחנו התאמנו, משרד הפנים התאים - - -

מירב בן ארי: הוא צודק.

מירב בן ארי: זה חקיקה ראשית.

מירב בן ארי: התקנות שלך לא עוזרות.

מירב בן ארי: פה בחוק כתוב שהתצהיר של מחזיקה בשליטה, שהעסק הוא בשליטת אישה.

מירב בן ארי: במקום פשוט לעשות קו קטן ליד השם שלה, בו היא כותבת מין – נקבה או זכר – זהו.

<אבינועם ביר: אבל באותה מידה רוני גבר או אורי גבר - - -

מירב בן ארי: לא, אבל בטופס הראשי, כשהיא כותבת את שם החברה.

מירב בן ארי: עזוב רגע, אני אומרת לך עכשיו טכנית.

מירב בן ארי: טכנית אם האישה ניגשת למכרז היא כותבת שם החברה, כתובת החברה ואז מחזיקת החברה – נקבה או זכר.

מירב בן ארי: זהו.

מירב בן ארי: למה היא צריכה עכשיו להביא תצהיר?

מירב בן ארי: ודרך אגב, היא לא חייבת לדעת, גם אם היא לא יודעת שיש לה העדפה שהיא אישה.

מירב בן ארי: זה העירייה תעשה את החישוב, אבל היא רק צריכה לסמן, כמו בטופס של משרד הפנים.

<אבינועם ביר: את הטופס שאת מדברת עליו משרד הפנים לא בונה.

<אבינועם ביר: הרשות, כשהיא מפרסמת מכרז, יש לה מסמכי מכרז ובתוך מסמכי המכרז יש את התצהיר הזה.

מירב בן ארי: אז בבקשה, אנחנו נפנה לכל הרשויות, לכולן.

<באטריז רוזן כץ: מצוין.

<באטריז רוזן כץ: רעיון נפלא.

מירב בן ארי: שישחררו אותנו מהסעיף הזה.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מירב בן ארי: נוציא מכתב לחיים ביבס שהוא ידאג להוציא, כי זה לא יכול להיות.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להקל על נשים, לא להכביד עליהן.

<אבינועם ביר: זה לא תצהיר ייעודי למכרז הזה, חשוב להגיד.

מירב בן ארי: אני אומרת שבכלל לא צריך, תבין אותי, אבינועם.

מירב בן ארי: אני אומרת שאישה שבאה, כמו שהיא אומרת, היא לא צריכה לדעת שיש לה עדיפות.

מירב בן ארי: היא לא צריכה ללכת ולקרוא ולדעת.

מירב בן ארי: היא רק צריכה לרשום זכר, נקבה ושהעירייה תעשה את החשבונות שהיא צריכה לעשות לפי החוק, זה מה שאני אומרת.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו כבר נפנה אליה ונגיד לה שהיא צריכה להביא תצהיר.

מירב בן ארי: חבל שלא הבאנו את כל הנציגים של הרשויות.

מירב בן ארי: היא כבר יכולה לעשות את זה אצלה ואנחנו נפנה לחיים ביבס.

<אבינועם ביר: עוד פעם, זה עניין של השלטון המקומי.

מירב בן ארי: לא, עזבי נייר, הוא יכול למלא גם בטופס זכר או נקבה והיא מקבלת את העדיפות של זה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להקל על הנשים את החיים.

מירב בן ארי: כל היום אנחנו רק מעמיסים רגולציה על הנשים.

מירב בן ארי: צריך לשחרר אותן.

<אבינועם ביר: עוד פעם, זה בידיים של השלטון הנוספת.

<איתי פלומבו ויסמן: אני אציין עכשיו עוד נקודה שבה אנחנו עושים מהלך להנגשת מכרזים, לאו דווקא ברמה המגדרית.

<איתי פלומבו ויסמן: אנחנו בוחנים עכשיו את נושא עלויות מחירי המכרזים ברשויות המקומיות ביחד עם מרכז שלטון מקומי.

