ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 682, 2018-02-06 09:00

איתן כבל: בוקר טוב לכם, יקיריי, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת, דובר, אורחים נכבדים.

איתן כבל: ברשותכם, היום יום שלישי פעמיים כי טוב, נשתדל לעשות את זה שלוש פעמים כי טוב עד שחבר הכנסת בן צור, שהמתנו לו בסבלנות, יתפוס את מקומו.

איתן כבל: אני, ברשותכם, אפתח כמדי יום בהקראה של שיר, כפי שאני נוהג לעשות מדי יום.

איתן כבל: והיום אני אקריא את שירו של אלחנן ניר, יליד 1980, משורר, סופר ועיתונאי.

איתן כבל: מלמד בישיבת "שיח יצחק" באפרת, ועורך מוסף שבת של "מקור ראשון".

איתן כבל: פרסם ספרי שירה, ואף זכה בפרס ורטהיים לשירה, בפרס רמת גן לספרות, ובפרס ראש הממשלה ליצירה.

איתן כבל: שיריו פורסמו באנגלית, ערבית, ספרדית, יפנית, ואפילו בפולנית, והולחנו ובוצעו בידי הרכבים שונים.

איתן כבל: את השיר "עכשיו להודות" אקריא מתוך ספר שיריו האחרון שנקרא "מי שנפלה עליו מפולת".

איתן כבל: "עכשיו להודות": "איש צעיר קם בבוקר / והיקרים לו הופכים למשימות: / אחת: דיבור אל אלוהים.

איתן כבל: / שתיים: סנדוויצ'ים לאישה.

איתן כבל: / (לבזק יותר מיץ לימון על האבוקדו, / ואם אפשר תמרח גם בקצוות, כמו שאני אוהבת).

איתן כבל: / שלוש: לקחת את הילדים לגן.

איתן כבל: / ארבע: לנסוע לעבודה.

איתן כבל: רופא שיניים, / ומתי יבוא הלילה ויציף את רחובות החיפוש, / ומתי שוב ישרוף בו ירח בוער / ואימה גדולה נופלת / ולמה זה אנוכי / והילד בוכה, אבא בוא, התנין שוב מטפס / בוא אל החיים.

איתן כבל: / עכשיו להודות.

איתן כבל: " אחלה שיר.

חיים ילין: בוא נמשיך, זה עדיף.

יואב בן צור: חיים, תן לנו קצת להתבטאות, הוא יהיה מוכן לקרוא שירים עד הלילה, אין לו בעיה עם זה.

יואב בן צור: גם חוקים הוא קרא במהירות אתמול, לא שמעת?

חיים ילין: זה מה שאני אומר, בן צור - - -

איתן כבל: דרך אגב, כמו שבן צור אמר, קראתי אתמול מהר.

איתן כבל: רק מי שלמד בחדר יש לו את המיומנות הזאת.

חיים ילין: לאחר?

איתן כבל: לקרוא – לא שמעת אתמול.

יואב בן צור: לא שמעת אתמול, אתה התקזזת.

יואב בן צור: בזמן האחרון אתה מתקלקל.

חיים ילין: ידידי, להתקזז?

יואב בן צור: הלכת בלי להתקזז, סליחה.

איתן כבל: חברות וחברים, אני מזכיר, המתנו לחבר הכנסת יואב בן צור כדי שיפתח ויציג את "גמלים משוטטים בנגב בהפקרות – פתח לאסונות ברכוש ונפש", כהצעה לסדר-היום שהגיעה אלינו לוועדה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כל המכובדים כולם, חבריי חברי הכנסת, כל האנשים שנמצאים פה, רבותיי, לפני כמה שבועות משפחה שיצאה לשמחה באחד מכבישי הנגב התנגשה בגמל, ובן המשפחה, ילד בן 13 נהרג, השאר שהיו באוטו נפצעו.

יואב בן צור: אני חושב שצריך למצוא את הפתרון מי אחראי על מה, למה הגמלים האלה משוטטים ומגיעים לכביש, איזה דרכים יש כדי למנוע את הדברים הללו ואת האסונות הללו.

יואב בן צור: אני חושב שהרשויות שנמצאות פה, ואינני יודע בדיוק לומר ולהצביע על מי צריך לטפל במה, אבל חייבים לטפל בתופעה הזאת.

