ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 687, 2018-01-23 13:15

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: צהרים טובים.

מירב בן ארי: אני פותחת את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מירב בן ארי: היום ה-23 בינואר 2018, ז' בשבט התשע"ח.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך את הדיון בצו למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (שינוי התוספת לחוק), התשע"ח-2017.

מירב בן ארי: נתחיל בגברתי היועצת המשפטית ולאחר מכן משרד הבריאות.

<שמרית שקד: בדיון הקודם כשדנו בצו נשארו מספר דברים פתוחים ואני מבינה מכבוד יושבת הראש שבהם אנחנו נתמקד.

<שמרית שקד: יש עניין אחד שהיה בדין ודברים בין משרד הבריאות לבין הגננות.

<שמרית שקד: אני מבינה ממשרד הבריאות שהם הגיעו לסיכום והם מבקשים להציג אותו דווקא בתחילת הדיון.

<שמרית שקד: משרד החינוך, רציתם להציג את העמדה שלכם?

<בלה רדונסקי: הלשכה המשפטית, משרד החינוך.

<בלה רדונסקי: אנחנו הסתייגנו בפעם שעברה מלשון הצו שמדברת על ההרחבה לעשרה מטרים מחוץ לגני הילדים ומטילה על הגננת אחריות שהיא לא סבירה.

<בלה רדונסקי: מבחינתנו סביר מאוד שאכן בתוך שטח הגן ובתוך המקום והמסגרת שנמצאת בה היא אכן יכולה וצריכה לקחת אחריות.

<בלה רדונסקי: אנחנו לא רק תומכים בזה אלא אנחנו חושבים שזה ראוי.

<בלה רדונסקי: אבל להטיל ולהרחיב את האחריות על עשרה מטרים מחוץ לגדרי הגן, כשהגננת אמורה לעסוק בחינוך הילדים ולהיות עם הילדים ולא לרוץ החוצה ולחפש ולראות האם הורים מעשנים מחוץ לגן או אוכלוסייה אחרת, להטיל את זה עליה - - -

<קריאה: היא לא אמורה לעשות את זה.

<בלה רדונסקי: בגלל לשון החוק היום, הגננת תישא באחריות מלאה גם בעשרת המטרים האלה.

<בלה רדונסקי: על זה ההצעה שלנו הייתה לחלק את הסעיף לשני חלקים.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: יש לנו כבר תשובה של משרד הבריאות.

מירב בן ארי: כל מה שעלה כבר ידוע.

מירב בן ארי: משרד הבריאות, בבקשה.

<נינה כהן קורן: הייעוץ המשפטי, משרד הבריאות.

<נינה כהן קורן: חשוב לחדד לגבי הטענה של משרד החינוך ולומר שאין לנו התנגדות כי זה לא משנה מהותית או משפטית את המצב הקיים.

<נינה כהן קורן: ההפרדה הזאת, הפירוק של הפריט של גן ילדים.

<נינה כהן קורן: בעצם מה שהתוספת מבקשת לקבוע הרחבה של האיסור על העישון מחוץ לגן אבל מבחינת האחריות של הגננת היא בתוך הגן.

<נינה כהן קורן: אם הם חושבים שזה יותר ברור לפצל את הפריט מבחינת האחריות, בסדר.

<בלה רדונסקי: כן.

<בלה רדונסקי: אנחנו מבקשים.

<נינה כהן קורן: מבחינתנו זה מקובל.

יהודה גליק: חלוקת האחריות.

יהודה גליק: בסדר.

<שמרית שקד: בסדר.

<שמרית שקד: הוחלט שהפרט שמדבר על גני ילדים יחולק.

<שמרית שקד: האחריות על הגן, עובדת מעון ילדים לרבות החצר, יישארו בפרט 1, וכן באזור הכניסה והיציאה, גם כן יישאר שם?

<שמרית שקד: ביחד עם גן ילדים תישאר החצר.