<איתי פלומבו ויסמן: יש כבר איזו נוסחה שהולכת ומתגבשת, אני מניח שגם בזה תהיה בשורה משמעותית.

מירב בן ארי: אוקיי, אנחנו נחכה לבשורות שלך, שמתגבשות.

מירב בן ארי: בסדר, יש לנו את הדס מהקליניקה לזכויות נשים באוניברסיטה העברית.

<הדס ארצי: אני הדס, אני מהקליניקה לזכויות נשים ולכלכלה באוניברסיטה העברית.

מירב בן ארי: את סטודנטית?

<הדס ארצי: כן, סטודנטית למשפטים באוניברסיטה העברית.

מירב בן ארי: שנה?

<הדס ארצי: ב'.

<הדס ארצי: ומה שחשוב לנו להדגיש שמבדיקה שערכנו עולה שהתקנות לא חלחלו.

<הדס ארצי: יש איזה פער מסוים בין משרד הפנים לבין הידוע ברשויות המקומיות.

<הדס ארצי: זאת אומרת דבר פרסום התקנות לא - - -

מירב בן ארי: כן, על זה דיברתי.

מירב בן ארי: התקנות לא מחולחלות.

<הדס ארצי: - - - בשבוע שעבר בקורס שיצא לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות, דיברנו עם בערך 40 יועצות, אף אחת מהן לא ידעה.

<הדס ארצי: היו שם מדימונה, אשדוד, מבשרת ציון - - -

מירב בן ארי: בסדר, אנחנו מטפלים בזה.

<הדס ארצי: אוקיי.

<הדס ארצי: אז בעצם אחד הדברים שחסרים בתקנות האלה שקיים אגב בחוק הרכש הממשלתי, זה יידוע של הגוף הממונה על המכרז לערוך איזה שהיא סטטיסטיקה ולפרסם נתונים שמראים מי מתקשר בעצם וזה קיים ברכש הממשלתי ולא קיים בתקנות ואם אתה לא מכיל את חוק הרכש הממשלתי על הרשויות המקומיות, זה דבר שאפשר - - -

מירב בן ארי: דיברנו על זה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חוה מוסקוביץ.

<רחל בנזימן: אפשר להוסיף מילה אחת?

<רחל בנזימן: לא נרשמתי.

מירב בן ארי: מה שמך?

<רחל בנזימן: רחל בנזימן.

מירב בן ארי: אוקיי, בבקשה רחל.

<רחל בנזימן: אני רק רוצה להוסיף משהו שאני לא יודעת אם היה ברור.

<רחל בנזימן: בחוק חובת מכרזים כאשר מדובר בהעדפה של עסקים קטנים, יש חובה על שר האוצר לדווח מדי שנה כמה עסקים קטנים הועדפו בחוק חובת המרכזים.

<רחל בנזימן: אין חובה כזאת להעדפה בנושא נשים, כך שאם בסופו של דבר אנחנו נחיל את חוק חובת המכרזים ואת העדפת נשים בחוק חובת המכרזים, מן הראוי להוסיף גם את חובת הדיווח הזאת, שמחייבת את שר האוצר להסתכל על כל הרכש הממשלתי ולבדוק כמה עסקים בבעלות נשים הועדפו באמת.

מירב בן ארי: בסדר גמור, רשמתי.

מירב בן ארי: תודה גם על הפעילות שלכם באוניברסיטה, זה חשוב מאד.

מירב בן ארי: חוה מוסקוביץ, בבקשה.

<חוה מוסקוביץ: אני יועצת למעמד האישה במועצה המקומית בית אל, מנהלת הרכש ולכן אני בעצם פה בשני הכובעים.

<חוה מוסקוביץ: במקרה זה אני מייצגת גם את שולה אגמי ממרכז השלטון המקומי, שנבצר ממנה להגיע.

מירב בן ארי: נבצר ממנה.

<חוה מוסקוביץ: נצבר ממנה להגיע, זה מה שהגעתי.

מירב בן ארי: סבבה, שמעתי משהו אחר.

<חוה מוסקוביץ: אני לא אכביד על הנוכחים.