יואב בן צור: לא יכול להיות שבגלל בעלי חיים בכבישים ייגרמו אסונות מהסוג הזה.

יואב בן צור: זאת משפחה שאבד עליה עולמה עם הילד, הנער שנהרג שם, ואני חושב שאנחנו צריכים לתת את הדעת לראות איך אנחנו מונעים את האסון הבא.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: ברשותכם, אני אאפשר קודם כול לעוד חברי כנסת שירצו להתייחס.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר, הדיון הבא יתקיים כבר על הצעת החוק שמנסה לתת מענה לעניין, מנסה להתמודד בדרך כזאת או אחרת.

איתן כבל: אני אאפשר לחבר הכנסת איתן ברושי.

איתן כבל: אתה רוצה להתייחס?

איתן כבל: כבר הגשת לפני למעלה מכמה חודשים, לא?

איתן ברושי: בוקר טוב, אדוני, חברי הכנסת, יושב-ראש, השותפים לדיון החשוב הזה, כי הוא באמת דיון באיחור גדול.

איתן ברושי: במאי 2016 כבר הגשתי, ולא לבד, דיון מהיר אז בוועדת הפנים כתוצאה מזה שב-30 במאי אירעה תאונה חזיתית כביש 2357, באר שבע לכיוון חצרים, וגבתה את חייה של נהגת הרכב.

איתן ברושי: היה לנו עוד פירוט פה של אירועים ונפגעים, ואני חושב שיש כאן בעיה.

איתן ברושי: פניתי גם ליושב-ראש הכנסת, וכמובן לחברי יושב-ראש הוועדה כבל, גם בדיון המהיר מאז, וגם הגשת החוק, שוודאי רבים פה שותפים, גם אני, לחוק שהוגש בנושא הזה פ/2857 - - -

<לאה ורון: הצעת החוק.

איתן ברושי: הצעת החוק, צודקת.

איתן ברושי: הצעת חוק חובת סימון פיקוח על בעלי חיים התשע"ו–2016.

איתן ברושי: זאת אומרת שיש חומר, יש בקשה לדיונים, הכנסת לא הייתה אטומה ולא עיוורת למחדל הזה.

איתן ברושי: ואני קודם כול מביע השתתפות כנה בצער, ולאחרונה ילד בן 13 ממצפה רמון.

איתן ברושי: לא ניתן להצדיק את הסחבת.

איתן ברושי: ואני אומר לכם, חברי הכנסת, יש מעט דברים שהאחריות מוטלת דווקא על הכנסת.

איתן ברושי: יכול להיות שזה אחד מהדברים שמוטלת עלינו האחריות, מדוע זה לא קרה עד היום?

איתן ברושי: החוק הזה לא אושר, ויש כתובת.

איתן ברושי: הכתובת היא קודם כול משרד החקלאות והשירותים הווטרינריים שמתווכחים שנים איפה ישימו את המכשירים השונים, את האלמנטים השונים כדי שידעו מי הבעלים של הגמלים.

איתן ברושי: זה לא מוצדק המחדל הזה.

איתן ברושי: צריך להיכנס לחקיקה מהירה, ואם זה תלוי בי, לפני הפגרה.

איתן ברושי: וצריך לאכוף, ויש פה משטרה ויש פה רשויות.

איתן ברושי: יש כאן הפקרות שגבתה חיי אדם.

איתן ברושי: ומצער הדבר שהיה צריך לקרות אסון ועוד אסון ועוד אסון כדי שמישהו יבין שיש מחדל.

איתן ברושי: וקודם כול הכתובת היא משרד החקלאות, ואני לא יודע אם יש פה נציג, שיבוא ויסביר כמה שנים צריך לקיים דיון איך מסמנים גמלים במאה ה-21 במדינה המתקדמת בעולם.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רק רוצה להעיר הערה.

איתן כבל: השר, שר החקלאות אורי אריאל רצה להגיע, הוא התכוון להגיע לדיון.

איתן כבל: נבצר ממנו להגיע כיוון שהוא האיש שנשלח על-ידי הממשלה לייצג אותה היום בהלוויה, אז לצערי הוא לא יכול להגיע.

איתן ברושי: אבל יש שם עוד כמה פקידים.

איתן כבל: הם יגיעו, אין לי ספק, כבר ראיתי חלק מהם מסתובבים במסדרונות.

