ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 536, 2018-01-30 09:00

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים קודם עם המזונות, אחר כך עם ההיוועדות.

ניסן סלומינסקי: מי מציג את זה?

ניסן סלומינסקי: הם יציגו או אתה?

אלעזר שטרן: תציגו עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל שאז לא הייתי.

<ענת ליברמן: אז נחזור בקצרה.

ניסן סלומינסקי: ממש בקצרה.

<ענת ליברמן: המטרה של התיקון שאנחנו מבצעים היום היא לאפשר לרשם הוצאה לפועל, להסמיך אותו לפרוס חוב עבר במזונות.

<ענת ליברמן: נכון להיום, לפי סעיף 69 לחוק ההוצאה לפועל, בכל חוב אחר שהוא לא חוב מזונות, רשם יכול לבצע חקירת יכולת לחייב ולאפשר לו לשלם חוב פסוק בתשלומים.

<ענת ליברמן: בעצם לא בבת אחת, אלא לשיעורים, וזה אחרי שהוא ביצע חקירה פרונטאלית או על סמך מסמכים.

<ענת ליברמן: כאשר בית המשפט קבע מראש את השיעורים שבו ישולם פסק הדין, לרשם אין את הסמכות הזאת.

<ענת ליברמן: הוא יכול להפנות את החייב, אם הוא חושב שהוא לא יכול לעמוד בתשלום החוב, חזרה לבית המשפט כדי לשנות את השיעורים שנקבעו בפסק הדין.

<ענת ליברמן: כאשר מדובר בחוב מזונות, לא רק העתידי אלא גם חוב עבר שכבר נצבר עד שאותו חייב הגיע להוצאה לפועל או תוך כדי השהות שלו בהוצאה לפועל, הסמכות של הרשם עוד אפילו יותר מוגבלת, והוא מוסמך להעביר - -

ניסן סלומינסקי: בהנחה שבחוב הזה השופט לא טיפל וזה נשאר חוב כיחידה.

<ענת ליברמן: כרגע זה כבר חוב כיחידה.

<ענת ליברמן: כן, החוב כבר התגבש.

<ענת ליברמן: גם אם בית המשפט קבע מראש אותו לאיזה שהם תשלומים - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל עכשיו הוא התגבש כיחידה.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: כרגע הוא כבר חוב עבר.

<ענת ליברמן: הוא חוב שכבר חלף המועד שלו לתשלום, לכן הוא התגבש לחוב אחד.

<ענת ליברמן: הרשם, רק מטעמים מיוחדים שיירשמו, מוסמך להעביר את אותו חוב לפריסה בבית המשפט המוסמך.

<ענת ליברמן: זה יכול להיות בית משפט לענייני משפחה, זה יכול להיות גם בית דין דתי כלשהו.

<ענת ליברמן: מה שנוצר פה זה איזה שהוא דיון כפול, כי כדי שהרשם יוכל, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להעביר את אותו חוב לפריסה בבית המשפט, הוא בעצם צריך לברר את היכולת של החייב, לראות שיש באמת טעמים מיוחדים שבגינם הוא יכול להפנות את התיק חזרה לבית המשפט לפריסה.

<ענת ליברמן: מתבצע פה איזה שהוא דיון כפול במצבו של החייב עד שהוא מגיע לפריסה.

<ענת ליברמן: מיותר גם להגיד שיש פה שתי ערכאות שדנות בעניין.

<ענת ליברמן: החייב וגם הזוכה צריכים להיטלטל לערכאה שיפוטית נוספת, לשלם אגרה נוספת, וכל הפרוצדורה שכרוכה בכך מאוד מקשה על הצדדים.

ניסן סלומינסקי: לרשם יש מעין כוח שיפוטי מסוים.

<ענת ליברמן: נכון.

<תומר מוסקוביץ: נמצאת איתנו פה גם כבוד הרשמת קרן פרג'ון זיטמן, היא עוסקת בזה ביום יום שלה.

<תומר מוסקוביץ: אם תרצו לשמוע, אז - -

<ענת ליברמן: אנחנו חושבים שגם מבחינה מהותית הדבר הרבה יותר נכון, מכיוון שהרשמים, עיקר העיסוק שלהם הוא לברר יכולת של חייב.

<ענת ליברמן: אנחנו חושבים שזה יהיה נכון להקנות את הסמכות הזאת לרשמי ההוצאה לפועל כך שכאשר מצטבר כבר חוב עבר במזונות, הרשמים יוכלו, בהתבסס על תנאים מסוימים שצריך שהם התקיימו כדי להתוות את שיקול דעתם, לפרוס את חוב העבר.

<מירב זהוראי: נקודה אחת רק להבהרה.

<מירב זהוראי: רק לחדד שאנחנו לא נוגעים פה בחוב המזונות השוטף.

<מירב זהוראי: בית המשפט פוסק את חוב המזונות השוטף.

<מירב זהוראי: זה נשאר.

<מירב זהוראי: לרשם לא ניתנה פה שום סמכות לשנות את חוב המזונות השוטף, רק לפרוס את חוב העבר, את מה שכבר הצטבר.

<מירב זהוראי: ההצעה בנויה כך שגם לא יהיה מצב שבפועל הוא משנה.

<מירב זהוראי: דרך המנגנון הזה הוא לא יוכל להתחיל לשנות את החוב השוטף.

<מירב זהוראי: קבענו שזה לא משהו שאפשר לעשות.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבין זה שהאיש לא משלם את החוב השוטף, כי הרי בגין זה נוצר החוב הקבוע.

ניסן סלומינסקי: הוא ימשיך לא לשלם.

<מירב זהוראי: אחד התנאים זה שהוא חייב לשלם את החוב השוטף כדי שהפריסה תמשיך להתקיים.

ניסן סלומינסקי: מכאן ולהבא, לא שהוא צריך להחזיר גם - -

<מירב זהוראי: פורסים לו את חוב העבר, אבל בשביל שהפריסה הזאת תמשיך והוא יוכל להמשיך לשלם לפי הפריסה, הוא צריך להמשיך לשלם את חוב המזונות השוטף שלו.

<גיא טל- טייטלבאום: זה לא חוב אבוד?

ניסן סלומינסקי: נניח שיש חוב שוטף של 700 שקל כל חודש שהאיש לא שילם ומזה נוצר חוב של 3,000 שקל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו רוצים לעשות לו פריסה של ה-3,000.

ניסן סלומינסקי: ה-700 ימשיך לרוץ?

<ענת ליברמן: כן.

<ענת ליברמן: כשנעבור על הסעיפים, כשנקריא את הסעיפים נוכל לראות שהתנאי הבסיסי הוא שהוא עמד בתקופה מסוימת גם בתשלום של החוב השוטף.

<ענת ליברמן: כלומר, הוא לא יכול לבוא ולבקש לפרוס את חוב העבר מבלי שהוא עומד בתשלום השוטף במשך תקופה שקבועה בסעיף.

<ענת ליברמן: רק בסעיף אחר שבו קבענו חריג נאפשר לרשם לדון במקום שבו הוא לא שילם עד עכשיו את השוטף.

ניסן סלומינסקי: אם הוא ימשיך לשלם את ה-700 שקל, חוץ מזה יהיה לו עוד 150 שקל כדי לכסות - -

<ענת ליברמן: נכון, על חשבון חוב העבר.

<ענת ליברמן: זה מהטעם העקרוני שרשם לא יכול לשנות את פסיקת בית המשפט.

<ענת ליברמן: האדם חייב להמשיך לשלם את 700 השקלים האלה של החוב השוטף שקבע בית המשפט.

<ענת ליברמן: אם הוא לא יכול לשלם את זה, הוא חייב לחזור לבית המשפט כדי לשנות את התשלומים.

<ענת ליברמן: זה הטעם העקרוני.

<ענת ליברמן: הטעם הפשוט זה שאם הוא לא ישלם את ה-700 שקל האלה, הוא לעולם לא יגמור את החוב כי תמיד על חוב העבר - -

ניסן סלומינסקי: ואם אדם לא יכול, עשו לו בדיקה ורואים שהוא לא יכול?

<ענת ליברמן: הוא חייב לחזור לבית המשפט.

ניסן סלומינסקי: ואז בית המשפט כבר ידון על שני הדברים, גם על השוטף וגם על החוב שנשאר.

<ענת ליברמן: אם הוא יחליט, אז כן.

<ענת ליברמן: הוא יכול להחליט שהוא דן גם בזה.

<מירב זהוראי: אני רק אגיד עוד משהו שעלה בדיון הקודם.

<מירב זהוראי: הדיון בשאלה של איך בית משפט פוסק את חוב המזונות השוטף זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

<מירב זהוראי: הוא נדון כרגע, אני מבינה, בהקשרים אחרים.

<מירב זהוראי: בזה אנחנו לא עוסקים.

<מירב זהוראי: זה גם לא בסמכות שלנו.

<ענת ליברמן: רק הערה אחת נוספת כי מירב כבר התחילה להבהיר.

<ענת ליברמן: כשאנחנו מדברים על פריסת חוב עבר, אנחנו מתייחסים פה לחוב עבר של זוכה פרטית.

<ענת ליברמן: תיקי מזונות בהוצאה לפועל נחלקים לשני סוגי זוכים: זוכות פרטיות שבאות לגבות את החוב שלהן והמוסד לביטוח לאומי.

<ענת ליברמן: המוסד לביטוח לאומי, לפי חוק המזונות (הבטחת תשלום), משלם במקרים מסוימים לזוכות מזונות את מה שקבע להן פסק הדין אם החייב לא משלם את זה.

<ענת ליברמן: אז הם נכנסים בנעלי הזוכה, זכאים להגיע, לפתוח תיק בהוצאה לפועל כדי לגבות את אותו סכום שהם שילמו לזוכה.

<ענת ליברמן: אם הזוכה זכאית ליותר ממה שהם שילמו לה לפי פסק הדין, הם יכולים גם לגבות עבורה את ההפרשים.

<ענת ליברמן: כשמדובר בזוכה שהוא הביטוח הלאומי, יש לגביו כללים אחרים.

<ענת ליברמן: כבר היום רשמים יכולים לבצע חקירת יכולת ולפרוס את חוב העבר.

<ענת ליברמן: כל התנאים שקבענו כאן בתיקון הזה לא חלים על זוכה שהוא המוסד לביטוח לאומי.

<ענת ליברמן: לגביו ממשיכים הכללים הרגילים.

<ענת ליברמן: אנחנו מדברים כרגע רק על חוב מזונות לזוכה פרטית.

ניסן סלומינסקי: זה כל החוק?

<ענת ליברמן: יש עוד חלק אחד לגבי התראה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי שהוא הרבה יותר מסובך.

ניסן סלומינסקי: פה זה נראה פשוט.

<מירב זהוראי: יש תיקון שקשור לתיקון אחר.

<מירב זהוראי: הוא קשור להתראה שצריך לשלוח בתביעה לסכום קצוב.

<מירב זהוראי: נראה לי שכשנגיע לשם - -

<גיא טל- טייטלבאום: אני אשמח להתייחס לכמה דברים כי יש פה דיסאינפורמציה ואי דיוקים.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתעשה את זה ממש קצר, כי נדמה לי שבישיבה הקודמת כבר דיברתם כמעט שלושת רבעי שעה.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שהפעם זה יהיה קצר קצר, כי אנחנו עכשיו רוצים להתקדם.

<גיא טל- טייטלבאום: כן, אני מבין, אבל אי אפשר להתקדם ולהשאיר את כל אי הדיוקים מאחורה.

ניסן סלומינסקי: כבר אמרת את זה.

<גיא טל- טייטלבאום: מהישיבה הקודמת נשלחנו לעשות משימה, נשלחנו להביא לפה כמה נתונים.

<גיא טל- טייטלבאום: זה מה שנאמר לנו.

<גיא טל- טייטלבאום: עשינו עבודה.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי נתן לכם משימות.

<גיא טל- טייטלבאום: אני לא צריך יותר מ-10 דקות.

ניסן סלומינסקי: 10 דקות אין לך.

ניסן סלומינסקי: אתה רואה שאפילו נציגי הממשלה עשו את זה בהרבה פחות.

<גיא טל- טייטלבאום: קודם כל, אין דבר כזה חוב עבר, אלא אם כן הילד הגיע - -

ניסן סלומינסקי: אני מקציב לך 3 דקות, לא מעבר לזה.

<גיא טל- טייטלבאום: אני אנצל אותן מהר.

<גיא טל- טייטלבאום: אין דבר כזה חוב עבר, אלא אם כן הילדים הגיעו לגיל 18 או 21, לפי מה שקבע פסק דין המזונות.

<גיא טל- טייטלבאום: כל עוד יש מזונות שוטפים אין דבר כזה שנקרא חוב עבר.

<גיא טל- טייטלבאום: זה חוב שכל הזמן מגדיל את עצמו.

<גיא טל- טייטלבאום: ההבדל בין פרטיות לביטוח הלאומי הוא מאוד פשוט.

<גיא טל- טייטלבאום: אלו שהולכות לביטוח לאומי הן כאלו שמרוויחות מינימום ולכן הן פונות לביטוח לאומי כדי לעשות השלמה.

<גיא טל- טייטלבאום: הפרטיות שפונות אלו נשים שיכולות להרוויח גם 40 אלף שקל בחודש.

<גיא טל- טייטלבאום: יש פה חוסר אינפורמציה טוטאלי.

<גיא טל- טייטלבאום: הם יכולים למכור לכם מה שאתם רוצים, אבל זו לא המציאות, זה שקר וכזב.

<גיא טל- טייטלבאום: עכשיו, כל עוד ימשיכו לתת את המכות לחייב מזונות, שזה בעצם האבא, הוא בן אדם, ואתם לא תתנו לו את המחייה הבסיסית כדי לחיות בכלל, אין סיכוי שתגבו את החוב הזה.

<גיא טל- טייטלבאום: חוב העבר הוא חוב אבוד.

<גיא טל- טייטלבאום: אני בא מהשטח, אני יודע מה קורה.

<גיא טל- טייטלבאום: עצם העובדה שמבטלים רישיון נהיגה או לא מאפשרים לאבא, לחייב לחדש גם את רישיון הנהיגה שלו, זה פוגע לו בפרנסה, זה פוגע לו בהסדרי הראייה עם הילדים, הוא לא יכול להגיע, הוא פתאום צריך לנסוע בתחבורה ציבורית, הוא צריך לצאת יותר מוקדם מהעבודה, צריך לצאת לפה.

<גיא טל- טייטלבאום: לקחתם לו את הרגליים.

<גיא טל- טייטלבאום: אנחנו לא בשנות השלושים.

<גיא טל- טייטלבאום: עוד דבר זה ביטול הקצבאות.

<גיא טל- טייטלבאום: מעקלים קצבאות לנכים.

<גיא טל- טייטלבאום: שתבינו, כבוד היושב-ראש, חוב מזונות נקרא חוב מיוחד בהוצאה לפועל.

<גיא טל- טייטלבאום: למה הוא מיוחד?

<גיא טל- טייטלבאום: כי יש לו את הזכות הבלעדית לפגוע בזכויות אדם בסיסיות וביסוד של אמנות שמדינת ישראל חתומה עליהן.

<גיא טל- טייטלבאום: מדינת ישראל, מכל המדינות המערביות, נשארה מאחור.

<גיא טל- טייטלבאום: היא נותנת צווי מאסר לחייבים בהוצאה לפועל, שזו אפליה והפליה של מגדר שלם.

<גיא טל- טייטלבאום: אנחנו לא מדינה לא נאורה שפוגעת לפי מין, גזע ודת.

ניסן סלומינסקי: ה-3 דקות שהקצבנו לך הסתיימו.

<גיא טל- טייטלבאום: אני מבקש עוד דקה אחת.

ניסן סלומינסקי: חלק מהדברים שנאמרים, שהם חשובים, נאמרים מתוך הלב, אבל הם לא קשורים לחוק הזה, הם לא קשורים למערכת הזאת.

<גיא טל- טייטלבאום: הם מאוד קשורים.