<חוה מוסקוביץ: עלו פה דברים מאד מאד חשובים והקטע של הגעה והבנה שהנושא הזה לא מחולחל לשכבות העוסקות בשטח, מאד מאד חשוב בעיני.

<חוה מוסקוביץ: אני לא ארחיב יותר.

<חוה מוסקוביץ: כל הדברים נאמרו ודברים חשובים שצריכים לקחת - - -

מירב בן ארי: את גם תיקחי מפה את מה שדיברנו, את מה שבאטריז עושה בחיפה.

<חוה מוסקוביץ: בוודאי, בשני הכובעים.

מירב בן ארי: זה מאד חשוב לנו, יופי.

מירב בן ארי: עדי קאהן גונן מהרשות לקידום מעמד האישה, בבקשה עדי.

<עדי קאהן גונן: בוקר טוב.

<עדי קאהן גונן: קודם כל כפי שהוועדה יודעת, רק לפני שלושה חודשים נכנסה מנכ"לית חדשה לרשות והתוודענו לנושא הזה של רכש מספקים בבעלות נשית על ידי מכון אדווה.

<עדי קאהן גונן: אנחנו רואים בנושא הזה נושא מרכזי בעבודה שלנו.

מירב בן ארי: מה אתן עושות?

<עדי קאהן גונן: שנייה, אני כבר מגיעה לזה.

<עדי קאהן גונן: קודם כל בדקנו את העניין של הוספת השדה בטופס וגילינו לתדה

<עדי קאהן גונן: מתנו שמדובר בנושא מאד מאד מורכב.

<עדי קאהן גונן: הרבה משרדים שיתפו פעולה בעניין הזה.

<עדי קאהן גונן: היו ישיבות לאורך השנים בנושא הזה וזה ממש לא טריוויאלי להוסיף שדה, הן מבחינת מערכת המרכבה והן מבחינת-.

<עדי קאהן גונן: באמת, זה נשמע טיפשי, אבל זה באמת - - -

מירב בן ארי: אגב, אני לא חושבת שזה טיפשי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שהיה דיון בכאן, דיון אחר לחלוטין עם היועצת של הרמטכ"ל לענייני מגדר.

מירב בן ארי: אין שם כבר מעמד האישה, יש מגדר.

מירב בן ארי: רצינו להוסיף גם בעניין מגדר של טרנסג'נדרים איזה שהוא טופס וזה לקח שנה, אבל בסוף הוסיפו והיה שם גם קטע שהיה רק שם האב ואז החלפנו את זה לשם ההורה.

מירב בן ארי: אז אני יודעת ואין לי שום זלזול.

מירב בן ארי: אם הייתי עכשיו בחוץ הייתי אומרת מה, תחליפו, אבל אני יודעת שלוקח זמן, אבל אנחנו חייבים שזה יהיה על השולחן.

<עדי קאהן גונן: אז אנחנו ניסינו במקביל לזה שאנחנו נמשיך וננסה לשנות את הטופס, אנחנו חשבנו על רעיון עוקף והוא שהרשות תקים מאגר של ספקים בבעלות נשית, שאותה פרוצדורה מעצבנת, של ללכת לחתום על תצהיר וכו', תעשה פעם אחת ואנחנו נתחזק את המאגר הזה ובתקווה ניתן גם גישה אולי לכל הרשויות המקומיות ולמשרדים שיוצאים במכרז.

<עדי קאהן גונן: על בסיס זה אנחנו מאד מאד רוצות לקדם רעיון, שאת כל ההתקשרויות הפטורות ממכרז, ככל שהן – כמו שאתם יודעים – עד 3,000 שקלים – ככל שרשות או משרד יעשה שימוש במאגר וישתמש בספק בבעלות נשים, הוא יוכל להגדיל את זה ל-6,000 שקלים.

<עדי קאהן גונן: כמובן שאנחנו צריכים שיתוף פעולה - - -

מירב בן ארי: יש לי שאלה אלייך.