איתן כבל: אז אנחנו נעשה את זה ככה, הגב' רבקה כהן אימו של דוד כהן, זיכרונו לברכה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי; ולאחר מכן – חבר הכנסת אלחרומי.

איתן כבל: בבקשה.

<רבקה כהן: לפני שלוש שנים בערב חנוכה הבן שלי נהרג מתאונת גמל.

<רבקה כהן: באותו יום הייתי איתו, כי הוא ניהל את המכינה, והיה לנו יום מקסים.

<רבקה כהן: ובעצם היה נורמלי שהוא יגיע הביתה ויספר לאישתו על היום הנהדר הזה.

<רבקה כהן: אבל, לצערי, הוא נתקל בגמל, וזהו, נשארו שלושה ילדים יתומים ואישה אלמנה צעירה.

<רבקה כהן: כבר באותו יום שקברנו אותו ביקשנו שתעשו משהו, תקבעו את החוק הזה שהוא כל כך נורמלי.

<רבקה כהן: לא ייתכן שאין חוק שיאמר מי אחראי על הגמל הזה.

<רבקה כהן: איך ייתכן שבעל הגמל מתחמק מאחריות, והוא ממשיך לחיות כרגיל והנפגעים נשארים כמו שהם ללא תשובה, ללא פתרון.

<רבקה כהן: ובמשך שלוש שנים לא נעשה דבר.

<רבקה כהן: שמענו על עוד מקרה ועל עוד מקרה ועל עוד מקרה, ובעל הגמל, בעלי הגמלים ממשיכים להסתובב.

<רבקה כהן: למה אין רישום מדויק של הגמלים?

<רבקה כהן: למה אני כנפגע צריכה לחפש את בעל הגמל?

<רבקה כהן: אם היה רישום, לפי המספר היה אפשר להגיע אליו.

<רבקה כהן: אין רישום.

<רבקה כהן: שמים מספר, ובעלי הגמלים ברגע שיש תאונה חותכים את האוזן ואין מספר.

<רבקה כהן: הגמלים מסתובבים חופשי.

<רבקה כהן: אני נוסעת לבקר את הנכדים שלי, לא פעם אני נעצרת עד שהגמלים יעברו.

<רבקה כהן: והאסונות האלה יכולים לקרות לכל נוסע מתל אביב או מאילת, הגמלים לא יכולים לבחור במי לפגוע.

<רבקה כהן: פשוט המצב הוא הפקרות מוחלטת, כאילו שאין לנו כנסת בישראל, כאילו שאין לנו ממשלה בישראל, כאילו שאין דין ואין דיין.

איתן כבל: גברתי, א.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ב.

איתן כבל: אני מבטיח לך שבמה שתלוי בי כיושב-ראש הוועדה אני אעשה את הכול כדי לסגור את העניין הזה.

איתן כבל: אני, כמי שפה בוועדה לקח את נושא המאבק בקטל בדרכים בצורה שלא הייתה כמותה, וזה מוות כל כך לא - , כל כך לא - , בוודאי בוודאי כשזה תוצאה של אירוע שבפירוש אפשר היה למנוע את זה.

איתן כבל: ובמה שתלוי בי אעשה את כל אשר נדרש כדי להביא את הפרשה הזאת לסיומה.

איתן כבל: אולי כך נציל חיים של אחרים.

איתן כבל: תודה, גברתי, ואני משתתף, ואנחנו כולנו פה משתתפים בצערך.

איתן כבל: אין לי מילים.

איתן כבל: חבר הכנסת אלחרומי; ולאחר מכן – סיגל מורן ראשת המועצה האזורית בני שמעון; ולאחר מכן – חיים ילין.

איתן כבל: בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב-ראש, תודה גם לחברי המציע.

סעיד אלחרומי: דיברנו אחרי הדברים שלך במליאה, רבקה אני משתתף בצערך, אני משתתף בצער כל המשפחות הנפגעות.

סעיד אלחרומי: אני חושב שאובדן חיי אדם אי-אפשר לתמחר.

סעיד אלחרומי: זה דבר שנשארים איתו כל החיים, זה דבר שחובתנו כחברי כנסת, חובתנו כמנהיגי ציבור לעשות את כל שביכולתנו בכדי למנוע הישנות דברים כאלה.