ניסן סלומינסקי: לא בהכרח.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם קשורים לבתי המשפט, לכל ההסתכלות בכלל.

ניסן סלומינסקי: זה לא הדיון שלנו כאן.

<גיא טל- טייטלבאום: מה קשור לבית המשפט?

ניסן סלומינסקי: איך שמחלקים לך את החוב, איך שפורסים לך את החוב, אם אתה יכול לשלם את זה, אם אתה לא יכול לשלם את זה.

ניסן סלומינסקי: אם בית המשפט קובע תשלומים מסוימים, אתה צריך לעמוד בהם.

ניסן סלומינסקי: אם בית המשפט קבע, הוא כנראה עשה חקירה וחשב שאתה מסוגל לעמוד בהם.

<גיא טל- טייטלבאום: אז זהו, החקירה לא מתבצעת.

ניסן סלומינסקי: אבל שוב, זה לא קשור לפה.

<גיא טל- טייטלבאום: אבל אי אפשר לדון - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי מה שאתה אומר.

<גיא טל- טייטלבאום: שמה?

<גיא טל- טייטלבאום: הוצאה לפועל מרוכז בלחסל את האבא.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, הבנתי.

<גיא טל- טייטלבאום: זה מאה אחוז?

<גיא טל- טייטלבאום: הילדים נפגעים באופן ישיר.

ניסן סלומינסקי: גיא, הבנתי מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: הכוונה במאה אחוז זה שהבנתי מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: אם אני מסכים איתך או לא, זה כבר סיפור נפרד.

<גיא טל- טייטלבאום: אתה לא יכול להסכים, אתה לא יודע את הנתונים האמיתיים.

<גיא טל- טייטלבאום: אתה שומע אותם, את מה שהם אומרים.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר שזה לא קשור לדיון הזה.

<גיא טל- טייטלבאום: אז בשביל מה אמרו לי להכין את הדברים שהכנתי.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי אמר לך.

<גיא טל- טייטלבאום: מי שהחליף אותך, חבר הכנסת בני בגין.

ניסן סלומינסקי: אמרת את הדברים, שמעתי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה לא קשור.

<גיא טל- טייטלבאום: לא קשור?

<גיא טל- טייטלבאום: אתם מדברים על חובות של האבות, כשהצד של האבות לא חשוב לכם.

<גיא טל- טייטלבאום: טוב, תסתדרו לבד.

ניסן סלומינסקי: לא אמרנו את זה כך.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שחלק מהדברים - -

<גיא טל- טייטלבאום: חשבתי שיש פה דמוקרטיה, שאנחנו במדינה דמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: חלק מהדברים שאתה אומר לא קשורים אליהם, הם קשורים לפסיקה של בית משפט, איך החוק בישראל מסתכל על הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לדיון שאנחנו מדברים כאן כרגע.

<גיא טל- טייטלבאום: זה מאוד קשור, כי הסנקציות מופעלות בהוצאה לפועל.

<גיא טל- טייטלבאום: למה אתם מאפשרים את זה?

ניסן סלומינסקי: גיא, אני מבקש, אל תנצל את זה שנתתי לך לדבר בהתחלה.

<גיא טל- טייטלבאום: לנצל?

<גיא טל- טייטלבאום: אני אמור להרגיש נחות?

ניסן סלומינסקי: אתה לא אמור להרגיש נחות.

ניסן סלומינסקי: נתתי לך לדבר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי לך 3 דקות, למרות שבדרך כלל אני לא נותן בפתיחה.

ניסן סלומינסקי: בקושי המשרדים דיברו.

ניסן סלומינסקי: אפילו היועץ המשפטי עוד לא דיבר.

ניסן סלומינסקי: נתתי לך.

ניסן סלומינסקי: אל תתחיל את כל הדברים האלה.

<גיא טל- טייטלבאום: תהיה עוד זכות דיבור?

ניסן סלומינסקי: תהיה זכות דיבור כשזה יהיה רלוונטי.

<ניקול דהאן: אני רוצה במשפט אחד להגיד כדי להתחבר לרגע לשכן שלי.

<ניקול דהאן: אכן על כל הנושא הזה של הוצאה לפועל והגבייה של המזונות צריכים לחשוב בשני כיוונים, וזה כרקע להצעה הטובה שמוצעת כאן.

<ניקול דהאן: יש את המקום של לתמוך באבות שיוכלו להתפרנס מצד אחד, ולהבטיח איזה מינימום לילדים מצד שני.

<ניקול דהאן: זה באמת מאזניים שצריכים לשמור עליהם, כי לכולם, לשני ההורים ולילדים, יש תקופה ראשונית - אנחנו מעריכים אותה כ-5,6 שנים - שהיא ממש משברית.

<ניקול דהאן: ברגע שהמנגנון לא מתחיל ברגל ימין, אז החוב ייצבר ואנחנו מגיעים למקום שרשם הוצאה לפועל חייב לבוא ולראות איך הוא יכול להציל את המצב, איך הוא יכול לתת לדברים להתגלגל.

<ניקול דהאן: אכן המדינה צריכה לתת את הדעת מה עושים בשנים הראשונות.

<ניקול דהאן: עכשיו ממש דיוק קטן אני אגיד ואזכיר כל פעם מחדש.

<ניקול דהאן: הזוכים הם הילדים.

<ניקול דהאן: האם היא רק האפוטרופוס שניגשת בשמם כי הם קטינים.

<ניקול דהאן: בכל ההצעות צריכים לראות את הילדים שזכאים לפסק של מזונות שנקבע על ידי בית הדין, בית המשפט.

<ניקול דהאן: זה עושה את התמונה לגמרי אחרת.

<ניקול דהאן: יש פה מחויבות של שני הורים.

<ניקול דהאן: לשני ההורים צריך לתת את האפשרות לפרנס אותם.

<ניקול דהאן: המנגנון של הוצאה לפועל צריך להיות מספיק רך כדי לאפשר, לא לתת ישר מכה בפטיש על הראש של החייב מצד אחד, אבל מצד שני צריך לראות לנגד עיניו את הילדים שצריכים לאכול היום, אתמול ומחר, לא עוד 18 שנה, מה שקורה היום.

<ניקול דהאן: יש ילדים שמקבלים את המזונות רק אחרי 18 שנים.

<גיא טל- טייטלבאום: הערת ביניים חשובה.

ניסן סלומינסקי: לא הערת ביניים.

<גיא טל- טייטלבאום: אני נותקתי מהילדים שלי 3.5 שנים בגלל חוב המזונות, בגלל ההוצאה לפועל.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, זה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: אתה מערבב.

ניסן סלומינסקי: יש לך הרבה דברים על הלב שיכול להיות שאתה צודק, אבל זה לא קשור בכלל לנושא הזה, לא קשור למה שמדברים פה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: פה מנסים לתת פתרונות, כמו שאמרה ניקול, לסיטואציות שבית המשפט קבע, לסיטואציות קיימות.

ניסן סלומינסקי: מנסים לתת פתרונות שהם אולי יותר רכים מאשר לתת פטיש על הראש.

<ניקול דהאן: רק נקודה בנוגע להבדל בין בדיקת יכולת לבין יכולת חקירה.

<ניקול דהאן: אנחנו יודעים שיש אבות שמעבירים את הכל.

<ניקול דהאן: יש אבות שהם טובים ולא מצליחים לפרנס, ויש אבות שיכולים לפרנס אבל מעבירים את הכל על שמם של אנשים אחרים.

<ניקול דהאן: זה משהו שאני מציעה לכם לשקול ביכולת של החייב.

ניסן סלומינסקי: זה דבר ידוע.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שזה חלק מהבדיקה.

ניסן סלומינסקי: נתחיל להקריא.

<ענת ליברמן: תיקון סעיף 67.

<ענת ליברמן: בחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967, בסעיף 67, אחרי סעיף קטן (ב1) יבוא: "(ב2) על אף הוראות סעיף קטן (ב1), לא יקיים רשם ההוצאה לפועל חקירת יכולת לחייב שהגיש בקשה למתן צו לתשלום בשיעורים שלם חוב עבר במזונות לפי סעיף 69ב1, אלא לאחר הזמנת הזוכה; הוזמן הזוכה לחקירת יכולת כאמור ולא התייצב או שהסכים לקיים את חקירת היכולת בהעדרו, רשאי רשם ההוצאה לפועל לקיים את חקירת היכולת שלא בנוכחות הזוכה, למעט אם שוכנע הרם כי יש הצדקה לדחות את מועד הדיון לבקשת הזוכה.

<ענת ליברמן: " בסעיף הזה שמדבר על חקירת יכולת, קבענו חריג לחקירת היכולת הרגילה.

<ענת ליברמן: אמרנו שבמקרה שרשם עומד לדון בבקשה לפריסת חוב עבר במזונות ולקיים חקירת יכולת, הוא חייב להזמין קודם את הזוכה כדי לראות אם יש לה טיעונים לבקשה של החייב, כאשר רק אם הזוכה לא התייצבה או הסכימה לקיים את חקירת היכולת בעדרה, רשאי רשם ההוצאה לפועל לקיים את החקירה גם בלעדיה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, הסעיף הזה בא ואומר שמעבר לנושא שצריך להסתכל על החייב ולראות מה היכולות שלו, צריכים לראות גם מה הצרכים של הזוכה - במקרה הזה זו האישה - כי יכול להיות שגם היא במצוקה.

ניסן סלומינסקי: צריכים לקחת את זה בחשבון.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: הרבה פעמים היא יכולה להאיר את עיני הרשם לגבי מצבו הכלכלי של החייב.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהחקירה.

ניסן סלומינסקי: אם הזוכה היא אישה אמידה יותר והנושא של החוב לא מעיק עליה, יכול להיות שכאן אפשר ללכת בדרך הרבה יותר רכה וקלה מאשר הדרך שהולכים בה כשמדובר באישה שהיא במצוקה וחיה מזה וכל פעם שזה מופסק אין לה ממה לחיות.

ניסן סלומינסקי: זה גם משליך על הדברים.

אלעזר שטרן: רק חשוב להזכיר שברמה המעשית, ואני מבהיר פה משהו שדובר בינינו לפני כן, ככל שהזוכה לא נכחה בדיון בחקירת היכולת, היא תקבל את ההחלטה של הרשם עם הפרוטוקול של הדיון.

אלעזר שטרן: אז היא גם תוכל לראות.

אלעזר שטרן: אם החייב אמר בפרוטוקול דברים מסוימים שהיא אומרת: "רגע, רגע, זה לא נכון, אני חושבת ככה", אז היא תוכל להגיש חזרה בקשה.

ניסן סלומינסקי: למרות שהיא הוזמנה ולא הגיעה.

<תומר מוסקוביץ: צריך לזכור שבתיקי מזונות שום דבר לא סגור סופית אף פעם, הכל ניתן לפתיחה מחדש.

<תומר מוסקוביץ: כמו שהחייב יכול לבוא ולהגיד: "תשמע, התעורר אצלי משהו חדש, אני צריך להאיר את עיניך", כך גם היא תוכל.

ניסן סלומינסקי: הכל אצל הרשם, לא בבית משפט.

<ענת ליברמן: תיקון סעיף 69.

<ענת ליברמן: בסעיף 69 לחוק העיקרי, סעיף קטן (ה) – בטל.

<ענת ליברמן: כמו שאמרנו קודם, סעיף קטן (ה) הוא זה שדיבר על פריסת חוב עבר במזונות, שרק מטעמים מיוחדים שיירשמו הרשם מוסמך להעביר את הדיון לבית המשפט.

<ענת ליברמן: מאחר ואנחנו קובעים פה הסדר שהרשם יהיה מוסמך, שזה הסדר אחר, ואת התנאים, כמובן שהסעיף הזה מתבטל.

<ענת ליברמן: תיקון סעיף 69א.

<ענת ליברמן: בסעיף 69א לחוק העיקרי, האמור בו יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו לעניין חוב מזונות.

<ענת ליברמן: כל חייב בהוצאה לפועל שמקבל אזהרה והחוב שלו הוא עד 20 אלף שקלים יכול לשלם אותו, וזה בלי קשר למצב הכלכלי שלו, בפריסה לתשלומים כפי שהוא קבוע בטבלה שהוא קיבל יחד עם האזהרה.

<ענת ליברמן: כבר היום הטבלה הזאת לא חלה על חוב במזונות.

<ענת ליברמן: אנחנו עושים פה איזה סוג של הבהרה למצב הקיים.

<ענת ליברמן: אנחנו מבהירים שהטבלה הזאת, הכללים האלה לא חלים על חוב במזונות.

ניסן סלומינסקי: אלא על חוב רגיל.

<ענת ליברמן: כן, רק על חוב רגיל.

אלעזר שטרן: ענת, חשוב רק לציין שבניסוח המתוקן שהגשתם, בשינוי ממה שאמרתם מקודם שכל החוק הזה לא חל על חוב מזונות של המוסד לביטוח לאומי, ההחרגה הזאת כן תחול.

<ענת ליברמן: בהצעה המקורית אמרנו שהחריג יהיה רק על מזונות של זוכה פרטית, כלומר שהכללים שבטבלת המנהל יחולו גם על חוב מזונות של הביטוח הלאומי.

<ענת ליברמן: אם יש לחייב חוב עבר כלפי הביטוח הלאומי, הוא כן יוכל לעמוד בטבלת המנהל.

<ענת ליברמן: אנחנו ביקשנו להוריד את זה בנוסח הנוכחי, פשוט מאחר ויש הסדר עם הביטוח הלאומי שמאפשר פריסה הרבה יותר רחבה ונוחה בסכומים יותר קטנים.

אלעזר שטרן: אני רק אומר שבניסוח הזה ההחרגה הזאת כן תחול על המוסד לביטוח לאומי.

<ענת ליברמן: נכון, ההחרגה תחול על חוב מזונות של זוכה פרטית ועל חוב מזונות של ביטוח לאומי.

<ענת ליברמן: על שניהם לא חלה טבלת המנהל.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, בדרך כלל זה לטובה, כי אז אפשרות הפריסה תהיה גדולה.

<ענת ליברמן: יותר רחבה, ולסכומים יותר נמוכים.

<ענת ליברמן: תיקון סעיף 69ב.

<ענת ליברמן: בסעיף 69ב לוק העיקרי, האמור בו יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו לעניין צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות לפי סעיף 69ב1.

<ענת ליברמן: " שוב, בגלל שקבענו הסדרים מפורטים לגבי בקשה לשינוי של צו תשלומים שכבר ניתן וכשמדובר בחוב עבר במזונות יש כללים שהם שונים אם אתה מגיע לשנות צו שכבר ניתן לך, אז אנחנו מחילים את הסעיפים המפורטים החדשים שקבענו כך שהסעיף הרגיל לא חל על חוב עבר.

<ענת ליברמן: עכשיו אנחנו נכנסים לתיקון העיקרי שמדבר על פריסת חוב עבר במזונות.

<ענת ליברמן: הוספנו את סעיף 69ב1.

<ענת ליברמן: הוספת סעיף 69ב1.

<ענת ליברמן: אחרי סעיף 69 לחוק העיקרי יבוא: "תשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות.

<ענת ליברמן: 69ב1 (א).

<ענת ליברמן: בסעיף זה – "חוב עבר במזונות" – חוב מזונות שהוא אחד מאלה: חוב בשל אי תשלום במועד של מזונות שנפסקו בעד תקופה שקדמה למועד מתן פסק הדין; תשלומי מזונות שהצטברו בשל אי פירעון במועד; כלומר, חוב עבר יכול לכלול שני סוגי חובות עבר: כשכבר כשבית המשפט נותן את פסק הדין הצטבר חוב מזונות, וכשיש תשלומים שוטפים שלאחר פסק הדין הגיעו להוצאה לפועל כי לא עמדו בהם.

ניסן סלומינסקי: כרגע זו הגדרה מה זה חוב עבר.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: "צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות" – צו שנתן רשם ההוצאה לפועל לפי סעיפים קטנים (ב) עד (ד) ו-(י).

<ענת ליברמן: כל הסעיפים האל הם סעיפים שמדברים על צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר, כולל סעיף (י) שמדבר על שינוי של צו שניתן בעבר.