מירב בן ארי: עכשיו נגיד אורי – נשתמש בבת של אבינועם, או שאני יכולה להשתמש גם בבת שלי – אריאל – שזה גם יכול להיות גבר ואישה – הולכת עכשיו וניגשת למכרז של הרשות.

מירב בן ארי: אין לה את באטריז שם שסוגרת לה את העניין וגם לא בתל אביב.

מירב בן ארי: היא הולכת למכרז נניח בכפר סבא, למה שבינתיים, עד שנשנה את זה, היא לא יכולה להחתים אתכם על התצהיר אצלכם?

<עדי קאהן גונן: זה בדיוק מה שאמרתי - - -

מירב בן ארי: וזה יעלה לה כסף?

<עדי קאהן גונן: אני לא יודעת.

<עדי קאהן גונן: את יורדת לרזולוציות.

מירב בן ארי: בטח שאני יורדת, כי אני רוצה שזה יתקדם.

מירב בן ארי: אני רוצה שהיא תבוא ותהיה לה אפשרות ברשות לקידום מעמד האישה לחתום על התצהיר נניח ב-20 שקלים.

מירב בן ארי: זה יחסוך לה פרוצדורה.

מירב בן ארי: את אומרת לי שהקו לתקן ייקח זמן, בואי נעזור מחר בבוקר לאישה הזאת.

<עדי קאהן גונן: צריך לבדוק את ההיבטים המשפטיים של זה.

<עדי קאהן גונן: יש הגדרה בחוק של ספקים בבעלות נשית.

<עדי קאהן גונן: אני אשמח ל - - -

מירב בן ארי: אז אני אשמח שתבדקי לי את זה.

<עדי קאהן גונן: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לטובת הנשים.

<עדי קאהן גונן: אבל גם זה יהפוך את זה לחד פעמי וגם מה שאנחנו מציעים זה באמת לתת אינסנטיב לאותם משרדי ממשלה ורשויות, להעדיף נשים בגלל שאז יגדל להם ההיקף של ההתקשרות הפטורה ממרכז, שזה מאד משמעותי.

מירב בן ארי: נכון.

<עדי קאהן גונן: הדבר השני שחשבנו לעשות זה לצאת בפיילוט בעניין של התקשרויות שהן בתהליך מזורז של יועצים עד 50 שקלים.

<עדי קאהן גונן: חשבנו אולי לשבת עם מכון אדווה ולהחליט על כמה גורמים עיקריים שיעשו שינוי ולקבוע איזה שהוא רף.

מירב בן ארי: את פגשת פה את אדווה ושותפות?

<עדי קאהן גונן: כמה פעמים פגשנו את אדווה ואנחנו מאד מאד "חמים" על זה ונכונים לשתף פעולה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לאדווה ולשותפות לסכם, אלא אם כן יש מישהו שממש חשוב לו לומר משהו, אז ממש בקצרה.

<מיכל לזרוביץ': אני אשמח.

מירב בן ארי: דקה ודקה, כי בשעה 11:00 אני חייבת לסגור את הדיון ואני רוצה לתת להן להתייחס.

מירב בן ארי: מי הגברת?

<מיכל לזרוביץ': מיכל לזרוביץ', ראש אגף שוויון מגדרי בנציבות שירות המדינה.

<מיכל לזרוביץ': אני לא רוצה להרחיב, אני רק אגיד מה אני חושבת שאפשר לעשות.

<מיכל לזרוביץ': ברמת העשייה שלנו זה למדוד, יש לנו ועדות מגדריות שמודדות בעצם את כל הנושאים, היבטים מגדריים במשרדים, שיעור הנשים בניהול, היבטים מגדריים של התקציב ובתוך הדבר הזה פשוט מדד של הרכש הממשלתי.

<מיכל לזרוביץ': אפשר להכניס את זה ואז אפשר לקבוע יעדים ביחס לכמה נשים נמצאות בתוך האחוזים האלה שהציגו קודם.

<מיכל לזרוביץ': אני כן חושבת שבתחום ההדרכה והייעוץ אנחנו כן נראה גם יישום בפועל שיש שיעורים של נשים שמשתתפות ברכש הממשלתי בהיבטים האלה.