סעיד אלחרומי: אני שוב משתתף בצערך, משתתף גם עם חברי איתן בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: חברים, הלוואי שהייתה נוסחת קסם שנוכל למנוע תאונות דרכים.

סעיד אלחרומי: אני הייתי חותם בעשר אצבעות על נוסחת קסם שנמנע תאונות דרכים ונמנע אובדן חיי אדם מסיבות שונות, ולא רק מסיבת הגמלים, אלא מאלף ואחת סיבות שאנחנו מתמודדים איתם כחברה.

סעיד אלחרומי: החברה הישראלית בכלל, ואנחנו כמנהיגות ציבורית חיים אותה, ואנחנו נפגשים כמעט באופן שבועי עם משפחות שנפגעו מתאונות דרכים.

סעיד אלחרומי: עכשיו לעניינינו ולהצעה של חברי בן צור.

סעיד אלחרומי: תראו, שלוש סוגיות שצריך להציף אותן לפני הדיון המפורט בהצעת החוק, שיש לי מה להגיד גם שם.

סעיד אלחרומי: א.

סעיד אלחרומי: לגבי הגמלים עצמם.

סעיד אלחרומי: עד עכשיו משרד החקלאות לא הכיר בגמלים כבהמה שזכאית לשטחי מרעה.

סעיד אלחרומי: היא אינה מוכרת כבהמה שזכאית.

חיים ילין: לפי חוק היא לא מוכרת.

סעיד אלחרומי: בדיוק.

סעיד אלחרומי: היא לא מוכרת.

סעיד אלחרומי: ולכן, הגמלים האלה ובעלי הגמלים בעצם לא זכאים להקצאת שטחי מרעה כמו בעלי עדרים אחרים שנמצאים בנגב, והם נמצאים רחוק מהכבישים.

סעיד אלחרומי: ב.

סעיד אלחרומי: אנחנו צריכים להודות גם, אנחנו כאנשי הנגב – אני עכשיו מדבר כאיש הנגב, כאדם שפעל המון בנגב בתחומים שונים – צריך להודות שאיפה שיש טיפול בכבישים, שם הפגיעה בתאונות הדרכים גם עם בעלי חיים כמעט שואפת לאפס.

סעיד אלחרומי: ואני אתן דוגמאות.

סעיד אלחרומי: בכביש שאני גר קרוב אליו, בכביש 40 בין באר שבע לרמת חובב, בכביש, אחרי שהוסדר ואחרי שכבר יש מעקה בטיחות ויש הגנה על הכביש משני הצדדים, יש כמעט ואפס תאונות עם בעלי חיים.

סעיד אלחרומי: ג.

סעיד אלחרומי: התאונות מתרכזות - - -

איתן כבל: זה מייצר – סליחה, ברשותך – בעיה אחרת, למרות שפה פתרו את זה בכביש מס' 1 בצורה מאוד יפה, צריך לייצר מקטעים שבעלי החיים יכולים לעבור - -

<קריאה: גשר.

שרן השכל: מתחת.

סעיד אלחרומי: כן, גשר, יש.

איתן כבל: - - מתחת או מעל.

איתן כבל: פה עשו את זה בכביש 1 מעל.

סעיד אלחרומי: עכשיו הבעיה שלנו מתרכזת – ואני מסביר את זה – בכביש שבין צומת הנגב לכיוון מצפה רמות עם החלקים שמתפצלים בין ירוחם לדימונה, ואני התבשרתי, שמעתי מראש עיריית דימונה שכבר יש החלטה לטפל בכביש הזה.

סעיד אלחרומי: ולכן זה הכיוון.

סעיד אלחרומי: א.

סעיד אלחרומי: טיפול בכבישים.

סעיד אלחרומי: חובה, חובתנו להקצות את המשאבים לטפל בכבישים.

סעיד אלחרומי: ב.

סעיד אלחרומי: להכיר בגמל כבהמה בחוק, להקצות שטחי מרעה, להרחיק אותם מהכבישים, ולהרחיק אותם מאזורי - - - הנקודה השלישית - - -

איתן כבל: והאחרונה.

סעיד אלחרומי: והאחרונה.

סעיד אלחרומי: שבעלי הגמלים בשטחים, ביישובים שקרובים לכבישים מכינים את הדירים.