<נינה כהן קורן: אזור הכניסה והיציאה בטווח של עשרה מטרים, זה יהיה במשפט נפרד.

<נינה כהן קורן: החצר, המילה חצר, תישאר במשפט אחר.

<שמרית שקד: בסדר.

<קריאה: אז על מי תהיה האחריות?

מירב בן ארי: נמשיך.

<נינה כהן קורן: האחריות לגבי השטח של הגן והחצר, תהיה על הגננת.

<נינה כהן קורן: אחר כך על הרשות המקומית,.

יהודה גליק: אני רוצה להבין.

יהודה גליק: מי אחראי על כל האכיפה מבחוץ?

<שמרית שקד: האכיפה של שטחים ציבוריים של מחזיק פרטי היא על הרשות המקומית.

<משה בר סימן טוב: זאת הקביעה בחוק.

<משה בר סימן טוב: היא לא הופיעה בתקנות.

מירב בן ארי: הפקחים של הרשות המקומית.

<שמרית שקד: זה כבר היום בחוק.

<משה בר סימן טוב: התקנות לא משנות את זה.

<משה בר סימן טוב: התקנות מגדירות את האזורים.

יהודה גליק: כמו שהם לא מיישמים את זה היום, הם ימשיכו לא ליישם את זה גם בהמשך.

מירב בן ארי: אנחנו ותומכים חושבים שהם מיישמים.

יהודה גליק: גם אנחנו תומכים אלא שבפועל זה לא נאכף.

יואל רזבוזוב: קל לאכוף את זה.

יואל רזבוזוב: תמיד יש התקהלות סביב הגן כשההורים באים לאסוף את הילדים.

יואל רזבוזוב: שווה לשלוח לשם פקח פעם אחת ופעם שנייה.

יואל רזבוזוב: מספיק שאותם הורים יקבלו פעם אחת דוח, זה לא יקרה שוב.

<משה בר סימן טוב: אם התושבים ידרשו את זה מהרשות המקומית.

<רות דיין מדר: מרכז שלטון מקומי.

<רות דיין מדר: החוק מתפצל לשני חלקים, חובת האכיפה היא גם על הבעלות, גם על הגוף שמנוהל והפיקוח הוא על ידי הרשות המקומית באמצעות המפקחים שלה.

<רות דיין מדר: שתי דרגות של פיקוח.

<רות דיין מדר: זה שהפקח, אם ראה או אם מישהו התקשר, מי יתקשר להגיד לו שמעשנים שם?

<רות דיין מדר: מישהו צריך להתקשר ולהגיד לו שמעשנים שם.

מירב בן ארי: כמו שמישהו נכנס למסעדה, מתקשר.

<רות דיין מדר: מי מתקשר?

מירב בן ארי: הרבה פעמים אזרחים שיושבים במסעדה.

<רות דיין מדר: ההורים?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: גם הורים, גם אזרחים מודאגים.

מירב בן ארי: בעיקר בכל מה שקשור לעישון היום יש מודעות מאוד גבוהה ואנשים מתקשרים.

מירב בן ארי: כן, אנחנו רואים את זה.

<רות דיין מדר: עדיין יש אחריות של המחזיק והשאלה מי כאן המחזיק.

מירב בן ארי: אנחנו אומרים שמה שנמצא בתוך הגן ובשטח, אנחנו לא נבקש עכשיו מהגננת שתצא החוצה ואם ההורה מעשן, היא תתקשר לעירייה.

<רות דיין מדר: זה שטח ציבורי רגיל.

מירב בן ארי: הגננת צריכה להתעסק עם הילדים.

מירב בן ארי: אמר כאן חבר הכנסת רזבוזוב ובצדק שיש התקהלות, אם יש אירועים כאלה, אפשר לשלוח לשם פקחים ואפשר גם מודעות של ההורים לדבר כזה.

יהודה גליק: האם הפיצול הזה יקרה עכשיו בכל הדברים?