מירב בן ארי: את צריכה להיפגש עם הרשות של עסקים קטנים ובינוניים לדעתי ולשבת על מה שאת רוצה לקדם, כי שניכם נציגים של המדיניות, אני חושבת, זה נראה לי ברור מאליו.

מירב בן ארי: כי שם קצת חסר ואם אתם מקדמים את זה, לדעתי, אני אומרת כשותפות.

מירב בן ארי: כן, מי הגברת?

<ליאורה ניאזוב: שמי ליאורה ניאזוב, אני מרכזת תכניות מרכז ודרום בעמותה להעצמה כלכלית לנשים, שיושבת בחיפה ואחד הארגונים שבאטריז באמת עובדת איתנו מאד מאד קרוב.

<ליאורה ניאזוב: הארגון שלנו כבר 20 שנה מכשיר נשים לפתיחת עסק משלהן, כאשר התכנית שלנו כוללת גם העצמה אישית בליווי של העסק בשנה הראשונה של פתיחתו וביסוסו.

<ליאורה ניאזוב: כרגע אנחנו עובדות גם בשיתוף פעולה עם המעוף וגם שם לדעתי המעוף יכול לתת יותר תכנים של עדכון של ההיבטים המשפטיים, ללמד ספציפית את הנשים לגבי מה הזכויות שלהן, לתת יותר שירותים, נקודה שתיתן מענה לנשים מכל ההיבטים של כל מה שהן צריכות.

<ליאורה ניאזוב: יש לנו יום יום בוגרות, זאת אומרת כל שנה יש לנו 250 בוגרות, מתוכן נשים יכולות לגשת לרכש הציבורי, אבל הן לא מצליחות לעשות את זה, בגלל כל - - -

מירב בן ארי: כן, כל החסמים שדיברנו עליהם.

<ליאורה ניאזוב: כל החסמים וכל הסרבול של המערכת והתסכול הוא גדול.

מירב בן ארי: תודה, תודה רבה.

<ליאורה ניאזוב: וחשוב לקדם את זה.

<חן עבאדי: אפשר?

מירב בן ארי: ממש בחצי דקה, אני חייבת לסגור את הדיון.

<חן עבאדי: בקצרה.

<חן עבאדי: אני חן מהאגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה.

<חן עבאדי: אני רוצה להתייחס פה דווקא לסוגיה של בידול העיסוקים שהוצג פה בדו"ח.

<חן עבאדי: אז באמת ראינו שכמעט מחצית מהעסקים של נשים הם במקצועות הבריאות והחינוך ואנחנו רואים את זה גם בהכשרות מקצועיות,

<חן עבאדי: שרוב הנשים הולכות לענפי המינהל, החינוך, הטיפול, טיפוח החן.

<חן עבאדי: כדי לעשות מהלך ולשנות את המצב הזה, אנחנו הקמנו ועדת היגוי לקידום נשים במקצועות שנתפסים כגבריים.

<חן עבאדי: אם אנחנו נלך לעולם הבניין, החשמל, התחבורה, הרכב, באמת אנחנו לא רואים שם נשים ואנחנו רוצים לקדם הכשרות במקצועות האלה.

מירב בן ארי: את עובדת תחת שולי אייל?

<חן עבאדי: כן.

מירב בן ארי: כן, אני יודעת, אני עשיתי איתו גם את ההכשרות המקצועיות.

מירב בן ארי: ראינו את הכמויות של הנשים.

<חן עבאדי: אז באמת ביום ראשון התכנסה הוועדה הראשונה.

מירב בן ארי: יופי.

<חן עבאדי: אנחנו רוצים לקדם הכשרות לנשים במקצועות שנתפסים כגבריים ונשמח גם לשיתוף פעולה עם מעוף, לקדם אותן לעסקים, לפתוח עסק במקצועות האלה.

מירב בן ארי: טוב מאד.

מירב בן ארי: אני שמחה לשמוע.