סעיד אלחרומי: אנחנו יודעים שיש את סוגיית הריסות הבתים והריסות כל מבנה שמוקם שם.

סעיד אלחרומי: נתקלתי באנשים שהדירים של הגמלים שלהם נהרסו, והגמלים נשארו בעצם בשטח פרוץ.

סעיד אלחרומי: וכאן בקשר לסימון עצמו.

סעיד אלחרומי: ישבה ועדה מקצועית ממשרד החקלאות, כפי שידוע לי, יש הצעות, יש חלופות.

סעיד אלחרומי: אבל אני אומר, חברים, עם כל הכאב שלי – ובאמת, כל נפש שנפגעת בתאונת דרכים, ובעיקר במה שסיפרה רבקה, וליבי ליבי עם רבקה, וקשה לי לדבר אחרי שהיא דיברה – אני חושב שאנחנו לא צריכים לשפוך את התינוק עם המים.

סעיד אלחרומי: יש בערך 3,500 עד 4,000 גמלים של המגדלים בנגב, בעיקר בנגב הדרומי, כאן צריך גם עם הסימון.

סעיד אלחרומי: לא צריך לשים סימון שיפגע גם בתוצרת החלב וגם בגמל עצמו, ולהוריד את הערך שלו בעצם, ואנחנו נפחית את כל - - -

רועי פולקמן: למה שהסימון יפגע בתוצרת החלב?

רועי פולקמן: זה שבב, מה?

<סיגל מורן: שבב באוזן יפגע בתוצרת החלב?

איתן כבל: חברים, חברים.

סעיד אלחרומי: ולכן, על זה נדבר בהצעת החוק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הבנתי שזה בהצעת החוק.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר, סליחה, שום דבר לא עומד בפני עצמו.

איתן כבל: מי שחושב שרק אם יהיה שבב אז הבעיה נפתרה, לא.

סעיד אלחרומי: בדיוק.

איתן כבל: זה חלק אחד מתוך התהליך.

איתן כבל: יש פה, תבינו, זה נראה הרי חלק מהעניין, למה זה לא נפתר עד היום?

איתן כבל: מבלי שאני אמעיט כהוא זה או אנסה לקחת מהממשלה את חדלות עשייתה בעניין הזה, זה מורכב מכמה שכבות.

איתן כבל: שכבה אחת קודם כול היא איתור בעל הגמל, כאילו לא קשור לכלום.

איתן כבל: לא קשור לכלום.

איתן כבל: אין לזה קשר עכשיו אם, חס וחלילה, הוא גרם לתאונה, סתם אתה רואה מישהו, בעט בילד, ילד בדואי או יהודי שמגדל גמלים, יש גם כאלה, ובעט בו.

איתן כבל: קודם כול הפשיטה.

<ישראל אסל: זה היסוד.

איתן כבל: דבר שני, אתה לא יכול מצד אחד לומר, אתה לא יכול לשים להם מכלאה כי היא בלתי חוקית; ומצד שני לקנוס אותו אם הוא פועל בצורה – ולא עושה.

איתן כבל: זה אחד.

איתן כבל: עד שניתן את המענה הגדול לבעיות של הקרקע - - -

סעיד אלחרומי: נעשה את ההסדרה.

איתן כבל: נעשה את הסדרה.

איתן כבל: אבל עד ש – אתה רוצה לומר לי שאתה לא רוצה שיגדלו יותר גמלים?

איתן כבל: תיתן הנחיה.

איתן כבל: מדינת ישראל תבוא ותגיד: אין יותר גמלים מעבר לספארי ברמת גן.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: גם זאת החלטה.

איתן כבל: דבר שלישי זה שבוודאי שצריך לייצר את המחסומים האלה שלא יאפשרו, אלא במקומות מוסדרים מעבר מצד לצד.

איתן כבל: אם אחד משלושת הדברים האלה, אולי עוד אחד שלא הזכרתי, אם זה יחיה כל דבר בפני, חברות וחברים, זה לא ימנע.

איתן כבל: זה חייב להיות מהלך שסוגר, אם באמת אנחנו באים בכלל - - - ועוד דבר אני רוצה לומר לפני, גם לדיון הבא.

איתן כבל: כל מי שמנסה לקחת את זה לשאלה, זה הדהים אותי, של קואליציה אופוזיציה ימין שמאל, זה פשוט - -

חיים ילין: הלו, נו מה.