<ענת ליברמן: כל אלה מוגדרים תחת צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות.

<ענת ליברמן: "תשלום מזונות שוטף" – תשלום מזונות חודשי שבית משפט פסק כי על החייב לשלם לזוכה.

<ענת ליברמן: כמו שאמרנו, בפסק הדין יש את המזונות השוטפים שיכולים לכלול גם את תשלום המזונות וגם מדור.

<ענת ליברמן: כל אלה נכללים בתשלום החודשי.

<ענת ליברמן: מבחינתנו הוא מוגדר כתשלום מזונות שוטף.

<ענת ליברמן: כפי שאמרה מירב בהתחלה, לרשם ההוצאה לפועל אין סמכות לשנות את תשלום המזונות השוטף.

<ענת ליברמן: בכל מקום שבו החייב רוצה לשנות את התשלום הזה מכל סיבה שהיא, הוא צריך לחזור לבית המשפט.

<ענת ליברמן: (ב) רשם ההוצאה לפועל רשאי, מיוזמתו או לפי בקשת החייב, לצוות על תשלום של חוב עבר במזונות, בשיעורים ובמועדים כפי שיקבע, ובלבד שמתקיימים כל אלה: רשם ההוצאה לפועל בירר את יכולתו של החייב בחקירת יכולת בהתאם להוראות פרק זה;

ניסן סלומינסקי: פה זה כבר השינוי.

ניסן סלומינסקי: פעם הוא לא יכול היה לגעת בחוב עבר כי זו הייתה סמכות של בית המשפט, עכשיו אנחנו נותנים לרשם את היכולת לפרוס אותו בהתאם לחקירה שהוא עושה.

אלעזר שטרן: אבל זה עדיין אישור של בית המשפט.

ניסן סלומינסקי: לא.

אלעזר שטרן: הוא לא משנה את חוב המזונות השוטף.

אלעזר שטרן: זה דבר שאם רוצים לשנות אותו צריך לחזור לבית הדין או לבית המשפט.

אלעזר שטרן: פה מדובר על חוב עבר.

אלעזר שטרן: שאת זה הוא יכול להכניס לתוך ההסדר החדש.

אלעזר שטרן: ואז הרשם יוכל לפרוס לו את זה לתשלומים.

אלעזר שטרן: הוא לא משנה, הוא רק פורס את התשלום.

ניסן סלומינסקי: בעבר הוא לא יכול היה, הוא היה צריך להחזיר את זה לשופט.

ניסן סלומינסקי: הפעם, כדי לא להריץ את כולם פעמיים לבית המשפט וכו', הם נותנים לרשם את הסמכות לפרוס לתשלומים את החוב שהצטבר.

אלעזר שטרן: יש לזה, דרך אגב, עניינים של הצמדות או ריביות?

<ענת ליברמן: כן, יש התייחסות לסעיף הזה.

<ענת ליברמן: אנחנו התייחסנו לסעיף הזה.

<ענת ליברמן: יש סעיף מפורט שאומר שכאשר הרשם פורס חוב עבר במזונות, הוא יכול לתת הוראות לעניין הפיגורים.

<ענת ליברמן: כלומר, הוא יכול להגיד: אני עוצר עכשיו את הפיגורים על כל מה שהצטבר עד עכשיו, עכשיו אתה משלם אותו באיקס תשלומים בלי שיצטברו על זה ריביות, אלא אם כן תאחר בתשלום.

<ענת ליברמן: הוא יכול לתת כל הוראה שהיא לעניין הפיגורים.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: למה זה לא בילט אין?

<גיא טל- טייטלבאום: אגב, ריבית זה דבר שנוגד את ההלכה.

<גיא טל- טייטלבאום: זה מדין צדקה.

<גיא טל- טייטלבאום: אני רק אומר, זו מדינה יהודית.

<ענת ליברמן: בחוב רגיל שפורס רשם הוצאה לפועל, וזה גם אם יש צו לתשלומים, ממשיכה ריבית הפיגורים להיצבר, כי ההנחה היא שבית המשפט כבר פסק לך את הסכום וכל זמן שהזוכה מקבל את הסכום הזה באיחור הוא זכאי לקבל אותו עם ריבית.

אלעזר שטרן: אז זה כן בילט אין.

<ענת ליברמן: כן, אבל זה בילט אין בכלל.

<תומר מוסקוביץ: בילט אין - -

אלעזר שטרן: אני מבין.

אלעזר שטרן: הרשם יכול להחליט הכל, אבל זה בילט אין בתוכו.

<ענת ליברמן: אם הרשם לא נתן הוראות לגבי הריביות שייצברו אחרי הפריסה, תימשך ריבית פיגורים.

<ענת ליברמן: זה הכלל לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה.

<ענת ליברמן: התנאי הראשון הוא בירור יכולתו של החייב.

<ענת ליברמן: אם החייב חב בתשלום מזונות שוטף – רשם ההוצאה לפועל נוכח כי עד למועד הגשת הבקשה שילם החייב את התשלום כאמור, בשיעורים שנקבעו בפסק הדין, במשך שני חודשים רצופים לפחות והמשיך בתשלום זה עד למועד מתן ההחלטה; פה אנחנו חוזרים לאותו עניין שלרשם אסור לשנות את התשלום השוטף, לכן גם כהוכחת רצינות וגם כדי להראות שהוא יכול לשלם לפי הפריסה הוא צריך לשלם לפחות שני תשלומים עד שהוא הגיש את הבקשה.

<ענת ליברמן: אם הבקשה הזאת לא נידונה בדיוק באותו יום שהיא הוגשה, אז עד היום שבו הרשם ידון בבקשה שלו הוא אמור להמשיך ולשלם.

ניסן סלומינסקי: זה תנאי כדי שאפשר יהיה לפרוס לו את החוב.

<תומר מוסקוביץ: כי אחרת, כמו שאמרת, הוא - -

אלעזר שטרן: ענת, למה שיניתם את אורך התקופה?

אלעזר שטרן: בנוסח המקורי שהגשתם לוועדה היה כתוב ארבעה חודשים.

אלעזר שטרן: למה הפחתתם את זה לשנתיים?

<ענת ליברמן: אני אסביר.

<ענת ליברמן: אולי גם קרן תרצה להוסיף בדברים האלה.

<ענת ליברמן: אחרי שביררנו הרבה עם רשמים, הבנו שמרבית החייבים מגיעים להוצאה לפועל ומבקשים את הפריסה כשהוטלו עליהם כבר עיקולים על המשכורת שלהם, על חשבון הבנק שלהם.

<ענת ליברמן: הם פשוט מסונדלים.

<ענת ליברמן: יש להם קושי מאוד מאוד גדול לעמוד במספר של תשלומים.

<ענת ליברמן: הם חייבים את הפריסה כדי שהם יוכלו לשלם את השוטף.

<ענת ליברמן: אם נקבע פרק זמן ארוך יחסית, אנחנו פשוט מאיינים את כל התיקון שלנו, כי לא יהיו חייבים שיצליחו לעמוד בתשלום הזה כדי לבוא ולבקש.

<ענת ליברמן: המחשבה השנייה הייתה שגם כשאנחנו קובעים שני תשלומים, זה לא יהיה שני תשלומים, מכיוון שהבקשות, לצערנו, לא יכולות להיות נידונות - -

ניסן סלומינסקי: ממילא זה יהיה ארבעה או חמישה.

<ענת ליברמן: ממילא עד שהוא יגיע לדיון בבקשה כבר יהיה איזה שהוא פרק זמן יותר ארוך שהוא יצטרך לעמוד בתשלום השוטף.

<ענת ליברמן: הוא צריך את התנאי הזה של הפריסה כדי להוריד את כל העיקולים וההליכים, שזה מתחבר למה שאמר קודם גיא.

<ענת ליברמן: הפריסה הזאת כן תעזור להם, כי כך הרשמים יוכלו להסיר מהם את העיקולים ויוכלו להמשיך את השוטף, דבר שהם לא היו יכולים לעשות לפני הבקשה ולפני הסרת ההליך.

<ענת ליברמן: רשם ההוצאה לפועל שוכנע כי מתן צו לתשלום בשיעורים של חוב העבר במזונות מוצדק, בהתחשב במצבו הכלכלי של החייב וכן בהתחשב בפגיעה האפשרית בזוכה כפי שהוצגה לו בעמדת הזוכה.

<ענת ליברמן: זה התנאי הכי הגיוני.

<ענת ליברמן: אחרי שהוא בירר את יכולתו של החייב, הוא ראה שהוא עומד בתשלומים, הוא צריך להחליט שבעצם הדבר הזה מתבקש המציאות כדי שהאדם יוכל להמשיך לחיות בכבוד וימשיך לשלם ושלא הרגנו אותו.

<ענת ליברמן: כמובן שהוא צריך להתחשב ולאזן כל הזמן את הזכויות גם של הזוכה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שב-(3) הבדיקה היא לדעת שיצירת החוב הייתה מוצדקת ברמה מסוימת, לא סתם מתוך זה שהוא אומר "לא איכפת לי".

ניסן סלומינסקי: זו המשמעות?

<ענת ליברמן: הוא חייב לתת את הצו לתשלומים כשזה מוצדק לתת את הצו, כי אם הוא לא ייתן את הצו החייב לא יוכל להתקיים.

<ענת ליברמן: הרשם צריך להשתכנע שמוצדק לתת את הצו הזה, גם בגלל הצרכים של החייב כדי שהוא יוכל להתקיים - - למרות הפגיעה שיש לזוכה, שהפגיעה תהיה מידתית.

ניסן סלומינסקי: זה נותן לכם אפשרות בדיקה לעצם יצירת החוב, אם הוא עשה את זה בגלל שהוא לא יכול או שבגלל שסתם הוא רב איתה והוא לא רוצה לשלם?

ניסן סלומינסקי: החישוב הזה נכנס?

<ענת ליברמן: למרות שצריך לפרט את זה - -

אלעזר שטרן: אנחנו נראה בהמשך שבטפסים ובדברים שהוא צריך להגיש להוצאה לפועל הוספנו את זה שהוא צריך להסביר למה הוא לא שילם עד עכשיו.

ניסן סלומינסקי: איפה כתוב שאתם מתחשבים בזה?

<ענת ליברמן: בשלב הזה יש לרשם שיקול דעת להחליט.

<ענת ליברמן: מספיק שהוא יראה שהצו הזה הוא הכרחי בשביל שהחייב יוכל להמשיך להתקיים.

<ענת ליברמן: כלומר, אם הוא לא ייתן עכשיו את הצו הזה, הסיכוי שהוא גם יוכל להמשיך לשלם את השוטף קלוש.

<ענת ליברמן: כלומר, זה צו שהוא הכרחי לתת.

ניסן סלומינסקי: את זה הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר, אם נניח מתברר שיצירת החוב נעשתה לא בגלל שהחייב לא יכול אלא כי הוא נשאר איתה בריב, בכעס, אז כל הסדר שתעשו לא יעזור כלום כי הוא ימשיך לא לשלם.

ניסן סלומינסקי: זה כבר מניע עקרוני למה הוא לא משלם, לא מניע שאין לו כסף.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות, אני אומר.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם בודקים דבר כזה.

<מירב זהוראי: יש פה שני דברים שאני חושבת שצריך להסתכל עליהם.

<מירב זהוראי: אל"ף, שהוא כן בודק את היכולת הכלכלית של החייב.

<מירב זהוראי: אם יש לו יכולת כלכלית, הוא לא ייכנס לפריסה הזאת.

<מירב זהוראי: אם אין לו יכולת כלכלית, אני חושבת שזו סיבה שמצדיקה את העניין.

<מירב זהוראי: בנוסף, זו כן הזדמנות להכניס אותו לתלם של התשלום.

<מירב זהוראי: זאת אומרת, אם אנחנו לא נפרוס לו את זה, מה שיקרה זה שהוא ימשיך לא לשלם ואף אחד לא ירוויח מזה.

<מירב זהוראי: אם אנחנו מתנים לו את זה בזה שהוא יהיה חייב לשלם כל הזמן את התשלום השוטף, אז גם אם אנחנו פורסים לו את החוב והוא יתחיל להיכנס לתשלום - -

<קרן פרג'ון זיטמן: אולי להעיר מהניסיון.

<קרן פרג'ון זיטמן: הרבה פעמים אחרי שמגישים בקשה לפריסת החוב ואנחנו מוודאים שהוגשו כל המסמכים ומגישים לתגובת הזוכה, מתגלה במעמד הדיון שאמוציות, בגלל שזה בין בני זוג, קיימות.

<קרן פרג'ון זיטמן: לפעמים הזוכה היא זו שמתנגדת לפריסה כי הוא לא עומד בהסדרי הראייה, שזה שיקול שהוא בכלל לא רלוונטי.

<קרן פרג'ון זיטמן: אני חושבת שפה המקום של הרשם שמגיע, מדבר עם הצדדים, מסביר להם גם את המצב המשפטי, מה רלוונטי לדיון, מה לא רלוונטי לדיון, וגם את ההשלכות של ההחלטות שלהם על הילדים, בעיקר על המשך היחסים שלהם.

<קרן פרג'ון זיטמן: פה הדברים שאתה דיברת על הפן המוסרי, של "למה אני לא משלם", או "למה את מתנגדת" – זה תמיד מטבע שיש לו שני צדדים - עולים.

<קרן פרג'ון זיטמן: יש להם פתרונות, אני חושבת, יותר בפן הגישורי שהרשם מנהל את הדיון, ברגישות שהוא יכול לנהל את הדיון.

ניסן סלומינסקי: זה חלק חשוב.

<קרן פרג'ון זיטמן: זה בא לידי ביטוי במהלך הדיון בעיקר.

<קרן פרג'ון זיטמן: אני חושבת שהצדדים מבינים שהמטרה המשותפת היא לאפשר לחייב להמשיך בדרכו, לאפשר לזוכה להמשיך בדרכה.

<קרן פרג'ון זיטמן: מגיעים בדרך כלל להסכמות.

<קרן פרג'ון זיטמן: אחרי שעברנו את כל התהליך הזה של הבחינה של המסמכים, ביקשנו מהזוכה את עמדתה כי היא הרבה פעמים יודעת אם המצב הכלכלי של החייב משקף הוא אמיתי או לא אמיתי, העלינו את הדברים, הצדדים היו בדיון, התגובה של הזוכה יכולה להתחלק לכמה מישורים.

<קרן פרג'ון זיטמן: היא יכולה להגיד: אני מסכימה, אבל לא לסכום שהוא אמר.

<קרן פרג'ון זיטמן: אם יש פה הבנה שהחייב לא יכול לשלם את הסכום שהצטבר בלי לפרוס אותו, אנחנו הם אלה שמביאים להסכמות.

<קרן פרג'ון זיטמן: לפעמים ההתנגדות היא דווקא במישור שהוא לא מקיים את הסדרי הראייה, שהיא צריכה להסתדר לבד וכו', ואז אנחנו מסבירים ומגיעים להסדרים.

<קרן פרג'ון זיטמן: יש גם התנגדות שהיא באמת אמיתית, שהזוכה נאלצה לקחת הלוואות ולשלם את ריבית הפיגורים על ההלוואות שהיא לקחה כדי לכלכל את הילדים, כשמנגד החייב משתמט מתשלום חובו.

<קרן פרג'ון זיטמן: במקרה הספציפי הזה שאנחנו לא מצליחים להגיע להסכמה וכבר הצדדים עברו את תאריך הדיון, פה המצב המשפטי אומר לנו: אוקי, תגידו שהשתכנעתם שבאמת צריך פתרון, והפתרון נמצא בבית המשפט.

<קרן פרג'ון זיטמן: לכו תגידו לצדדים לעבור את כל התהליך הזה שהם עברו פעם שנייה.

<קרן פרג'ון זיטמן: התיקון הזה נותן מענה נכון וכן כדי להגיע לסיום.