מירב בן ארי: חיכינו לזה הרבה זמן.

מירב בן ארי: זו בשורה מאד חשובה.

מירב בן ארי: שתי דקות.

מירב בן ארי: מי מדברת?

<קרן גרינבלט: אז אני - - - ואז נוגה תתייחס למה שעלה.

<קרן גרינבלט: אני רק רוצה לומר שזה לא סתם שלצערנו מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים לא היו תשובות מדויקות על מה היא המדיניות בהקשר של קידום נשים בעסקים.

<קרן גרינבלט: אנחנו מאד שמחות לראות את המספרים של 50,000, שהן לקוחות של המעוף.

<קרן גרינבלט: ועדיין, על מנת שהדברים האלה יעבדו, שהמספרים בסופו של דבר במדינה ישתנו, צריך לאמץ מדיניות אקטיבית, שרואה את החסמים הייחודיים שיש לעסקים בבעלות נשים, וזה משהו שצריך לקרות ברמות הגבוהות של הסוכנות ולצערנו עדיין לא קורה, אבל אנחנו נשמח להמשיך את הדיאלוג בנושא הזה.

<קרן גרינבלט: אני אעביר לנוגה את רשות הדיבור.

<נוגה דגן בוזגלו: אני רוצה להגיד שבעיני לא צריך להתמקד בחוק כפי שהוא היום, של שתי נקודות, אם הניקוד זהה, כי ראיינתי הרבה ספקיות שאמרו אף פעם הניקוד הוא לא זהה בדיוק.

<נוגה דגן בוזגלו: אז זה תיקון חקיקה ראשון שנעשה.

<נוגה דגן בוזגלו: אני רוצה להגיד שהדרך היא אחרת.

<נוגה דגן בוזגלו: צריך לאסוף נתונים וצריך להתחיל פיילוטים.

<נוגה דגן בוזגלו: יש עכשיו חובה על הרשויות להקים מאגר יועצים, הנה הזדמנות פז לעשות פיילוט, לבדוק כמה נשים נכנסות למאגר, לפנות לנשים באופן יזום, שייכנסו למאגר וכאשר מתקשרים עם יועצים ויועצות, לעשות מעקב ולראות איך פה למשל כן אפשר להציב רף של 50%.

<נוגה דגן בוזגלו: אני חושבת שמשרד הפנים כן מנחה את הרשויות המקומיות, מוציא חוזרי מנכ"ל.

<נוגה דגן בוזגלו: יש לכם הרבה מה לעשות, כדי לעשות דברים כאלה בצורה של פיילוטים ולקדם את זה, כי אם לא נקדם את זה דרך שינוי תרבות הרכש, אם נמשיך בחקיקה מהסוג הדווקני הזה, של שתי נקודות במצב כזה, אנחנו לא נתקדם.

<נוגה דגן בוזגלו: יש דרכים הרבה יותר פשוטות ונגישות ואפשר לעשות אותן מאד בקלות וזה לא התפקיד של היועצות לקדם את זה.

<נוגה דגן בוזגלו: זה התפקיד של פקידות הרכש.

מירב בן ארי: תודה נוגה.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם ברשותכן את הדיון.

מירב בן ארי: ראשית להגיד לכן תודה רבה, לארגונים החברתיים, לאדווה ולשותפות, גם על היוזמה של הדיון, גם מצגת חשובה וגם כמובן לכל הארגונים החברתיים שכבר פעילים.

מירב בן ארי: לחיה מנע מלשכת ארגוני העצמאים – מלהב וכמובן לרשויות המקומיות, השלטון המקומי ולמי שהגיע מהרשויות עצמן.

מירב בן ארי: אנחנו נסכם.

מירב בן ארי: קודם כל אני חושבת שהייתה ישיבת ועדה מאד חשובה, אנחנו מכאן נמשיך הלאה.