איתן כבל: - - מי שלוקח את זה למקומות האלה, אני אומר את זה בצורה – אני לא אאפשר בכלל להביא את זה לידי שיח כזה, זה פשוט מביך.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים האלה יהיו מאוד מאוד ברורים, וכולנו יחד נמצא את הדרך איך להוציא את התוצאה הטובה מתחת ידינו.

איתן כבל: סיגל, בבקשה; ולאחר מכן – חבר הכנסת ילין.

<סיגל מורן: בוקר טוב, אני שמחה לדבר אחרי הדברים שאמרת.

<סיגל מורן: קודם כול, אני רוצה לומר לחברי הכנסת שבעיני זה מחדל בפני עצמו שכל פעם מתקיים דיון כזה אחרי ההרוג הבא.

<סיגל מורן: פשוט ככה מתנהל הסיפור.

<סיגל מורן: יושב כאן גם ערן, יושבים כאן אנשים שפעילים בסיפור הזה.

<סיגל מורן: כל פעם הדיונים מתקיימים אחרי שהייתה עוד תאונה ומישהו נהרג.

<סיגל מורן: אז ההחלטה הראשונה שהייתי שמחה שתצא מכאן, שממשיכים לטפל בזה באופן שיטתי גם אם לא קורית התאונה הבאה.

<סיגל מורן: או יותר נכון צריך לומר, לפני שקורית התאונה הבאה.

<סיגל מורן: הדבר השני, אני מאוד מסכימה עם מה שאמר היושב-ראש, אין פה פתרונות קסם, יש פה פתרון מערכתי שחייב לבוא מכל הכיוונים.

<סיגל מורן: חייבים לטפל באמצעות החוק בזיהוי של הגמלים, ועם כל הכבוד, לא מבינה גדולה בגמלים, קצת בפרות, לא מכירה את הפטנט – באמת, הייתי רפתנית.

חיים ילין: אבל שם יש מגנט.

<סיגל מורן: לא מכירה את הפטנט שקשור בין השבב לבין התנובה, אפשר למצוא לזה המון המון תיאוריות.

<סיגל מורן: מי שנהרג בכבישים אלו יהודים וערבים, הגמלים לא מפרידים.

<סיגל מורן: ובעלי העדרים, גם אם יש להם את כל הסיבות בעולם שהם מאפשרים לעדרים שלהם להסתובב על הכבישים הם פושעים, ולא פחות מזה.

<סיגל מורן: זה בדיוק כמו שאדם שותה ועולה על הכביש ועושה תאונה והורג בן אדם, אותו דבר בדיוק.

<סיגל מורן: ולכן, אין לי חלילה שום דבר נגד בעלי העדרים, אין לי בטח שום דבר נגד הבדואים שמגדלים עדרים בנגב, אבל יש לי הרבה מאוד נגד אותם פושעים שמסכנים חיי אדם, והדרך להגיע אליהם זה על-ידי הסימון.

<סיגל מורן: מכיוון שמה שקורה, שברגע שקורית התאונה הם כולם נעלמים, ואומרים: זה לא שלי, אני מכרתי אותו, לא מכרתי אותו, לעניין הזה זה בא.

איתן כבל: מוכר, כן.

איתן כבל: בזה נתעמק בדיון של הצעת החוק.

<סיגל מורן: לצד זה אכן צריך להסדיר את נושא המרעה, צריך להגדיל את כוח-האדם ואת המשאבים לאכיפה, מכיוון שגם אם יהיו מחר שבבים ויהיה חוק, אבל לא יהיה כוח-אדם שיאכוף בשטח, לא יקרה כלום.

<סיגל מורן: עכשיו, אני מכירה כבר כמה שנים, ניסיון יש לי, איך זה עובד?

<סיגל מורן: מחר החוק יגיד: אנחנו מטילים על הרשויות המקומיות, הן יוציאו לפועל, ועכשיו בואו נראה אותי, ראשת מועצה אזורית לוכדת גמלים.

<סיגל מורן: אני מודיעה לכם שאין לנו שום יכולת לעשות את זה.

רועי פולקמן: את מסוגלת לעשות הכול, את יכולה.

רועי פולקמן: את מהטובות שיש, ואת יכולה.

<סיגל מורן: אני אשתדל, אבל זה גדול אפילו עליי.