<קרן פרג'ון זיטמן: ככל שאנחנו שולחים את הצדדים להתמודד שוב ושוב מול ערכאות ולפתוח עוד מחלוקות, אפילו גם להתחדד מבחינת "איזה טענות אני יודע שהיא טענה", או "איזה טענות אני יכול עכשיו לטעון שלא טענתי ולהתכונן אחרת", אנחנו בסופו של דבר יוצרים יותר מחלוקת.

<קרן פרג'ון זיטמן: כשרשם יכול לסיים את הדיון אצלו כי כבר כל התהליך קרה, זה יכול לתת מזור להרבה הרבה זוגות שנמצאים בסיטואציה.

ניסן סלומינסקי: אני גם שמח לשמוע שהרשם משמש מעין מגשר.

<תומר מוסקוביץ: כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: זה אחד התפקידים החשובים.

<גיא טל- טייטלבאום: לא נכון, הוא לא יודע מה הוא אומר.

<גיא טל- טייטלבאום: זה קצת מדע בדיוני.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, יכול להיות שזה מדע בדיוני, בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני שמח שהרשם משמש כמגשר להוריד להבות, לנסות להגיע להסדרים וגם לנסות להסביר לצדדים שבסך הכל בחלק גדול מהמלחמה מי שסופג את האש הכי כבדה זה הילדים.

<גיא טל- טייטלבאום: נשאלת שאלה מאוד פשוטה.

<גיא טל- טייטלבאום: עד עכשיו, כדי לסבר את האוזן, חייב מזונות נחשב משתמט או סרבן מזונות.

<גיא טל- טייטלבאום: האם הדבר הזה ישנה את ההגדרה של חייב מזונות לאחד שלא יכול, שאין לו את היכולת, לא כמשתמט מהמזונות?

<גיא טל- טייטלבאום: לא כי הוא לא רוצה, אלא כי הוא לא יכול.

ניסן סלומינסקי: מעולם לא שמעתי שהגדירו את החייב כסרבן, נקודה.

ניסן סלומינסקי: עושים לו בדיקה.

<גיא טל- טייטלבאום: שום בדיקה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אתם אומרים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על מה שהם אומרים, והם נאמנים עלי.

<גיא טל- טייטלבאום: שיוכיחו אחרת.

<גיא טל- טייטלבאום: אנחנו אומרים.

ניסן סלומינסקי: אתם אולי שלושה.

<גיא טל- טייטלבאום: הם משקרים.

<גיא טל- טייטלבאום: אתה משקר ואת משקרת.

<גיא טל- טייטלבאום: לא בקטע רע, בקטע אמיתי.

<גיא טל- טייטלבאום: אנחנו באים מהשטח.

ניסן סלומינסקי: בדרך הזאת - -

<גיא טל- טייטלבאום: ילדים מנותקים מהאבות שלהם בגלל הוצאה לפועל.

<פרח עץ חיים: גיא, זה לא פוליטיקלי קורקט להגיד את האמת, תפסיק עם זה.

<גיא טל- טייטלבאום: יש לי פה מסמך רשמי של רשות בתי הסוהר.

<גיא טל- טייטלבאום: רשות בתי הסוהר עושה כסף מחוב - -

<פרח עץ חיים: המילים לא טובות לך.

<גיא טל- טייטלבאום: עושה כסף מחוב המזונות.

<גיא טל- טייטלבאום: הם עושים כסף.

<גיא טל- טייטלבאום: זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: הנוסח הזה - -

<גיא טל- טייטלבאום: הגיע הזמן שנגיד את האמת.

<גיא טל- טייטלבאום: אני פה למען הילדים של כל עם ישראל, לא רק שלי.

<גיא טל- טייטלבאום: הם בשביל הריביות, בשביל הכסף ובשביל הכתישה.

ניסן סלומינסקי: בואו נמשיך הלאה.

<ענת ליברמן: (ג) קבע בית המשפט בפסק דינו תשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות – חלפה שנה מאז מתן פסק הדין – רשאי רשם ההוצאה לפועל, מיוזמתו או לפי בקשת החייב, לצוות על תשלום בשיעורים של חוב העבר במזונות בשיעורים או במועדים שונים מאלה שקבע בית המשפט, אם מתקיימים התנאים המנויים בסעיפים קטנים (ב) או (ד), ובלבד ששוכנע כי חל שינוי בנסיבות בתקופה שלאחר מתן פסק הדין או שקיים הסבר סביר אחר לאי תשלום חוב העבר במזונות בשיעורים ובמועדים שנקבעו בפסק הדין.

<ענת ליברמן: הסעיף הזה מדבר על מצב שבו, כמו שאמרנו קודם, בית המשפט - אם נוצר חוב עבר במזונות - יכול בעצמו לפרוס את חוב העבר.

<ענת ליברמן: מה קורה אם החייב לא מצליח לעמוד בתשלומים שקבע לו בית המשפט?

ניסן סלומינסקי: של הפריסה של החוב.

<ענת ליברמן: הפריסה של חוב העבר.

<ענת ליברמן: אם חלפה כבר שנה מאז שניתן פסק הדין שחילק את החוב והתקיימו התנאים שקבועים בסעיף קטן (ב), כלומר, בירור היכולת, הפגיעה בחייב ועמידה בתשלומים, או בסעיף קטן (ד) שאליו נגיע עוד מעט, הרשם יכול להחליט על פריסה של החוב.

<ענת ליברמן: הוא צריך להשתכנע שחל שינוי בנסיבות.

ניסן סלומינסקי: הפריסה שונה פה כי בית המשפט כבר פרס.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהרשם יראה שהפריסה היא קשה לחייב, ואז הפריסה שלו תהיה פריסה רכה יותר או ארוכה יותר.

<תומר מוסקוביץ: כן, אבל בתנאי שהיה שינוי בנסיבות.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שלו בית המשפט היה יודע על השינוי הזה - -

<תומר מוסקוביץ: אנחנו עוזרים להם.

<תומר מוסקוביץ: ההתנגדות שלהם לא במקום בכלל.

<גיא טל- טייטלבאום: אין פריסה בבית משפט, זה לא נכון, זה שקר.

<גיא טל- טייטלבאום: לא פורסים חוב מזונות.

<גיא טל- טייטלבאום: זה מנותק מהמציאות.

<גיא טל- טייטלבאום: אני בא בקטע טוב.

ניסן סלומינסקי: גיא, יכול להיות שהכוונה שלך טובה, רק מעשיך לא טובים, כמו שאמר הכוזרי.

<גיא טל- טייטלבאום: אני בסך הכל אבא לילדים.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<גיא טל- טייטלבאום: אני בסך הכל אבא שדואג לילדים שלו.

ניסן סלומינסקי: לא בטוח שאתה מטיב עם הילדים בדרך הזאת.

ניסן סלומינסקי: כאן יש ניסיון שבא להיטיב.

ניסן סלומינסקי: הניסיון עד עכשיו שראיתי בא להיטיב עם החייב.

ניסן סלומינסקי: מי שיכול היה כאן לשבת ולהתנגד זה דווקא האישה, הזוכה, כי בית המשפט קבע שהיא צריכה לקבל פריסה איקס ועכשיו בא הרשם וקובע שבמקום שהיא תקבל 500 כל חודש היא תקבל, אם חל שינוי, 300.

ניסן סלומינסקי: היא מפסידה.

ניסן סלומינסקי: זה רק לטובה שלכם.

<גיא טל- טייטלבאום: זה לא הסכומים, זה העניין.

<ענת ליברמן: חלפה שנה ממועד מתן פסק הדין – רשאי רשם ההוצאה לפועל אם ראה הצדקה לכך, להפנות את בעלי הדין לבית המשפט כדי לבקש שינוי של שיעורי תשלום חוב העבר שנקבעו.

<ענת ליברמן: הסעיף הזה הוא קצת חזרה על מה שכתוב ממילא בסעיף 69.

<ענת ליברמן: אולי אפשר להוריד אותו.

<ענת ליברמן: מה שניסינו פה להבהיר זה שיש מזור לחייב שניתנה לו פריסה, הוא לא מצליח לעמוד בה, וטרם חלפה שנה מאז פסיקת בית המשפט.

<ענת ליברמן: נכון, הרשם לא יהיה מוסמך לדון בבקשה שלו, אבל הוא יוכל לבקש מהרשם והרשם יחזיר אותו לבדיקה.

ניסן סלומינסקי: אם הרשם חושב שחל שינוי משמעותי, או שבלי קשר?

<ענת ליברמן: כשיש הצדקה.

<ענת ליברמן: הרשם חייב להשתכנע.

אלעזר שטרן: אני חושב שבניגוד לסעיפים הקודמים יש פה קושי קונספטואלי משמעותי, לפחות בפסקה הראשונה של סעיף קטן (ג).

אלעזר שטרן: עם כל הדברים שנאמרו פה על ידי כבוד הרשמת מקודם לגבי העניינים הפרקטיים, החשיבות והמשמעות של זה שזה כבר נעשה אצל הרשם - - בשונה מהמקרה הראשון והמקרים שבאים אחרי זה שבהם בית המשפט לא קבע שום דבר לגבי הפריסה, אנחנו מדברים פה על מצב שבו בית המשפט נתן את דעתו וקבע את הפריסה.

אלעזר שטרן: כשזה המצב, אז יש קושי ממשי בזה שרשם הוצאה לפועל ישנה את החלטת בית המשפט.

אלעזר שטרן: זו המשמעות של הסעיף הזה.

אלעזר שטרן: עם כל האלמנטים הפרקטיים שיש בהצעה הזאת יש פה קושי קונספטואלי, כי המשמעות היא שהרשם ישנה את החלטת בית המשפט.

אלעזר שטרן: יותר מזה, יש פה סיטואציה קצת מוזרה, כי אם אנחנו משווים את ההסדר הזה להסדר שיש בסעיף 69ד לגבי חייב רגיל שלגביו בית המשפט קבע פריסת תשלומים, אז הרשם לא יכול לשנות לו את פריסת התשלומים, הוא צריך לשלוח אותו חזרה לבית המשפט.

אלעזר שטרן: כאן חייב המזונות, שבדרך כלל החוק מגן עליו בגלל הצורך של הילדים, מצבו הופך להיות קל יותר במובן זה שהוא יכול ללכת לרשם.

אלעזר שטרן: יש פה גם חוסר הרמוניה בין ההוראה הזאת לבין הוראת סעיף 69ד וגם מבחינה קונספטואלית זה נראה בעיני דבר קשה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, זה נכון שיש פה חריג מעניין בזה - -

אלעזר שטרן: אולי אני אוסיף עוד איזו שהיא נקודה.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה מעורר קושי, כי יכול הטוען לטעון שמאותם הנימוקים שנטענו פה לגבי החשיבות המעשית שזה דווקא אצל הרשם, למה לא ללכת צעד נוסף וגם לגבי חוב המזונות השוטפים לעשות אותו דבר.

אלעזר שטרן: הרי חוק המזונות השוטפים נקבע על ידי בית משפט על סמך מציאות כלכלית מסוימת, לפי מה שהוא הבין את צרכי הילדים ואת היכולת הכלכלית של ההורה שצריך לשלם.

אלעזר שטרן: יכול לטעון מי שיטען שהוא כבר נמצא בהוצאה לפועל, הרשם מכיר את היכולת הכלכלית שלו, הרשם השתכנע שחל שינוי בנסיבות, למה שהרשם לא יקבע משהו אחר?

אלעזר שטרן: ברגע שפותחים את הפתח שהרשם ישנה את החלטות בית המשפט, אני חושב שזה מעורר קושי ממשי, על אף שיש ממש בטענות הפרקטיות שהועלו פה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שכאן יש שינוי בזה שעברה שנה והרשם מצא סיבות אמיתיות שבגינן הוא מבין שהחייב לא יכול לעמוד בזה.

ניסן סלומינסקי: אז יש שתי אפשרויות.

ניסן סלומינסקי: פה אתם מנסים להגיד שכדי לא להעמיס עליהם ולשלוח את הבעל והאישה עוד פעם לבית המשפט, עוד פעם שיתחיל הדיון ובית המשפט יצטרך לעשות עוד פעם חקירה, מה שכבר הרשם עשה, אתם תעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הרשם, שהוא על תקן כמעט שופט, מרגיש שהשתנו התוואים - הוא מעריך שגם אם זה יגיע לשופט השופט יעשה את הפריסה שונה – הוא יעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאתם אומרים.

ניסן סלומינסקי: משרד המשפטים והמערכת המשפטית תומכים בזה?

<תומר מוסקוביץ: תומכת.

<מירב זהוראי: אני מבינה את הקושי שאלעזר מעלה.

<מירב זהוראי: אנחנו גם התלבטנו על זה הרבה.

<מירב זהוראי: באמת מדובר במשהו שהוא חריג בעניין הזה.

<מירב זהוראי: אנחנו בדרך כלל לא מאפשרים שרשמים יוכלו לשנות החלטות של בית משפט.

<מירב זהוראי: התלבטנו בזה לאורך כל הדרך, אבל בסוף החלטנו בכל זאת שנכון במקרה הזה לקבוע את החריג הזה, וזה בגלל שאנחנו חושבים שזה תיקים מאוד ייחודיים, זה חובות שהם מאוד דינאמיים, הם יכולים להתפרס גם על פני 10 שנים, 15 שנה בהוצאה לפועל, הם כן צריכים התייחסות אחרת.

ניסן סלומינסקי: אז למה קבעתם רק את החלוקה?

ניסן סלומינסקי: אם כבר אתם לוקחים על עצמכם סמכות, שאולי זה בסדר, אז למה אתם לא הולכים לגבי עצם חלוקת התשלומים?

ניסן סלומינסקי: הרי החוב נוצר בגלל שהאיש לא יכול לעמוד בתשלומים.

ניסן סלומינסקי: הוא גם לא יכול לעמוד בתשלומים של הפריסה של החוק.

ניסן סלומינסקי: אם מצאתם שמאז שבית המשפט קבע השתנה מצבו לרעה – נניח פיטרו אותו מהעבודה - והוא לא יכול לעמוד בפריסה שבית המשפט קבע, אז באותה מידה הוא גם לא יכול לעמוד בתשלומים השוטפים.

<תומר מוסקוביץ: אבל זה יהיה כבר יותר מידי - -

ניסן סלומינסקי: למה אמרתם "פה אני אעשה, בשוטף אני לא אגע"?

<ענת ליברמן: לרשם ההוצאה לפועל יש סמכות לבצע פסק דין שנתן בית משפט.

<ענת ליברמן: לרשם ההוצאה לפועל אין סמכות לתת את פסק הדין המקורי.

<ענת ליברמן: אם בחובות רגילים בית המשפט נותן את פסק הדין שהרשם מבצע - בתוך הסמכות לבצע הוא גם מוסמך לפרוס את החוב לתשלומים - זו הסמכות שאנחנו מאפשרים לו עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אבל בית המשפט קבע את הפריסה גם לחוב.

אלעזר שטרן: הוא נטה לפרוס את זה מחדש.

אלעזר שטרן: זו לא החלטת ביצוע.

<ענת ליברמן: הוא לא משנה את החוב הכללי.

<ענת ליברמן: אם היושב-ראש אומר שעכשיו הוא גם משנה את השוטף , זה אומר שהוא משנה את פסק הדין של המזונות.

<ענת ליברמן: נניח בית המשפט אמר: "היא תקבל 2,000 שקל בחודש".

<ענת ליברמן: גם אם הרשם ראה עכשיו שהוא לא יכול לשלם 2,000 שקל בחודש, ברור שהוא לא יכול לשנות את פסק הדין.

ניסן סלומינסקי: אם נניח בית המשפט קבע - -

<ענת ליברמן: הוא מחלק את הסכום שקבע בית המשפט.

ניסן סלומינסקי: נניח בית המשפט קבע 2,000 שקל וזה הגיע שוב לשופט שקבע שאת החוב של ה-2,000 שקל נחלק כך שהוא ישלם עוד 300 שקל כל חודש.

<תומר מוסקוביץ: זה הרשם יכול לקבוע.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, זה השופט קבע.

ניסן סלומינסקי: הוא קבע גם את החלוקה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו באים ואומרים שאת החלוקה לתשלומים הזו של החוב הרשם יוכל.