יהודה גליק: זאת אומרת, יבוא גם בית חולים, אז מנהל בית החולים יגיד שהוא רק עד השאר ועשרת המטרים בחוץ – הרשות המקומית.

מירב בן ארי: האמת שזה נכון.

יהודה גליק: מנכ"ל המשרד הממשלתי יגיד שהוא רק עד השער.

מירב בן ארי: זה נכון.

יהודה גליק: כשאני בא לבית חולים סורוקה והשומר מעשן בכניסה, אני רוצה שמנהל בית החולים יגיד.

מירב בן ארי: זה משהו אחר שהוא מעשן בכניסה.

יהודה גליק: למה זה משהו אחר?

מירב בן ארי: כי זה חלק משטח בית החולים.

יהודה גליק: עשרה מטרים זה לא קילומטר.

יהודה גליק: עשרה מטרים, תבינו, זה מכאן עד לשם.

מירב בן ארי: כן, אבל זה עדיין לא בתוך השטח שלו מבחינה משפטית.

יהודה גליק: כלומר, מנהל בית החולים לא יוכל להעיר לבן אדם שמעשן בכניסה לבית החולים?

יהודה גליק: הוא יגיד שהוא מחוץ לקו?

מירב בן ארי: הוא עובד של בית החולים.

<משה בר סימן טוב: בוודאי שהוא יוכל.

<משה בר סימן טוב: הוא יכול לומר לו שעל פי החוק במדינת ישראל, כאן אסור לעשן.

<קריאה: השאלה אם זאת האחריות שלו.

מירב בן ארי: חברת האבטחה מקבלת כסף מבית החולים.

יהודה גליק: הפיצול הזה יקרה עכשיו בכל הדברים?

מירב בן ארי: הדיון הסתיים.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

<רות דיין מדר: אנחנו יוצרים כאן מצב חדש שכיום לא נמצא בחוק.

<רות דיין מדר: כדאי שנדע את זה.

<רות דיין מדר: היום האחריות היא של המחזיק ובשטח שנקבע שהוא אחראי.

<רות דיין מדר: מה אנחנו אומרים היום?

<רות דיין מדר: הגננות אחראיות רק על מה שנמצא בשטחן.

<רות דיין מדר: בסדר גמור.

<רות דיין מדר: אבל אם החלטת שגם מבחוץ - - -

<משה בר סימן טוב: המחזיק של הגן הוא השלטון המקומי.

מירב בן ארי: העירייה.

<משה בר סימן טוב: על פי רוב.

<רות דיין מדר: אני לא יודעת אם הגננת היא הבעלים או לא.

מירב בן ארי: מי שמחזיק את הגנים במדינת ישראל היום, בטח מגיל שלוש, זאת הרשות המקומית.

<רות דיין מדר: בסדר, היא הבעלים.

מירב בן ארי: את עכשיו עוד יותר מחדדת לי את העניין.

מירב בן ארי: בטח שאת אחראית מבחוץ.

מירב בן ארי: עכשיו את מדברת אתי על משפחתונים.

<רות דיין מדר: אז כן הגננת תתקשר?

<רות דיין מדר: את צודקת, הרשות המקומית היא הבעלים של הגן.

<רות דיין מדר: את צודקת.

מירב בן ארי: וגם מחוץ לגן.

<רות דיין מדר: הגננת מקבלת שכר מהרשות המקומית.

<רות דיין מדר: היא צריכה להתקשר?

<רות דיין מדר: היא הבעלים.

<רות דיין מדר: היא המחזיק.

<רות דיין מדר: היא צריכה להתקשר או לא?

<משה בר סימן טוב: היא יכולה להתקשר.

מירב בן ארי: היא יכולה להתקשר.

<רות דיין מדר: אין יכולה.

<רות דיין מדר: יש אחריות.

מירב בן ארי: היא לא חייבת.