<סיגל מורן: אני מודיעה לכם שאין לרשויות המקומיות את היכולת לעשות את זה.

איתן כבל: סיגל, משפט אחרון, בבקשה.

<סיגל מורן: משפט אחרון.

<סיגל מורן: אני חייבת לומר שגם ה"סיירת הירוקה" וגם משטרת ישראל עושים מאמצים גדולים במסגרת המגבלות שקיימות, במסגרת המשאבים שקיימים, במסגרת חוסר החקיקה שקיימת.

<סיגל מורן: צריך לתת להם את הכלים, את המשאבים ואת החוק, ויהיה אפשר למנוע את ההרוג הבא.

איתן כבל: תודה, יקירה.

איתן כבל: חבר הכנסת ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

איתן כבל: ולאחר מכן – ראש המועצה האזורית רמת נגב.

חיים ילין: תראו, לפעמים אני חושב אם הדיונים האלה עוזרים או לא עוזרים.

איתן כבל: עוזרים, עוזרים.

איתן כבל: רגע, כבל, תן לי, כי לדבר זה לא מביא עדיין לאיזשהו פתרון, ועובדה ששלוש שנים מהתאונה הזאת על כביש 222, אם אני לא טועה, - - - ברתמים, אני הייתי שם כשקיבלתי את ההחלטה שאני בא לכנסת, והשביעו אותי ואמרו: אתה חייב לעזור לנו להעביר.

איתן כבל: אבל גם אם יעבירו את החוק בסוף, אני אומר לכם את הסיפור, יעבירו חוק, אין מספיק כוח-אדם לאכוף אותו, אין מכלאות לעצור אותם, ויש לי מיליון תירוצים למה גם אם תהיה חקיקה, למה לא.

איתן כבל: זה הצד הלא אופטימי של הדבר הזה.

איתן כבל: בדרך כלל מה שקורה כשאנחנו צריכים שיתוף פעולה של כמה משרדים יש כשל ניהולי.

איתן כבל: הוא לא פוליטי, הוא כשל ניהולי.

איתן כבל: כי משרד החקלאות צריך לבוא קודם כול להכיר בגמל.

איתן כבל: אין חיה כזאת במדינת ישראל.

איתן כבל: רק לפני חודש העבירו חקיקה מיוחדת על העז השחורה.

איתן כבל: למה העבירו על העז השחורה, כי היא חיה לא מוכרת במדינת ישראל.

איתן כבל: הסיבות, ואני לא מתבייש להגיד, פוליטיות עוד מתקופת בן-גוריון.

איתן כבל: ברגע שמכירים בחיות האלה כחיות בתוך ספר העדר של מדינת ישראל או חוקית, צריך לתת להם את כל התנאים ואת כל האפשרויות.

איתן כבל: אז מה קראו לזה עד היום?

איתן כבל: חמור עם דבשת?

חיים ילין: לא, אין, אין חיה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אני יודע, אבל כאילו מה.

חיים ילין: תקשיב, כבל, אני מציע לך, תכנס לגוגל, תסתכל.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איתן כבל: אתה צודק, קראתי את החומר לגבי שטחי המרעה.

חיים ילין: בגוגל תמצא בכל הכתבות שיש תיקון שם: חיה לא מוכרת.

חיים ילין: למה כתוב חיה לא מוכרת?

חיים ילין: כי היא לא מוכרת.

חיים ילין: אז בשביל להתחיל לטפל בבעיה קודם כול צריך להכיר מה הבעיה.

<סיגל מורן: אז קודם כול צריך לעשות היכרות איתה.

חיים ילין: הבעיה שהחיה הזאת לא מוכרת, ואי-אפשר לעשות חיבור ישיר בין החיה, שהיא לא קיימת לפי החוק, למען החיה.

חיים ילין: זה אחד.

חיים ילין: שתיים, ב-222 וב-232, עם כל מה שאתם רוצים, זה לא יהיה כביש 40, מה לעשות, וגם לא כביש שוקת-ערד, לא יהיו שם מחסומים בצדדים, ולא יהיו ארבעה מסלולים ולא יהיו הפרדות.

חיים ילין: לעולם זה לא יקרה, במיוחד באזור שכל הזמן יש אימונים והטנקים, וכולם צריכים לחצות, כי זה יפריע לאימונים.