ניסן סלומינסקי: אני מנסה רק להבין למה את זה הוא יכול אבל את השוטף לא, או הפוך, אם את השוטף לא, למה את זה כן?

ניסן סלומינסקי: הרי שניהם זה פסיקה של שופט.

ניסן סלומינסקי: איפה ההבדל?

<תומר מוסקוביץ: זה נכון, זו פסיקה של שופט.

<תומר מוסקוביץ: תיקח את סך התשלום שהילדים יקבלו עד גיל 21.

<תומר מוסקוביץ: גם לפי התיקון אנחנו לא משנים את סך התשלום שיעבור לילדים עד גיל 21.

<תומר מוסקוביץ: אנחנו משנים את כמות הפריסה שבה זה יעבור.

<תומר מוסקוביץ: אם הוא ישנה את התשלום החודשי, הוא ישנה את המאה אחוז שהילדים יקבלו עד גיל 21, ואת זה אנחנו לא חושבים שאפשר לקחת מהשופט.

<תומר מוסקוביץ: יש הבדל בין לשנות את המאה אחוז לבין לשנות את מספר הפרוסות שהמאה אחוז האלה נפרסות.

<תומר מוסקוביץ: אנחנו חושבים שאת הפריסה כל חודש הוא יכול לשנות, לא את סך התשלום.

<תומר מוסקוביץ: ברור שאם הוא משנה את הפריסה, תקופת התשלום תתארך כי צריך להגיע לאותו מאה אחוז שהשופט קבע.

<תומר מוסקוביץ: כמובן שכל צד יכול תמיד לחזור לבית משפט ולשנות את המאה אחוז.

<תומר מוסקוביץ: זה יישאר בבית המשפט, כי אחרת אנחנו ממש דורסים את התפקיד השיפוטי.

אלעזר שטרן: התוצאה היא תוצאה אבסורדית, כי אז חייב רגיל שבית המשפט קבע לו - -

<זהבה סרי: זה לא אותו חוב.

<זהבה סרי: בסעיף רגיל יש חוב.

<זהבה סרי: פה מצטברים הוצאות שונות, החוב כאילו מתגבש מחדש.

ניסן סלומינסקי: כל הזמן.

אלעזר שטרן: אני חייב רגיל שבית המשפט פסק לי 100 אלף שקל לפלוני.

אלעזר שטרן: הוא קבע שאני אשלם את ה-100 אלף שקל האלה ב-20 תשלומים של 5,000 שקלים כל תשלום.

אלעזר שטרן: אם אני חושב שאני לא יכול לעמוד בתשלומים האלה ואני פונה לרשם, הרשם, גם לפי ההצעה שלכם, לא יכול לשנות לי את הפריסה הזאת.

אלעזר שטרן: מצבי יותר קשה מאשר מצבו של חייב במזונות.

ניסן סלומינסקי: תלוי המצב של מי, הרי יש כאן שני צדדים.

אלעזר שטרן: אין טכניקת ביניים.

אלעזר שטרן: שופט בלי דיון יכול לאשר את זה?

ניסן סלומינסקי: בלי חקירה ובלי כלום?

אלעזר שטרן: למה לא?

ניסן סלומינסקי: אם הוא מסתמך על הרשם, תן לרשם לעשות את זה.

אלעזר שטרן: לא, כדי שלא יהיה את התקדים הזה.

ניסן סלומינסקי: אף שופט לא ירשה לעצמו לקבוע דבר כזה בלי שהוא יעשה חקירה.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה אבסורד.

<פרח עץ חיים: כל השופטים עושים את זה על בסיס יום יומי.

<פרח עץ חיים: אף אחד מהם לא עושה חקירה.

<פרח עץ חיים: מעולם לא נעשתה חקירת יכולת אמיתית.

<פרח עץ חיים: זה דבר יום יומי.

<קרן פרג'ון זיטמן: כשבית המשפט קובע שפסק דין ישולם ב-20 תשלומים והוא לא משולם ב-20 תשלומים, אנחנו בנקודת זמן שונה ואחרת.

<קרן פרג'ון זיטמן: זה בדיוק כמו שבית המשפט קבע שישולם סכום גלובאלי שצריך להיות משולם בתשלום אחד.

<קרן פרג'ון זיטמן: אם הוא לא משולם בתשלום אחד תוך 30 יום ונפתח תיק, כאן נכנסת הסמכות של הרשם לבצע חקירת יכולת ולפרוס את התשלומים.

<קרן פרג'ון זיטמן: הטענה שהמצב הורע היא לא כל כך מדויקת מהבחינה שכשהתיק נפתח ומגיע לרשם ההוצאה לפועל, ההוראה הראשונה שחוק ההוצאה לפועל אומר זה בעצם התייצבות לחקירת יכולת, בחינת היכולת הכלכלית של החייב.

<קרן פרג'ון זיטמן: כל ניהול התיק שלו מתייחס ליכולת הכלכלית של החייב.

<קרן פרג'ון זיטמן: זה מרכז הכובד שלאורו אנחנו מנהלים תיק.

<קרן פרג'ון זיטמן: ביחס לפריסה של השנה.

<קרן פרג'ון זיטמן: אולי נכון לדבר אם שנה זה הזמן הנכון או אם זו ההגדרה המדויקת.

<קרן פרג'ון זיטמן: נקודת המוצא שבה מתנהל הדיון היא לא בהכרח מדויקת מהבחינה שהרבה מאוד פעמים בית המשפט לענייני משפחה נותן פסק דין של המזונות השוטפים אחרי חקירת היכולות של שני בני הזוג והצרכים של הילדים.

<קרן פרג'ון זיטמן: חוב העבר שבית המשפט פורס הוא בדרך כלל חוב עבר שמצטבר מהגשת התביעה.

<קרן פרג'ון זיטמן: לעיתים מאוד קרובות יש שורה אחת בפסק הדין שקובעת שחוב העבר ישולם ב-20 תשלומים, ב-24 תשלומים.

<קרן פרג'ון זיטמן: אנחנו אלה שמחשבים מה בדיוק חוב העבר, כמה שולם על פסק הדין הזמני, מה לא שולם, מה הפער, ואת הסכום הזה מכמתים ומחלקים ל-24 תשלומים שבית המשפט קבע.

<קרן פרג'ון זיטמן: לא תמיד יש ציון של סכום חוב העבר, נימוק ממשי לאיך חולק חוב העבר הזה, ולכן מהבחינה הזאת אני חושבת שנכון כשעושים חקירת יכולת אחת לתקופה מסוימת כן לאפשר לרשם לבוא ולהתערב.

<קרן פרג'ון זיטמן: יכול להיות שצריך לדייק את הסעיף ולא לומר שנה, אלא שחלפה תקופת הפריסה שקבע בית המשפט, או משהו דומה.

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים בשני מישורים שונים.

אלעזר שטרן: הטיעונים שלך הם טיעונים פרקטיים.

<קרן פרג'ון זיטמן: אני מדברת על הפן של השטח.

אלעזר שטרן: זה בסדר גמור.

אלעזר שטרן: אני אומר, זה הטיעון הפרקטי של למה יש בזה היגיון.

אלעזר שטרן: הטיעון שלי הוא טיעון עקרוני.

ניסן סלומינסקי: נשארה השאלה.

אלעזר שטרן: ככל שבית המשפט קבע קביעה מסוימת אז השינוי הזה הוא לא רק ביצוע, הוא שינוי של התוכן.

אלעזר שטרן: האם לא יכול להיות שזה יהיה בבילט אין של בית המשפט כך שמראש כשהוא נותן את פסק הדין הוא מקנה את הסמכות הזאת לרשם?

ניסן סלומינסקי: זה מה שניסיתי להגיד, שלו השופט היה יודע.

ניסן סלומינסקי: הרי כאן מה שקורה זה שבמהלך השנה הם בדקו ומצאו שחלה הרעה.

ניסן סלומינסקי: נניח שפיטרו את האדם מהעבודה ויש הרעה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שלו השופט היה יודע הוא היה מאפשר להם לעשות.

ניסן סלומינסקי: עדיין השאלה נשארה.

<אביטל בגין: אני רוצה להשיב לאלעזר.

<אביטל בגין: אני רק אגיד לאדוני היושב-ראש, אנחנו מייצגים גם את החייבים וגם את הזוכות, את שניהם בתיקים רבים.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שזה לא אותו אחד.

<אביטל בגין: זה לא אותו אחד, אבל המתח מתגלם פה.

<אביטל בגין: אין לי תשובה לגבי הבעיה הקונספטואלית של היחס בין הרשם והחלטת בית המשפט, אבל לגבי היחסים, הפער או האפליה בין החייב הרגיל, אני חושבת שההבדל במאפיינים של הזוכה פה מאפשרים שינוי של ההוראה בגלל שהיחסים המורכבים פה בין החייב לזוכה הם אחרים מאשר אצל חייב בתיקים רגילים.

<אביטל בגין: האינטרס של הזוכה הוא בצד הפרקטי.

<אביטל בגין: גם הסיוע המשפטי חושב שהסעיף הזה בפן הפרקטי דרוש.

<אביטל בגין: הוא נכון והוא מקל גם על הזוכות וגם על החייבים.

<אביטל בגין: המורכבות של היחסים ביניהם, שזה שונה מיחסי חייב וזוכה רגיל, זה משהו שמצדיק בעיני את האבחנה בין שתי ההוראות ויצירת הוראה שונה לחייבים כאלה ולחייבים כאלה.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, מאחר ואנחנו יכולים לעמוד על הנושא הזה, להשאיר אותו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו זוכרים שיש לנו כאן איזו דילמה.

ניסן סלומינסקי: מצד אחד הפרקטיקה מכתיבה את זה, אבל מצד שני יש כאן איזו שהיא פריצה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: נשאיר את זה.

ניסן סלומינסקי: נתקדם הלאה.

ניסן סלומינסקי: נחזור לזה.

ניסן סלומינסקי: חשוב לי מאוד לדעת אם משרד המשפטים ומערכת המשפט לא רואים בזה חריגה ופריצה שאחר כך תביא לפריצות נוספות.

ניסן סלומינסקי: זה יכול להקל אם נדע להגדיר כמשהו חד פעמי, מה שנקרא, לא כהליך מסוים שמחר לאט לאט הרשם גם יתערב בחלוקה השוטפת.

ניסן סלומינסקי: צריכים לראות אם כן נלך, איך מגדרים את זה שזה יהיה רק זה.

ניסן סלומינסקי: נצטרך למצוא איזה טיעון לוגי מסוים.

<ענת ליברמן: אפשר עוד הערה אחת לעניין הזה?

ניסן סלומינסקי: כן.

<ענת ליברמן: היום בבוקר, אחרי שאתמול נשאלנו על ידי הוועדה, ניסינו לעשות מן סקר של מנהלי מחלקות מזונות ברחבי הארץ כדי לראות איך מניעים פסק דין - גם שאלנו כמה רשמים - ועולה שבדרך כלל כאשר יש פרק זמן יחסית ארוך של מעל שלושה, ארבעה חודשים, שזה מה שקורה בדרך כלל, בין תביעת המזונות הזמניים ועד מתן פסק הדין, בית המשפט פורס כבר את חוב העבר.

<ענת ליברמן: זה אומר שבמרבית פסקי הדין שמגיעים להוצאה לפועל החוב כבר פרוס, ואז, למעשה, אם לא נאפשר את הסמכות הזאת גם במצבים שאנחנו צריכים אותה - - חלק מאוד גדול מהתיקים תקועים כי צריך להחזיר אותם לבית המשפט.

<ענת ליברמן: צריך לקחת בחשבון גם שחוב המזונות, להבדיל מהחוב של חייב רגיל, הוא חוב דינאמי.

<ענת ליברמן: גם אם בית המשפט כשהוא נתן את פסק הדין נתן אותו על סכום של 100 אלף והחייב לא מצליח לשלם את השוטף בהוצאה לפועל, החוב הזה הוא דינאמי והוא הרבה יותר גדול.

<ענת ליברמן: האם עד עולם הרשם לא יוכל לדון בחוב הזה?

<ענת ליברמן: יכול להיות שהוא כבר גמר לשלם את החוב שפעם בית המשפט פרס, אבל החוב הזה לא נגמר, הוא גדל בעקבות אי תשלום המזונות השוטפים.

<ענת ליברמן: באיזה שהוא שלב צריך לעשות איזה שהוא מעצור, להגיד: החלטת בית המשפט תפסה עד היום, עכשיו התנאים השתנו, החוב השתנה, הוא כבר חוב הרבה יותר גדול.

ניסן סלומינסקי: אתם יותר זריזים מבית המשפט?

ניסן סלומינסקי: הרי כרגע התיק אצלכם.

ניסן סלומינסקי: אם יחכו לתור בבית המשפט, זה יכול לקחת כמה חודשים טובים.

<ענת ליברמן: זה בוודאי.

<מירב זהוראי: הם בכל מקרה מנהלים דיונים בנושא הזה.

<ענת ליברמן: רק התייחסות אחרונה למה שאמרת, אלעזר, לגבי היחס בין חייב המזונות לבין כל חייב אחר.

<ענת ליברמן: אני חייבת להגיד שבסעיף קטן (ד) כמעט ולא נעשה שימוש, מאחר שבית המשפט במקרה רגיל, להבדיל מחוב המזונות, קובע מועדים לתשלום.

<ענת ליברמן: בדרך כלל החוב יגיע אלינו, להוצאה לפועל, לאחר שכבר חלפו המועדים לתשלום, ולכן ממילא מדובר בחוב עבר רגיל שרשם ההוצאה לפועל מוסמך כבר לפרוס אותו היום בחקירת יכולת.

<ענת ליברמן: בסעיף קטן (ד) אין כמעט שימוש לגבי חובות רגילים, כי החוב לא מגיע אלינו לפני שהוא נוצר, וזה בגלל הוראות סעיף 6.

אלעזר שטרן: הוא יכול להגיע אליכם אם הייתה כמות מסוימת של תשלומים והוא לא שילם כמה תשלומים עוד לפני שזה הסתיים.

<ענת ליברמן: ברגע שעבר המועד לתשלום זה כבר נחשב לחוב עבר, ואז הרשם מוסמך לפרוס אותו.

<גיא טל- טייטלבאום: קודם כל, הערכת יכולת לא באמת נעשית בבית המשפט לדיני משפחה, חשוב לציין את זה, כי יש מינימום מזונות של 1,300 שקל לילד.

<גיא טל- טייטלבאום: נניח יש זוג הורים שהאישה מרוויחה 6,000, הגבר מרוויח 6,000.

<גיא טל- טייטלבאום: אם יש שני ילדים, הוא צריך להעביר 3,000 שקל.

<גיא טל- טייטלבאום: האישה מתחילה את החודש ב-9,000 שקל, האבא מתחיל את החודש ב-3,000 שקל.

<גיא טל- טייטלבאום: הוא לא יכול לקיים משק בית.

<גיא טל- טייטלבאום: זאת הפגיעה בהסדרי הראייה או בזמני השהות.

<גיא טל- טייטלבאום: 200 אבות מתאבדים כל שנה בגלל הוצאה לפועל.

<גיא טל- טייטלבאום: זה לא נעים לשמוע.

<גיא טל- טייטלבאום: 200 ילדים במינימום נשארים יתומים.

<גיא טל- טייטלבאום: זו מכת מדינה.

<גיא טל- טייטלבאום: זה יותר גרוע מתאונות דרכים.

<גיא טל- טייטלבאום: לא כואב על הילדים שנשארו בלי אבא?

<גיא טל- טייטלבאום: אני מבין את המאבק בין הרשויות, אני יודע, אני מבין את זה.

<גיא טל- טייטלבאום: תומר, אני יודע על מה הם נאבקים.

<גיא טל- טייטלבאום: הם לא שמים לב, אני כן יודע.

ניסן סלומינסקי: גיא, גם לשיטתך ההצעה שלהם הרבה יותר טובה בשבילך.

<גיא טל- טייטלבאום: לא נכון.

ניסן סלומינסקי: כי הם כן עושים את החקירה.