מירב בן ארי: ראשית אנחנו נפנה לשר הכלכלה גם במכתב, גם אני אדבר איתו באופן אישי – איך אנחנו כן מקדמים את הנושא של מדיניות לקידום נשים בתוך אותה סוכנות.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שבהתחלה ראינו מספרים – אמנם הם משנת 2015 – אבל אני לא יודעת כמה שינוי, לפחות לפי מה שקורה כאן, זה לא איזה שינוי משמעותי – אנחנו שומעים על 70% גברים ו-12% נשים.

מירב בן ארי: יש פה חברה צעירים.

מירב בן ארי: נכון שזה קצת עצוב לשמוע דבר כזה, נכון?

מירב בן ארי: חברה צעירים - - -

<קריאה: גם אצלנו אותו דבר.

מירב בן ארי: כן, אני רואה.

מירב בן ארי: אני חושבת על זה שאנחנו בשנת 2018 ואני רוצה שכשהם יגיעו לגיל מבוגר יותר, ואני שמחה שהצטרפתם ואני מקווה שגם היה לכם מעניין, אבל זו הדמוקרטיה הישראלית, לא מה שאתם רואים בחדשות, שחברי כנסת רבים.

מירב בן ארי: זה באמת מה שהכנסת עושה.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שאני רוצה שכשהם יגיעו לגיל זה, או הן תגענה, יהיה להם קל יותר, יהיה להם נגיש יותר, יהיה להן זמין יותר.

מירב בן ארי: היא לא תצטרך ללכת לעורך דין ולחתום על טפסים ולהביא את האישור, בשביל להגיד, בסך הכל היא אישה ואנחנו רוצים לקדם אותה.

מירב בן ארי: ביום שנגיע ל-50-50 באמת, לא רק בפנייה לעסקים, אלא 50-50 בניהול, בבעלות – אז אני אבקש שהיא תחתום על תצהיר.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו צריכים לקדם, אנחנו צריכים למנף נשים.

מירב בן ארי: ולכן על פי הנתונים העגומים שראינו בהתחלה, אני חושבת שמשרד הכלכלה חייב להתוות מדיניות ברורה של העדפת נשים.

מירב בן ארי: לשבת עם הארגונים, שאגב יכול להיות שפשוט נביא אתכם אליו, לשבת עם נציגי השלטון המקומי ולראות איך אנחנו מקלים על נשים להיכנס למכרזים, לזכות בהם.

מירב בן ארי: אם בסופו של דבר אני גם מוציאה את זה, ואמרתי לכם בהתחלה שאני עוסקת בכחול לבן.

מירב בן ארי: בדיוק כמו שאנחנו רוצים לקדם תעשייה ישראלית אל מול תעשייה סינית, ששניהם עומדים באותו מכרז של רשות שדות התעופה, ככה אני רוצה שאם בכלל יש לי אישה בתעשייה הישראלית, שהיא זאת שתזכה.

מירב בן ארי: כי אם היא עומדת באותם קריטריונים, אין סיבה להעדיף מישהו אחר, בטח כשאנחנו מדברים על פער כזה עצום בשוויון.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה למשרד הכלכלה.

מירב בן ארי: אני מבקשת גם ממשרד הפנים, כנראה זה לא יקרה בחודשיים הקרובים, אבל אנחנו רוצים שבמושב הבא אתה תגיע לאן ותגיד לנו את כל מה שסיפרת לנו שמונח על שולחן הוועדה, מהדירקטוריונים, רשמתי לי קצת את הדברים שאמרת, מייצוג הולם, שתגיע לכאן ותדווח לוועדה.

מירב בן ארי: זה בדיוק התפקיד של הוועדה הזו.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר מילה אחרונה, כי אחרי זה מקבלים כאן עונש אם חורגים מ-11:01.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים להבין שיש פער ואנחנו צריכים לפעול לקדם אותו.

מירב בן ארי: תשבו גם ביניכם, משרדי הממשלה יחד עם הארגונים החברתיים.

מירב בן ארי: יש כאן עבודה נהדרת, חשוב מאד לקדם את זה.

מירב בן ארי: גם אני אישית אעשה מה שאפשר מול המשרד הרלבנטי.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.

מירב בן ארי: תודה רבה.