חיים ילין: בסוף למשרד הביטחון יש הרבה מאוד כוח, אז צריך להבין את הדבר הזה.

חיים ילין: זאת אומרת, הפתרונות עליהם מדברים פה הם לא פרקטיים לאזורים שבהם נהרגים אנשים, בחלקם כן, בחלקם לא.

חיים ילין: שלוש, צריך לבוא ולעשות מעשה.

חיים ילין: והמעשה הוא – תראו, השלטון המקומי לא מסוגל להחיל את זה, ראשי המועצות לא מסוגלים.

חיים ילין: הבן שלי נפצע על-ידי סוס, לא גמל, סוס.

חיים ילין: עד היום מחפשים מי בעל הסוס.

חיים ילין: אבל כראש מועצה יכולתי לעשות מהלך של צו מקומי שכל מי שמגיע למרעה אצלי באזור הוא לא מביא לא גמלים, לא חמורים ולא סוסים, והייתי מקפיד על זה.

חיים ילין: אני יכול להגיד למי שמגיע מה התנאים שהוא יכול לבוא.

חיים ילין: אני לא יכול להגיד למי שגר במקום מה התנאים שהוא צריך לקבל.

חיים ילין: לכן בסוף שזה שיתוף פעולה של משרד החקלאות שצריך לבוא ולהכיר בחיה ולשים את הסימון.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: משפט אחרון.

<לאה ורון: כן, צריך להתקדם.

חיים ילין: מתנ"ע שצריך לאכוף, בעצם שזה קיים, אין פה מה לעשות, יש פה את ה"סיירת הירוקה".

חיים ילין: אבל, חבר'ה, בן אדם אחד לא מסוגל לעשות את כל העבודה הזאת.

איתן כבל: צריך שילוב.

איתן כבל: צודק.

איתן כבל: תכף אנחנו - - -

חיים ילין: עכשיו, מה הבעיה, כבל, תבין, אנחנו נחוקק – אתה יודע שבחקיקה עצמה אנחנו לא יכולים לרשום לא תקציב, לא כוח-אדם, ולא שום דבר, אנחנו לא יכולים – ובסוף זה ייפול על הדבר הזה.

חיים ילין: דבר אחרון, כבוד היושב-ראש, שתדע, הנקבה, הנאקה של הגמל נותנת חלב.

חיים ילין: אתם לא ראיתם אף פעם כנראה, אני זכיתי לראות אימא שיודעת שאם התינוק שלה לא יקבל את החלב הזה מחר בבוקר הוא לא מתקיים.

חיים ילין: אין, הוא לא קם, אין, אין חיה כזאת.

חיים ילין: הוא לא יכול לא חלב אם.

חיים ילין: הוא לא יכול שום חלב שהיא לא יכולה לתת.

חיים ילין: גם התעשייה הזאת שהיא תעשיית תרופות ותעשייה של קוסמטיקה ותעשייה של בריאות לא מוכרת על-ידי משרד הבריאות בגלל שהחיה הזאת לא מוכרת.

חיים ילין: לכן יש פה מהלך שלם שצריך לעשות אותו.

חיים ילין: וברגע שהם מייצרים בריאות - -

איתן כבל: תודה.

חיים ילין: - - הם לא יכולים להסתובב, יש תקנים מסוימים.

חיים ילין: אז הם יצטרכו לבחור או באופן פראי לגדל אותם או לגדל אותם לצורכי בריאות.

איתן כבל: תודה.

חיים ילין: מה שזה אומר, שיהיו רפתות, יהיו מכלאות מסודרות.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: ואז, כבוד היושב-ראש, לא יעזור כלום, זה חוזר בחזרה - -

איתן כבל: אתה צודק.

חיים ילין: - - בכובע השני למשרד החקלאות כאחראי על הפזורה הבדואית.

איתן כבל: לכן, ברשותך, אמרתי שזה לא יכול להיות שמי שחושב שזה יכול להסתיים רק במהלך של התקנת שבב טועה.

איתן כבל: זאת אומרת, זה חייב להיות מהלך שלם, שחלק ממנו זה גם העניין הזה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לעבור, להמשיך את הדיון, אבל כבר להתחיל את הדיון הבא בעצם בהצעת החוק, ובעצם מה שאנחנו התחלנו זה התחלת הדיון סביב הצעת החוק.