<גיא טל- טייטלבאום: הם יודעים לעשות כסף בלי הריביות, בלי שהחייב ישלם.

<גיא טל- טייטלבאום: הם יודעים לעשות כסף.

<גיא טל- טייטלבאום: אי אפשר להתכחש לעובדות.

<פרח עץ חיים: כבוד היושב-ראש, אי אפשר לדון בנושא הספציפי הזה מבלי לראות את כל התמונה.

ניסן סלומינסקי: אפשר.

<גיא טל- טייטלבאום: אתה יודע מה, אני מרים כפפה.

<גיא טל- טייטלבאום: תומר, אתה מוכן לשבת איתי אחרי הדיון?

<תומר מוסקוביץ: כן.

<גיא טל- טייטלבאום: יופי.

<פרח עץ חיים: הבקשה שלהם מנותקת מהמציאות.

ניסן סלומינסקי: גם לשיטתם הרבה יותר טוב שזה יישאר אצלכם.

<פרח עץ חיים: גם אצל הרשם לא נעשית שום חקירה.

<פרח עץ חיים: אתם הודיתם בזה בפגישה הקודמת.

<פרח עץ חיים: אמרתם במפורש שהרשם מתבסס על חקירה שנעשית בבית המשפט.

<ניקול דהאן: אני מאוד מעריכה את הגישה של היושב-ראש ושל אלעזר שיושב לידו באמירה המאוד מאוד גדולה שצריכים להבין שיש פה גם פן מוסרי, פן פסיכולוגי ופן כלכלי מציאותי.

<ניקול דהאן: אי אפשר לנתק את הסיפור הזה מהפן המוסרי-פסיכולוגי.

<ניקול דהאן: יש הרבה סיבות לאי תשלום.

<ניקול דהאן: הטרנד החדש של לבוא ולהיות יותר קשוב, לפתוח את השיח, כפי שדיברנו, זה טרנד שצריכים לחזק.

<ניקול דהאן: הוא הבסיס.

<תומר מוסקוביץ: אז תנו להעביר את החוק.

<ניקול דהאן: אני נמצאת קצת עם הסיוע כי אני גם פועלת ומגשרת.

<ניקול דהאן: פעם אני עוזרת לזה, פעם אני עוזרת לזה.

<ניקול דהאן: לעולם המזונות יהיו גבוהים למשלם, לחייב, ולעולם הם יהיו נמוכים לזה שצריך לחיות ולגדל ילדים.

<ניקול דהאן: זה הסיפור המאוד כואב של הדבר.

<ניקול דהאן: אני רוצה לשאול פה איזו שהיא שאלה.

<ניקול דהאן: אני קוראת לזה פלסטר, אני קוראת לזה תמרון כדי לתפקד, כדי לנסות לשפר חקיקה, אבל כנראה שצריכים לעשות חשיבה, כמו בכל המדינות הנאורות, על כל הנושא הזה, לא כל רגע איזו הדבקה קטנה.

<ניקול דהאן: אם משהו בכיוון הזה של פריסה יכול היה להיות אפילו על ההתחלה, לפני שמסנדלים את האב, אפשר היה למנוע כל כך הרבה אמוציות וכל כך הרבה מכשולים בדרך.

<ניקול דהאן: זאת אומרת, לקחת את החשיבה הזאת של סיוע לחייב, אולי עם טיפה תמיכה של האוצר, כדי שהמשפחות והילדים באמצע לא ייפלו.

<ניקול דהאן: אני חייבת לומר, הזוכים הם הילדים.

<ניקול דהאן: זה חלק מהאמוציות.

<ניקול דהאן: לא לדבר על הזוכה, כי הזוכה זו לא האימא, זה הילדים.

<אביטל בגין: שאלה לוועדה לעניין ההגדרה של תשלום מזונות שוטף.

<אביטל בגין: אנחנו חששנו שההגדרה לא ברורה מספיק, כיוון שלא ברור אם היא מתייחסת למדור ולהוצאות מיוחדות.

<אביטל בגין: תהינו אם די בכך שכרגע אנחנו מציינים שזו הכוונה, או שנכון לשנות את ההגדרה לתשלום חודשי שבית המשפט פסק שעל החייב לשלם בגין מזונות והוצאות נוספות.

<אביטל בגין: את הרכיב של מה הוא מזונות אנחנו לא רוצים לקבוע פה, אנחנו לא יכולים לקבוע, לכן צריך לוודא שההגדרה לא מונעת הכנסה של רכיבים נוספים שאינם נקראים מזונות.

אלעזר שטרן: למה את רואה בזה משהו שונה משאר המקורות?

אלעזר שטרן: חוק ההוצאה לפועל כולל בלא מעט מקומות את המונח של חוב מזונות.

<אביטל בגין: בגלל שפה אתה יוצר אבחנה בין שתי קבוצות של מזונות, בין חובות שוטפים לחוב עבר.

<אביטל בגין: יכול להיטען שמה שלא נכנס פה בהגדרה הוא לא מה שצריך לשלם אותו באופן שוטף.

<אביטל בגין: הוא מעלה שאלה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהאבחנה בין משהו שוטף לבין משהו שהוא עבר עדיין לא עושה פריסה בשאלה של ההגדרה של מה זה מזונות.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, זה יותר בשאלה של צופה פני עתיד או צופה פני עבר, פחות בשאלה של מה נכלל בהגדרה של מה הוא מזונות.

אלעזר שטרן: אני לא בטוח שיש שינוי מאשר המונח הרגיל בשאר התחומים.

<מירב זהוראי: בדקנו את זה גם אתמול.

<מירב זהוראי: כל מה שנכלל כבר היום, שזה כולל את המדור ואת ההוצאות הנוספות, נכלל במזונות.

<ענת ליברמן: (ד) נוכח רשם ההוצאה לפועל שהמתקיימים התנאים הקבועים בפסקאות (1) ו-(3) של סעיף קטן (ב) אך החייב אינו משלם את תשלום המזונות השוטף בתקופה הקבועה בפסקה (2) של אותו סעיף קטן, רשאי רשם ההוצאה לפועל, אם שוכנע כי החייב לא משלם את החוב כאמור בשל נסיבות חריגות שיירשמו, לצוות על תשלום של חוב העבר במזונות, בשיעורים ובמועדים כפי שיקבע.

<ענת ליברמן: בסעיף קטן (ב) היו לנו שלושה תנאים שרק בהתקיימם רשם ההוצאה לפועל מוסמך לפרוס את החוב, כשאחד מהם היה שהחייב משלם את השוטף לפחות חודשיים, ועד למועד הבקשה.

<ענת ליברמן: מאחר, כפי שאמרתי קודם, ישנם מקרים שהחייבים מגיעים sos לקבל את הפריסה וכל הכספים שלהם מעוקלים והם לא מצליחים לעמוד בתנאי הזה של התשלום השוטף עד להגשת הבקשה ועד לדיון בה, רצינו לקבוע חריג שגם במקרה כזה רשם ההוצאה לפועל, אם יש נסיבות חריגות שיירשמו, יוכל לפרוס את החוב.

<מירב זהוראי: ובתנאי שהוא ממשיך לשלם - -

<ענת ליברמן: (ה) ציווה הרשם על פריסת חוב העבר כאמור בפסקאות בסעיפים קטנים (ב) עד (ד) ו-(י) רשאי הוא להפחית את ריבית הפיגורים שתתווסף לחוב במהלך תקופת התשלום בשיעורים.

<ענת ליברמן: זה מה שהערתי קודם לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

<ענת ליברמן: כפי שאמרתי, ריבית הפיגורים אמורה להמשיך ולהיצבר על החוב, כך נקבע בחוק פסיקת ריבית והצמדה, אבל כדי לאפשר לחייב לשלם ולא שהוא כל הזמן ישלם על חשבון הפיגורים ולעולם לא יצליח לסגור את חוב העבר, אנחנו מאפשרים לרשם ההוצאה לפועל לתת הוראות לעניין הריבית.

<ענת ליברמן: הוא יכול להפחית את כולה, הוא יכול להפחית את חלקה, הכל תוך איזון במצבה של הזוכה ועד כמה הדברים מגיעים לה.

<ענת ליברמן: (ו) בקשת חייב לפי סעיפים קטנים (ב) עד (ד) ו-(י) (בסעיף זה – בקשה לתשלום בשיעורים) תהיה מנומקת, ויצורפו לה הצהרה מנומקת, הנתמכת במסמכים בדבר יכולתו של החייב לשלם את חוב העבר במזונות, נימוקיו לאי תשלום חוב העבר במזונות, והצעה לתשלום החוב במועדים ובשיעורים שהציע בהתאם ליכולתו וכתב ויתיר על סודיות כאמור בסעיף 7א(א)(2).

<ענת ליברמן: על צירוף ההצהרה המנומקת יחולו הוראות סעיף 7א(א)(1) ו-7א(א)1).

<ענת ליברמן: ההוראה הזאת היא הוראת פרוצדורה איך מגישים את הבקשה, את הנימוקים שצריך לנמק מדוע לא עמדת בתשלומים, מדוע נוצר חוב העבר, הצהרה, כתב ויתור על סודיות שיאפשר לרשם לפנות לגורמי מידע כפי שקבוע בחוק ולקבל מידע כפי שקבוע בחוק, סוגי מידע לגבי הנכסים של החייב, הכנסות שלו, התחייבויות, חובות של החייב.

<ענת ליברמן: זה בעצם לעמוד על מצבו הכלכלי.

<ענת ליברמן: אלה כל הדברים שביחד יוכלו לאפשר לו לדון בבקשה ולהחליט אם לפרוס את החוק.

<ענת ליברמן: (ז) רשם ההוצאה לפועל רשאי לאשר הסדר בכתב בין הזוכה ובין החייב שעניינו תשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות (בסעיף זה – הסדר לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות), לפי בקשת זוכה או חייב (בסעיף זה – בקשה לאישור הסדר) אף אם לא מתקיים תנאי מהתנאים הקבועים בסעיף קטן (ב), אם שוכנע כי הצדדים להסדר חתמו עליו בהסכמה חופשית ובהבינם את משמעותו ואת תוצאותיו.

<ענת ליברמן: הסעיף הזה מדבר על הסדר.

<ענת ליברמן: לא חייבים לקיים את כל התנאים שדיברנו קודם בסעיף קטן (ב) אם יש הסכמה.

ניסן סלומינסקי: אם יש הסכמה אמיתית.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: (ח) הוגשה בקשה לתשלום בשיעורים או בקשה לאישור הסדר, ישלם החייב את חוב העבר במזונות בשיעורים ובמועדים שהציע בבקשה או שעליהם הסכימו הצדדים, לפי העניין, עד להחלטת רשם ההוצאה לפועל בבקשה וכל עוד לא החליט רשם ההוצאה לפועל אחרת.

<ענת ליברמן: כאשר חייב מגיש בקשה לצו תשלומים, או כשיש ביניהם הסדר, הוא גם צריך להציע כמה הוא ישלם על חוב העבר וגם צריך לשלם את זה עד לדיון בבקשה.

<ענת ליברמן: זה מראה את היכולת שלו לשלם גם את השוטף וגם את הסכום של הפריסה.

<ענת ליברמן: (ט) צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות או הסדר לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות שניתן לגביו אישור לפי סעיף קטן (ז), ייכנסו לתוקפם במועד שיקבע רשם ההוצאה לפועל, ורשאי הרשם לבטל צו או הסדר כאמור, להתלותם או להתנותם בתנאים.

<ענת ליברמן: (י) רשם ההוצאה לפועל רשאי, לפי בקשת החייב, לשנות צו לתשלום בשיעורים של חוב עבר במזונות, ובלבד שמתקיימים כל אלה: הסעיף הזה מדבר על מצב שבו כבר ניתן צו בעבר על ידי הרשם לפי סעיף (ב) או לפי סעיף (ד), אבל מסיבות מסוימות החייב לא מצליח לעמוד בצו שניתן והוא בא ומבקש שינוי של הצו.

<ענת ליברמן: רשם ההוצאה לפועל שוכנע כי שינוי הצו מוצדק מכיוון שחל שינוי משמעותי בנסיבות, שאינו בשליטתו של החייב, המשפיע על יכולתו לקיים את הצו, ובהתחשב בפגיעה האפשרית בזוכה.

<ענת ליברמן: אם החייב חב בתשלום מזונות שוטף – הרשם נוכח כי החייב משלם את התשלום כאמור במועדים ובשיעורים שנקבעו בפסק הדין, במשך תקופה ממושכת; החייב שילם את חוב העבר במזונות בשיעורים ובמועדים כפי שנקבעו בצו או בהסדר, במשך תקופה ממושכת, אלא אם כן הוכיח החייב כי לא היה ביכולתו לעמוד בתשלום החוב כאמור בשל שינוי נסיבות כאמור בפסקה (1).

<ענת ליברמן: צריך להראות שהוא גם משלם את השוטף, גם שהוא שילם תקופה מסוימת לפי הצו הקודם, אלא אם כן היו לו איזה שהן נסיבות שמנעו ממנו לעשות את זה.

<ענת ליברמן: הרשם צריך להשתכנע שהיה איזה שהוא שינוי משמעותי שבגינוי החייב לא עמד בצו הקודם כך שהוא צריך לפרוס לו את החוב מחדש.

אלעזר שטרן: רק הערה קטנה.

אלעזר שטרן: חשוב להבהיר שהיכולת לשנות את הצו לפי סעיף קטן (י) אמורה לחול גם במקרה של בקשה לשינוי הסדר.

<ענת ליברמן: לדעתנו לא, כי זה לא צו.

<ענת ליברמן: אם הם הגיעו להסדר, אז זו הפעם הראשונה שהרשם רואה את זה.

<מירב זהוראי: את ההסדר הוא יכול לשנות, זה הסדר בין הצדדים.

אלעזר שטרן: ברגע שהם הגיעו אליו הוא נותן.

אלעזר שטרן: לפי סעיף קטן (ז) הוא מאשר את זה.

<מירב זהוראי: אם הם באים עם הסדר חדש - -

אלעזר שטרן: הם לא הגיעו עם הסדר חדש, הם הגיעו ביניהם להסדר.

אלעזר שטרן: צריך לתקן את זה כדי שיהיה ברור שגם - -

<ענת ליברמן: (יא) הוראות סעיף זה לא יחולו לעניין חוב הנובע ממזונות שגובה המוסד לביטוח לאומי לפי חוק המזונות, ויחולו לעניין חוב כאמור הוראות סעיף 69.

<ענת ליברמן: " התיקון הזה חל רק על זוכה פרטית.

<ענת ליברמן: (יב) (1) ציווה הרשם על פריסת חוב עבר במזונות לפי סעיף קטנים (ב)-(ד) ו-(י) יותנה המשך פריסת החוב בתשלום חוב המזונות השוטף.

<ענת ליברמן: זה מה שאמרנו, שלא משנים את החוב השוטף, הוא חייב להמשיך ולשלם.

<ענת ליברמן: לא שילם החייב שני תשלומים של חוב המזונות השוטף החל ממועד מתן הצו כאמור בפסקה (1), יבטל רשם ההוצאה לפועל, לבקשת הזוכה, את פריסת חוב העבר במזונות, ורשאי רשם ההוצאה לפועל שלא לבטל את הפריסה מטעמים מיוחדים שיירשמו.

<ענת ליברמן: הכלל הוא שאם החייב, למרות הפריסה, לא עמד בשני תשלומים, הזוכה רשאית לבוא ולבקש את ביטול הצו.

<ענת ליברמן: אם הוא לא שילם, זה מה שהרשם יעשה, הוא אכן יבטל את הצו.

<ענת ליברמן: מטעמים מיוחדים שיירשמו - נניח החייב נפל ולא הצליח לשלם שני תשלומים של השוטף - הרשם יכול להמשיך את ההסדר שנקבע.

אלעזר שטרן: ענת, אני חושב שצריך להחליף את הסדר של הסעיפים כך ש-יא יהיה בסוף, יב יהיה לפני כן.

<ענת ליברמן: נכון, אתה צודק.

<ענת ליברמן: תיקון סעיף 81א1 זה תיקון שלא קשור למזונות.