<רות דיין מדר: אין בחוק לא חייבת.

מירב בן ארי: בטח שבחוק יש לא חייבת.

<רות דיין מדר: לא.

מירב בן ארי: זה יתרון חוקיות המינהל.

<רות דיין מדר: יושבת ראש הוועדה, החוק מדבר בצורה ברורה והיועצת המשפטית של משרד הבריאות יכולה להסביר.

מירב בן ארי: היא לא צריכה להסביר את זה.

<רות דיין מדר: אז היועצת המשפטית של הוועדה תסביר.

<מיכאל פינטו: גברתי, אני מבקש להבהיר את עמדת הסתדרות המורים.

<שמרית שקד: העמדה של משרד הבריאות כפי שאני דיברתי אתם גם לפני כן מבוססת על הפרשנות של סעיף 2(א) לחוק הקיים היום.

<שמרית שקד: החוק אומר שהמחזיק של מקום ציבורי חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירות בתחום המקום הציבורי שבאחזקתו.

<שמרית שקד: כלומר, כל אחד אחראי על המקום הציבורי שבאחזקתו.

<משה בר סימן טוב: את זה את קוראת מהחוק.

<שמרית שקד: אני קוראת מהחוק.

<נינה כהן קורן: ההרחבה של עשרה מטרים היא בראש ובראשונה כדי להחיל את האיסור על העישון עצמו, לפני שאנחנו מדברים בהיבט של האחריות של המחזיק.

<נינה כהן קורן: איך זה משליך על המחזיק, זה בתוך השטח שהוא המחזיק לגביו.

<רות דיין מדר: מי אחראי על עשרת המטרים?

<רות דיין מדר: מי המחזיק בעשרה מטרים?

מירב בן ארי: השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: השלטון המקומי אחראי על כל העיר.

מירב בן ארי: את אחראית גם על הגנים.

<רות דיין מדר: אז מה, נשים פקח בכל גן?

מירב בן ארי: אף אחד לא ביקש ממך שתשימי פקח בכל גן.

<רות דיין מדר: אבל אם אני המחזיק, אני צריכה לעשות כל שאני יכולה על מנת לוודא שלא יהיה עישון.

מירב בן ארי: זה מה שאת צריכה לעשות בכל העיר.

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: אני לא יכולה להיות אחראית על כל העיר.

<רות דיין מדר: אני אחראית לפקח במקום שבא - - -

<שמרית שקד: צריכה לנקוט אמצעים סבירים.

<רות דיין מדר: יותר מסבירים.

<רות דיין מדר: שעשה ככל יכולתו.

<רות דיין מדר: תקריאי לה את הסעיף עד הסוף.

מירב בן ארי: אני קוראת.

<רות דיין מדר: זה לא סביר.

<רות דיין מדר: מי יקבע מה סביר?

<רות דיין מדר: בית משפט על כל תביעה?

מירב בן ארי: אני לא יכולה לדבר כשאת כל הזמן מדברת.

<רות דיין מדר: בסדר, אבל צריך לשים את הבעיה.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: כנראה שהייתי יותר מדי נחמדה.

מירב בן ארי: מעכשיו תדברי בזכות דיבור.

מירב בן ארי: אי אפשר כך.

מירב בן ארי: גם הפרוטוקול לא מבין כלום ממה שאת אומרת וגם את מפריעה.

מירב בן ארי: היחידים שיכולים להעיר כאן

מירב בן ארי: בקריאות ביניים אלה חברי כנסת, עם כל הכבוד לתפקיד שלך בשלטון המקומי.

מירב בן ארי: עכשיו תני לי לקרוא כי גם למדתי חמש וחצי שנים משפטים ואני יכולה לקרוא הצעת חוק.

מירב בן ארי: "פנה לאדם מעשן או המחזיק סיגריה, סיגרילה, נרגילה, סיגר או מקטרת שהם דלוקים במקום ציבורי, בין בעצמו ובין באמצעות אחר מטעמו, לחדול מהמעשה האסור או נקט אמצעים סבירים כדי להבטיח מניעת עבירות לפי סעיף (א) ו-(ב)".