<ענת ליברמן: בסעיף 81א1(ג) לחוק העיקרי – האמור בו יסומן כפסקה "(1)", ובו במקום "בתום שלושים ימים מיום שהתובע שלח לנתבע את ההתראה" יבוא "בתום שלושים ימים ולא יאוחר מתשעה חודשים מיום שהתובע המציא לנתבע את ההתראה".

<ענת ליברמן: סעיף 81א1 מדבר על הגשת בקשה לתביעה על סכום קצוב בהוצאה לפועל.

<ענת ליברמן: לפני שמגישים בקשה לביצוע תביעת סכום קצוב צריך לשלוח לחייב התראה.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לנושא שלנו.

<ענת ליברמן: זה לא קשור.

<ענת ליברמן: נכון להיום אפשר לפתוח את תיק ההוצאה לפועל רק אחרי שחלפו 30 ימים מיום ששלחת לחייב את ההתראה.

<ענת ליברמן: אלא מה?

<ענת ליברמן: היום ששלחת זה לאו דווקא היום שהחייב קיבל את זה, לכן שינינו את זה מהיום שנשלח ליום שהומצא לחייב.

<ענת ליברמן: מאז סופרים את 30 הימים, וזה כדי שבאמת יהיה פרק זמן של 30 ימים לחייב לדבר עם הזוכה, אולי למנוע - -

ניסן סלומינסקי: איך את יודעת, בגלל שזה דואר רשום?

<ענת ליברמן: זה דואר רשום עם אישור מסירה, לכן אנחנו יודעים מתי זה הומצא.

<ענת ליברמן: אנחנו נותנים לו 30 ימים.

<ענת ליברמן: מכיוון שאנחנו רוצים לתחום את הזמן הזה ולא שהזוכה ייזכר 4 שנים אחרי לבוא ולפתוח תיק הוצאה לפועל כשהחייב כבר חשב ששכחו לו את החוב או נותרה אצלו איזו סמכות וכו' - -

ניסן סלומינסקי: יש איזו סיבה נוספת שבינתיים זה צובר ריבית וכו'?

<ענת ליברמן: רק אם זה הסכמי.

<ענת ליברמן: בדרך כלל בתביעות על סכום קצוב חל חוק פסיקת ריבית והצמדה.

<ענת ליברמן: ריבית הפיגורים נצברת רק מיום שפתחת את התיק בהוצאה לפועל.

<ענת ליברמן: עד אז יש ריבית משפטית.

<ענת ליברמן: היא גם ריבית, רק פשוט יותר נמוכה.

<ענת ליברמן: אז כן, אנחנו לא רוצים שהריבית המשפטית תימשך לנצח אם הוא יגיש את זה עוד 4 שנים.

<ענת ליברמן: מעבר לזה, יש גם תביעות לסכום קצוב שיש בהן הסכם לגבי הריבית, ואז ריבית הפיגורים מתחילה עוד לפני פתיחת התיק בהוצאה לפועל.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יכול להיות שיש כאן לאותו אחד אינטרס גם למשוך את הזמן.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: אני חייבת להגיד שזו הייתה אחת מהערות שהעירו לנו בדוח מבקר המדינה שהיה לפני שנתיים.

<ענת ליברמן: אנחנו הבטחנו לתקן את הנושא הזה.

אלעזר שטרן: רק חשוב להדגיש שזה לא מאיין את הזכות של הזוכה, פשוט צריך לשלוח התראה נוספת.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: מה שאלעזר אמר קבוע בפסקה (2).

<ענת ליברמן: "(2) ביקשה התובע לבצע תביעה על סכום קצוב לאחר שחלפו 9 חודשים כאמור בפסקה (1) ימציא התראה חדשה לנתבע, ויחולו לעניין זה הוראות פסקה (1).

<ענת ליברמן: כלומר, הוא צריך להמציא התראה מחדש.

<ענת ליברמן: חוזרים ללוחות הזמנים שקבועים בסעיף (1), שחלפו 30 ימים ולא תשעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: לא עקבתי אחרייך.

ניסן סלומינסקי: תגידי עוד פעם.

<תומר מוסקוביץ: אם עברו תשעה חודשים הוא צריך לשלוח התראה נוספת, ואז נספר לו עוד פעם תשעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יכול כל הזמן לעשות כך?

<תומר מוסקוביץ: כן, וגם החייב יכול לשלם.

<תומר מוסקוביץ: החוב לא מתאיין, לחוב יש 7 שנים - -

ניסן סלומינסקי: בינתיים הוא צובר את הריבית?

<תומר מוסקוביץ: זו זכותו של החייב.

<תומר מוסקוביץ: החייב יכול לשלם.

<תומר מוסקוביץ: אף אחד לא מונע מהחייב לשלם.

<יניב הרינג: אנחנו מתנגדים לתיקון של הסעיף הספציפי הזה.

ניסן סלומינסקי: למה?

<יניב הרינג: בדיון הקודם נתתי את העמדה שלנו.

<יניב הרינג: גם מההיבט הפרוצדוראלי, אני חושב, להכניס את זה כאן לתוך תיקון שעוסק בענייני מזונות ולדון בזה ככה בחטף זה לא ראוי.

<יניב הרינג: מבחינת ההיקף - היום תובענות לסכום קצוב הן עיקר התיקים שנפתחים בלשכות ההוצאה לפועל.

<יניב הרינג: אני חושב שהיה ראוי להקדיש, גם מהפן הפרוצדוראלי, דיון מעמיק בנושא.

<יניב הרינג: כיום באים ואומרים: אל תשלח את ההתראה אלא תמציא.

<יניב הרינג: זאת דרישה נוספת של המצאה של ההתראה בטרם פתיחת תיק ההוצאה לפועל.

<יניב הרינג: כשבאים לפתוח תיק הוצאה לפועל לחייב, הדרישה הראשונית היא להמציא לו אזהרה.

<יניב הרינג: בתובענות על סכום קצוב, בשונה משטרות, הזוכה נדרש לשלוח התראה.

<יניב הרינג: היום הוא נדרש, לפי התיקון הזה, להמציא את זה בהמצאה מלאה לחייב.

<יניב הרינג: כעת אומרים: אם עברו תשעה חודשים, אתה צריך להתחיל את כל התהליך הזה מחדש.

<יניב הרינג: ברור לכל שנושה שמחזיק חוב בידו שולח התראה לחייב ואם החייב לא משלם אף אחד לא ויתר על החוב.

<יניב הרינג: מצד שני, התיקון הזה יביא למכשול בלהגיע להסדרים עם החייבים בטרם פתיחת תיק הוצאה לפועל.

ניסן סלומינסקי: למה?

<יניב הרינג: הניסוח הוא עמום, אדוני.

<יניב הרינג: נניח שכרגע שלח הזוכה מכתב התראה לחייב בטרם פתיחת תיק ההוצאה לפועל והחייב פנה והיה מעוניין להגיע להסדר עם הזוכה בטרם פתיחת התיק.

<יניב הרינג: הוא שילם כמה תשלומים על חשבון חובו.

<יניב הרינג: יש הרבה כאלה שפורסים את זה לטווח ארוך, כי שני הצדדים מעדיפים לא להגיע ללשכת ההוצאה לפועל.

<יניב הרינג: מה קרה במצב שבו החייב הפסיק לשלם וחלפו תשעה חודשים?

<יניב הרינג: זה אומר שהזוכה צריך להתחיל את כל התהליך מחדש, גם אם החייב פרס את החוב ושילם כמה תשלומים על חשבון החוב.

<יניב הרינג: זה יביא למצב שהנושה יגיד: למה אני צריך להיכנס לפרוצדורה הזאת?

<יניב הרינג: אני ישר אגיש חוב, אפתח תיק הוצאה לפועל.

<יניב הרינג: זה ימנע להגעה להסדרים מול החייבים.

<יניב הרינג: מה קורה במצב כזה?

<יניב הרינג: זה לא עומד.

<יניב הרינג: בנוסף, גם הדרישה להמצאה, להמציא את מכתב ההתראה לחייב כך שהמועד יחול ממועד ההמצאה, לטעמי זה פן שנועד להקשות פרוצדוראלית על הזוכים, היות שברגע שפתחת תיק הוצאה לפועל אתה נדרש להמציא אזהרה לחייב.

<יניב הרינג: למה לעשות כאן כפל של המצאות?

<יניב הרינג: הדבר הזה מבחינת פרוצדורה הוא מקשה, מה גם שהנושים יעדיפו שלא להגיע להסדרים עם החייבים.

<יניב הרינג: זה פוגע בציבור החייבים.

<יניב הרינג: אם הם יצטרכו להגיע לתהליך מסובך של לפתוח תיק הוצאה לפועל עם כפל המצאות, עם המתנה ועם לשלוח שוב התראות - -

<תומר מוסקוביץ: אני ממש המום, כי אנחנו התחלנו תיקון שאמור לבטל, שמאוד מקל על העניין הזה של ההתראה.

<תומר מוסקוביץ: לשכת עורכי הדין - -

<יניב הרינג: למה הוא מקל?

<תומר מוסקוביץ: הפצנו לכם תיקון לתיקון 46 כך שאפשר יהיה לפתוח תיק הוצאה לפועל גם אם לא נמסרה ההתראה.

<תומר מוסקוביץ: אתם מתנגדים לו.

<יניב הרינג: אני כאן בתיקון 54.

<יניב הרינג: אפשר להכניס את זה לתוך תיקון 46.

<יניב הרינג: למה אנחנו דנים בזה בתיקון מספר 54 של מזונות?

<תומר מוסקוביץ: אפשר - -

ניסן סלומינסקי: הבעיה שאם אני מפצל אני לא יכול להצביע על החוק.

אלעזר שטרן: אי אפשר להצביע על החוק, כי צריך את האישור של המליאה לפיצול.

ניסן סלומינסקי: מה אני יכול לעשות?

אלעזר שטרן: אם מפצלים את זה במובן שרוצים שזה יישאר על שולחן הוועדה, אז הוועדה צריכה להצביע על הפיצול, זה עובר למליאה, ורק אחרי שהמליאה מאשרת את הפיצול זה חוזר לפה.

<מירב זהוראי: יש הצדקה לפצל?

<מירב זהוראי: מבחינתנו זה כן תיקון שהוא נכון.

<מירב זהוראי: אני גם רוצה להגיד שהיה תיקון אחר שנעשה לפני שנה, שבו בעצם נקבע שבפסק דין או בשטר, אם הם לא הגישו תוך שנה, לא תיצבר ריבית פיגורים על התקופה שזה לא הוגש.

<מירב זהוראי: זה נועד לקדם תהליכים - -

<יניב הרינג: היום אין ריבית.

<יניב הרינג: אם לא פתחת תיק הוצאה לפועל, לא מסרת אזהרה, אין ריבית פיגורים.

ניסן סלומינסקי: מה האפשרות שאני יכול לעשות?

אלעזר שטרן: יש 3 אפשרויות בפני הוועדה: או לדון בזה ולאשר את זה, או לדון בזה ולא לאשר את זה ואז זה מת, זה לא נשאר על שולחן הוועדה, או לפצל את זה, אבל אז אי אפשר להצביע על הצעת החוק.

<ענת ליברמן: יש לי הצעה אחרת.

<ענת ליברמן: אולי אפשר שזה לא יהיה תשעה חודשים, שזה יהיה שנה.

<ענת ליברמן: נראה לי ששנה זה זמן מספיק כדי להגיע להסדרים, לראות אם הוא לא עומד.

<ענת ליברמן: אם החייב עומד בתשלום במשך שנה, אני חושבת שהגיוני להמציא לו אחר כך אזהרה אם הוא לא עמד בזה.

<ענת ליברמן: אם הבן אדם לא עמד אחרי כמה תשלומים, שיפתח תיק הוצאה לפועל.

<יניב הרינג: למה אנחנו מדברים גם על המצאה?

<מירב זהוראי: ובמקביל נבחן תיקון שיאפשר גם להקל את עניין ההמצאה, במידה ולא יצליחו להמציא פעם שנייה.

<ענת ליברמן: זה תיקון שאנחנו כבר בוחנים.

ניסן סלומינסקי: האם כשאתם מגישים את זה, אם נניח יתברר בסוף שהסעיף הזה לא טוב וכו', תהיה אפשרות לתקן אותו שם?

<מירב זהוראי: צריך שזה יהיה משלים ויסייע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה את זה לשנה.

<יניב הרינג: אני לא חושב שהתקופה של שנה, אדוני, כל כך תשנה.

<יניב הרינג: אני מדבר גם על הנושא של ההמצאה.

<תומר מוסקוביץ: נתקן את זה אחר כך בתיקון 46.

<יניב הרינג: אז מסירים את זה מסדר היום בתיקון הזה?

<תומר מוסקוביץ: לא, קובעים את זה לשנה עכשיו.

<תומר מוסקוביץ: אם יהיה צורך, נתקן את זה אחר כך, בדיון הבא.

<יניב הרינג: מה זה "נתקן את זה אחר כך"?

<יניב הרינג: אני אומר, גם לגבי המצאה.

<יניב הרינג: אנחנו מדברים גם לגבי המצאה מלאה.

<תומר מוסקוביץ: בסדר, אנחנו נתקן את זה אחר כך.

<יניב הרינג: זה לא בסדר.

<יניב הרינג: אנחנו נמצאים פה בשביל הדברים האלה.

<יניב הרינג: פה מדברים על המצאות כפולות, אדוני.

<יניב הרינג: למה לעשות את זה?

<יניב הרינג: למה להקשות על הזוכה כך שבסופו של יום זה ייפול על כתפי החייב?

<מירב זהוראי: כי יש משמעות להמצאות האלו.

אלעזר שטרן: לכל המצאה יש תכלית שונה.

אלעזר שטרן: התכלית של ההמצאה הראשונה של מכתב ההתראה הוא בשביל למנוע או לנסות וליידע את החייב כדי בכלל למנוע ממנו להגיע למצב של תיק הוצאה לפועל.

<יניב הרינג: שולחים לו את זה בדואר רשום.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: זה לא סתם לצאת ידי חובה ששלחת וזהו.

אלעזר שטרן: הרעיון הוא שזה יגיע אליו, הוא יראה ויגיד: יש לי חוב, אולי אני אפנה לזוכה ואנסה להגיע איתו להסדר ולשלם את זה.

<יניב הרינג: אם המצאת לו את זה - -

אלעזר שטרן: זו תכלית אחת.

אלעזר שטרן: אחרי זה יש תכלית שנייה.

אלעזר שטרן: אם אתה רוצה לפתוח תיק בהוצאה לפועל ולהתחיל לנקוט נגדו הליכים, צריך גם כן לוודא שהוא קיבל את זה.

אלעזר שטרן: זה לא כפל המצאות במובן הזה - - הרעיון הוא לא סתם לסמן "וי" על זה ששלחת את המכתב.

<יניב הרינג: ממש לא.

<יניב הרינג: אני אומר, אם המצאתי לו פעם אחת, למה אחרי תשעה חודשים - - ?

<קרן פרג'ון זיטמן: אני אשמח לספר לך מה קורה.

<קרן פרג'ון זיטמן: אתה בטח יודע את זה, אני לא אחדש לך שום דבר, אבל היום החוק מבקש רק לשלוח, כשהדרישה היא כל כך מינימאלית.

<קרן פרג'ון זיטמן: זאת אומרת, אתה צריך רק לבדוק במשרד הפנים.

<קרן פרג'ון זיטמן: גם אם הוא עבר דירה ולא עדכן את הכתובת - נכון שזו בעיה של החייב שהוא לא עדכן את הכתובת - זה לא מגיע אליו.

<קרן פרג'ון זיטמן: מה המשמעות?

<קרן פרג'ון זיטמן: שהמשלוח הזה הוא הרבה פעמים איזה שהוא תנאי שצריך לסמן עליו "וי", הוא לא באמת מוודא שהחייב מקבל את פתיחת התיק, את עצם החוב.

<קרן פרג'ון זיטמן: יש הרבה מאוד הליכים שאפשר לקיים ולנקוט כנגד חייב גם אם אין המצאה מלאה.

<גיא טל- טייטלבאום: אבל הוא ברחוב, הגיע לרחוב.

<גיא טל- טייטלבאום: בגלל זה אין לו כתובת.

ניסן סלומינסקי: מתקנים את זה עכשיו.

<קרן פרג'ון זיטמן: אם החלטת לפתוח תיק ועוד לא ביצעת מסירת המצאה מלאה, עדיין החוק מאפשר לך - -

ניסן סלומינסקי: תומר, מתי אתם מתכוונים להגיש - - ?

<תומר מוסקוביץ: זה מחכה לוועדת שרים לחקיקה.

<יניב הרינג: אז למה לא להכניס את זה בתוך - - ?

<תומר מוסקוביץ: אני מחכה עם זה לוועדת שרים.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה כך.

ניסן סלומינסקי: גם בגלל הנושא הפרוצדוראלי שאני לא יכול לפצל את זה כי אז אני צריך לאשר את זה בוועדת הכנסת ואחר כך במליאה, וגם כי אנחנו כן רוצים לאשר כי הגענו לסיכום, אנחנו נשנה את הסעיף הזה לשנה.

ניסן סלומינסקי: במידה ונצטרך לבחון את זה, אז כשתגישו נוכל לעשות את הבדיקה גם בנושא הזה.

<יניב הרינג: עוד דבר אחרון.

<יניב הרינג: אם אנחנו כבר משנים, ניתן לשנות גם עוד דבר.

<יניב הרינג: כבוד הרשמת כאן נתנה הסבר מפורט בעניין הזה, אני מבין את זה, רק אני אומר, אם המצאנו פעם ראשונה את ההתראה ואין מסירה מלאה לחייב, למה לאחר תשעה חודשים צריך להמציא שוב?

<יניב הרינג: אני אומר בעניין הזה של חוק ההתיישנות.

<יניב הרינג: עם כל הכבוד, זוכה, ברגע שהוא שלח מכתב התראה, לא יכול להיות שאחרי תשעה חודשים הוא החליט שהוא ויתר על חובו, אלא אם כן הוא החליט שהוא ביטל.

<יניב הרינג: ברגע שזוכה שלח מכתב התראה לחייב, המציא לו בהמצאה מלאה, למה לאחר שנה או תשעה חודשים הוא צריך לעשות את הפרוצדורה הזאת שוב?

<יניב הרינג: את זה, אני חושב, אפשר לשנות.

<יניב הרינג: אם ישנו את זה, נוכל להתקדם.

<יניב הרינג: לטעמי זו דרישה מיותרת.

<יניב הרינג: גם רשות האכיפה והגבייה, אני חושב, לא צריכה להתעמק על זה, זה לא מהותי.

<תומר מוסקוביץ: זו כל המשמעות של התיקון.

<תומר מוסקוביץ: מה יקרה אחרי תשעה חודשים?

<יניב הרינג: מה קרה אחרי תשעה חודשים?

<תומר מוסקוביץ: אתה אומר שאתה רוצה לבטל את זה.

<יניב הרינג: אני אגיע ללשכת ההוצאה לפועל, אני אראה שמסרתי - -

<תומר מוסקוביץ: אנחנו לא מסכימים.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה כך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע על החוק עם השינוי.

אלעזר שטרן: יש עוד שני סעיפים.

ניסן סלומינסקי: תקריאי אותם, ואז אני אגיד את הסיכום.

<ענת ליברמן: התיקון הבא הוא תיקון עקיף בחוק לתיקון דיני משפחה (מזונות).

<ענת ליברמן: בחוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות), התשי"ט-1959, אחרי סעיף 11 יבוא: "תשלום בשיעורים של מזונות בעד העבר 11א.

<ענת ליברמן: פסק בית המשפט מזונות בעד תקופה שקדמה ליום מתן פסק הדין, רשאי הוא להורות על תשלום המזונות כאמור בשיעורים ובמועדים כפי שיקבע.

<ענת ליברמן: " זו הוראה שמבהירה את המצב הקיים, את סמכותו של בית המשפט להחליט לפרוס את החוב כבר כשהוא נותן את פסק הדין.

אלעזר שטרן: חשוב רק להבהיר שהתיקון הזה לא מפריע ולא נוקט צד במחלוקת שיש בפסיקה אם החוק לתיקון דיני משפחה (מזונות) חל או לא חל על מי שיש לו דין אישי.

אלעזר שטרן: הוא לא נוקט עמדה בזה.

<ענת ליברמן: נכון.

<ענת ליברמן: תחילה.

<ענת ליברמן: 8. (א) תחילתו של חוק זה, בכפוף לסעיף קטן (ב), 30 ימים מיום פרסומו.

<ענת ליברמן: אנחנו ביקשנו לשנות את זה כך שכל החוק יחול שישה חודשים לאחר - -

אלעזר שטרן: אז לא צריך את סעיף קטן (ב).

<ענת ליברמן: נכון, יהיה רק סעיף אחד שאומר כך: תחילתו של חוק זה, שישה חודשים מיום פרסומו.

<פרח עץ חיים: חשוב לציין שלא נעשית בדיקת יכולת כלכלית לאישה, אם מוצדק לגבות חוב מזונות שמנותק מהמציאות.

<פרח עץ חיים: אם אין לה את הצורך האמיתי כי היא מרוויחה מספיק כסף, אז רק בגלל שפסק בית המשפט - - אני אומר קבל עם ועדה ובצורה חד משמעית, אם מישהו יוכיח אחרת ממה שאני אומר, אני אשמח להודות בפניו, אבל לא נעשית בדיקת יכולת אמיתית, לא בבית משפט ולא בהוצאה לפועל.

<פרח עץ חיים: את הנושא הזה חשוב לציין.

<פרח עץ חיים: חשוב לבדוק האם האב הצהיר בפני השופט או הרשם שהוא רוצה לזון את ילדיו בעצמו, וזה למרות שפסק בית המשפט את מה שפסק.

<פרח עץ חיים: האב עדיין מבקש להיות נוכח בגידול ילדים ולזון את מזונותיו בעצמו, באופן ישיר, לא באופן עקיף, למרות שפסק בית המשפט.

<פרח עץ חיים: האם יש מציאות שאני רוצה היום לזון את ילדיי?

<פרח עץ חיים: אם מחר אני לא יכול, קחי כסף, תזוני את אותו.

<פרח עץ חיים: הפסיקה של בית המשפט היא פסיקה רובוטית, מנותקת מהמציאות, מנותקת רגשית ממה שנעשה בתא המשפחתי.

<פרח עץ חיים: אין שום התייחסות לנושא הזה.

<פרח עץ חיים: חשוב לציין שכל חוב המזונות שנקבע על פי איזה שהוא רף מסוים של כמה צריך לשלם, גם הוא נעשה בצורה רובוטית, מנותקת מהמציאות, גורף.

<פרח עץ חיים: הם קוראים לזה מזונות, אבל בפועל מדובר על סגנון חיים ועל רמת חיים.

<פרח עץ חיים: מזון זה מלשון איזון.

<פרח עץ חיים: כשפוסקים במידה לא מאוזנת, אז הפגיעה המכוונת היא במזיד.

<פרח עץ חיים: מי שמקשיב להוראה הזאת הוא נבל ברשות החוק או ברשות ההוראה המשפטית.

<פרח עץ חיים: רציתי לשאול אתכם, באיזה שלב תתחילו לבדוק באופן יזום את גובה תשלום המזונות של זוג נשוי שעדיין לא פנה אליכם מתוקף הסמכות של בית המשפט והרשם לפסוק מזונות לילדים?

<פרח עץ חיים: צריך לוודא שנשות הרווחה יגיעו לכל בית בישראל ויבדקו מה גובה רמת החיים וסגנון החיים שהאב מספק לילדיו.

<פרח עץ חיים: האם אתם מתערבים בסטנדרט חיים של זוג נשוי, ותוך כמה זמן תגיעו ליעד?

<פרח עץ חיים: חשוב לציין שהדין העברי אמנם אומר שהאב חייב במזונות ילדיו, אבל אנחנו גם יודעים שאסור לגבות ריבית על פי התורה.

<פרח עץ חיים: זה גם כן הדין העברי.

<פרח עץ חיים: אתם פוסחים פה על שני הסעיפים.

<פרח עץ חיים: לא יכול להיות שמצד אחד תחזיקו בכובע של הדין העברי, אבל מצד שני תהיו נבל ברשות החוק, ברשות התורה ותגבו ריבית.

<פרח עץ חיים: אבא שבשמיים זן ומפרנס ומכלכל את כל יצוריו ברחמים.

<פרח עץ חיים: הילד שקוטף את הפרי מהעץ בגן לא צריך לרדוף אחרי האבא הביולוגי ולשאול אותו "למה לא אתה זה שסיפקת".

<פרח עץ חיים: המדינה לא צריכה לרדוף את האבא ולראות האם הילד אכל כבר את הפרי מהעץ בגן, או מאיפה בא המזון לפיו של הילד.

<פרח עץ חיים: האם צריך לרדוף את האבא על המזונות הרטרואקטיביים בצורה מנותקת מהמציאות כי בית המשפט פסק שצריך לרדוף אותו?

<פרח עץ חיים: אנחנו מתפללים בברכת המזון ומצטטים את הנביא שאומר: "נער הייתי וגם זקנתי ולא ראיתי צדיק נעזב וזרעו מבקש לחם".

<פרח עץ חיים: ונאמר: "ועמך כולם צדיקים".

ניסן סלומינסקי: פרח, אנחנו דנים בנושא מסוים, אנחנו לא דנים בדברים שקשורים לבית המשפט.

ניסן סלומינסקי: הרבה מאוד נושאים רחבים שהעלית - -

<פרח עץ חיים: אנחנו דנים פה בהשמדת המשפחה.

ניסן סלומינסקי: לא.

<גיא טל- טייטלבאום: חשוב לי להגיד שהוצאה לפועל הוא חלק משבירת מעגל האמונות המשפחתי.

<גיא טל- טייטלבאום: אתם שוברים לילד את מעגל האמונות.

<גיא טל- טייטלבאום: אנחנו באנו לייצג פה את המוסריות ואת הילדים, לא את הכסף, לא את האינטרס האישי.

ניסן סלומינסקי: בסדר, לא בדיון הזה .

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

<פרח עץ חיים: אתם פורסים את החוב מדומה.

<גיא לפידות: הייתי בישיבה הקודמת שהוצגו דברים קשים על הרשמים.

<גיא לפידות: אני באתי הנה כדי להסביר שהרשמים, האנשים שיושבים פה מנותקים לגמרי מהרשמים.

<גיא לפידות: אני אבא במשמורת משותפת מזה 9 שנים.

<גיא לפידות: אני עובד, אני מגדל את הילדים שלי, אני משלם את כל הוצאותיהם.

<גיא לפידות: אני לא מסוגל לעמוד במזונות, לכן אני גם לא משלם מזונות.

<גיא לפידות: אני חייב 150 אלף שקל להוצאה לפועל.

<גיא לפידות: הסיפור הזה אמור להתייחס אלי.

<גיא לפידות: ב-5 השנים האלו שאני פונה לרשמים, גיליתי שהם מאוד שרירותיים.

<גיא לפידות: אני רוצה להסביר למה הם שרירותיים, אם יורשה לי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

<פרח עץ חיים: החוק מנותק מהמציאות.

<גיא לפידות: החוק כתוב יפה, הפונטים, נדמה לי שהם דויד, הם נהדרים.

<גיא לפידות: אין לזה קשר למציאות, אדוני.

ניסן סלומינסקי: ולחוק בלי השינוי הזה יש קשר למציאות?

<גיא לפידות: כן.

<פרח עץ חיים: כבר דנו בזה, לא צריך לשנות עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שלא נאשר את זה?

ניסן סלומינסקי: המצב הקודם כן טוב?

<גיא לפידות: הוא לא משנה.

ניסן סלומינסקי: אם לא משנה, נגמר הסיפור.

ניסן סלומינסקי: על מה אתה מדבר אם זה לא משנה?

<גיא לפידות: אבל אני בא עם משהו פרקטי.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל לא זו הנקודה.

<גיא טל- טייטלבאום: הם לא רוצים שנציע.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה שלא נציע.

ניסן סלומינסקי: יש דברים שהם לא קשורים לפה, הם קשורים למערכת רחבה יותר.

<גיא לפידות: אני מבקש להציע - -

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתה רוצה להציע, תציע.

ניסן סלומינסקי: אתה נותן הצהרות על דברים שהם לא רלוונטיים.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שאני אדון עכשיו אם הרשמים שם הם טובים או לא טובים?

ניסן סלומינסקי: זה לא הנושא שלי כרגע.

ניסן סלומינסקי: אני לא מעלה עכשיו את הנושא הזה, כמו שאני לא מעלה אם השופטים שופטים בסדר או לא.

ניסן סלומינסקי: לא רלוונטי כרגע.

<גיא לפידות: אני אתן לך דוגמה אחת.

<גיא לפידות: כל הקטע של הסדר או פריסה הוא פריבילגיה של הרשם.

<גיא לפידות: אין לחייב אפשרות, גם אם אין לו יכולת וגם אם הוא לא עומד, לבוא אל הרשם ולהגיד: "אני דורש בדיקת יכולת".

<גיא לפידות: מתי הרשם מתחייב לפעול בצורה הוגנת?

<גיא לפידות: מתי זה קורה?

ניסן סלומינסקי: טוב, גיא, אני שמעתי.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אותם שהם עושים את החקירה.

ניסן סלומינסקי: יושבת כאן גם - -

<גיא לפידות: הם לא עושים חקירה.

<גיא לפידות: אני ביקשתי.

<גיא לפידות: 5 שנים - -

ניסן סלומינסקי: גיא, מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: יש מחלוקת.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר - -

<פרח עץ חיים: זה לא מחלוקת.

<פרח עץ חיים: יש מי שמשקר, יש את העובדות בשטח.

<גיא לפידות: זה סתם דיבורים.

ניסן סלומינסקי: אוקי, גיא, תודה.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר עכשיו לנושא עצמו.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אני שמעתי, אני לא מקבל.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר עוד פעם, אנחנו נצביע על החוק.

ניסן סלומינסקי: יש את הנושא של הדוחות.

אלעזר שטרן: לא נכניס חובות דיווח, אבל אני כן מבקש, אם תוכלו בדוח השנתי שאתם מגישים בכל מקרה לוועדה, לנסות ולהכניס נתונים גם על היישום של התיקון הזה.

<תומר מוסקוביץ: אין בעיה.

אלעזר שטרן: לא נכתוב את זה פורמאלי.

ניסן סלומינסקי: נושא אחד שבו יש שינוי זה שאנחנו הולכים לשנות החלטה של שופט בפריסה של החוב.

ניסן סלומינסקי: אם שופט פרס את החוב, עכשיו אנחנו נותנים לרשם סמכות לעשות שינויים בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני לוקח את זה על אחריותי, למרות שזו פריצה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: אני סומך עליכם שאתם, משרד המשפטים, עשיתם את הבדיקות, כולל עם מערכת המשפט וכו', וזה על דעת כולם.

ניסן סלומינסקי: אני לוקח את זה על עצמי.

ניסן סלומינסקי: נקודה אחת.

ניסן סלומינסקי: נקודה שנייה, הנושא שקשור למה שיניב הזכיר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נאריך את זה בשנה.

ניסן סלומינסקי: בדיון שיהיה על הדבר שאתם אומרים שצריך לעשות אנחנו נעשה את התיקונים או השינויים, וזה אם יהיה צורך.

<יניב הרינג: אם נידרש לעשות תיקונים בסעיף הזה, נעשה את זה במסגרת תיקון סעיף 46?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הצעת חוק ההוצאה לפועל?

ניסן סלומינסקי: לא כתוב כאן איזה מספר.

אלעזר שטרן: נכון, יהיה כתוב את המספר.

ניסן סלומינסקי: אוקי, ייקבע המספר.

ניסן סלומינסקי: התשע"ז-2017.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את זה עם מה שאמרנו, ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.