מירב בן ארי: אני לא יודעת מאיפה המצאת את הסוף של החוק.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

<שמרית שקד: אנחנו חוזרים לפרט 1 שגם כן נשארו בו סוגיות פתוחות.

<שמרית שקד: אנחנו מציגים כאן איזה נוסח מעט שונה מהנוסח שהיה בדיון הקודם.

<שמרית שקד: אני מקווה ששיפרנו את הנוסח וגם הטמענו מעט מן ההערות שנשמעו בדיון.

<שמרית שקד: "בפרט 1, אחרי "או למחול" יבוא: וכן מקום תחום שבו מתקיימת התקהלות מאורגנת של בני אדם לשם עריכת אירוע תרבות".

יהודה גליק: למה צריך את המשפט הזה?

יהודה גליק: למה לא מספיק התקהלות מאורגנת של בני אדם?

מירב בן ארי: תן ליועצת המשפטית לסיים ונקשיב להערותיך הנבונות.

<שמרית שקד: "והכול במועד קיום האירוע או בתכוף לו".

<שמרית שקד: אני רוצה לציין שתי הערות שנשמעו בדיון הקודם והן נשארו כאן בצריך עיון.

<שמרית שקד: קודם כל, הערה אחת שהתקבלה היא שהורחב העניין הזה.

<שמרית שקד: בדיון הקודם דובר רק על הופעה ועכשיו אנחנו מדברים על עריכת אירוע תרבות שזאת בעצם הגדרה הרבה יותר רחבה מהופעה.

מירב בן ארי: כל אירוע תרבות.

מירב בן ארי: פסטיבל גולדסטאר?

מירב בן ארי: נלך למקרה הקיצוני.

יהודה גליק: אם זה אירוע פוליטי?

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: פסטיבלים.

יהודה גליק: למה צריך להיות אירוע תרבות?

מירב בן ארי: ציינתי את המקרה היותר ברור.

יהודה גליק: מתקיימת התקהלות מאורגנת של בני אדם.

יהודה גליק: למה צריך את ההמשך?

יהודה גליק: מה אכפת לי לשם מה הם התכנסו.

מירב בן ארי: מה נשאר לך פתוח בפעם הקודמת?

<שמרית שקד: בדיון הקודם הוחלט בוועדה להחיל את זה על – שני הדברים שנשארו בצריך עיון, מה שסימנתי בצריך עיון.

מירב בן ארי: זאת אומרת, כל התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: זאת אומרת, גם אנשים הולכים לפסטיבל בנגב, מידבר.

מירב בן ארי: חבר'ה כאלה שהולכים לפסטיבל או שנטי במדבר.

מירב בן ארי: לא הייתי באירועים האלה ואני רק קוראת ב"הארץ" ביקורות.

מירב בן ארי: יש לי חברים שהולכים לאירועים כאלה.

מירב בן ארי: אתה אומר לי שכל התקהלות מאורגנת של אנשים באזור תחום, אתה אוסר?

מירב בן ארי: זו שאלה משפטית.

יהודה גליק: למה האירוע שאת מדברת עליו הוא לא אירוע תרבות?

מירב בן ארי: לא אמרתי שהוא לא אירוע תרבות.

מירב בן ארי: אמרתי רק שאופי האוכלוסייה.

יהודה גליק: ברגע שאת אומרת לשם משהו, אתה מצמצם.

מירב בן ארי: אתה אומר שכל התקהלות מאורגנת.

יהודה גליק: כל התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: אנשים הולכים לחגוג יום הולדת בפארק, שלושים אנשים.

<קריאה: הפגנה.

מירב בן ארי: לדעתי זאת היסחפות.

מירב בן ארי: אתה אומר גם הפגנה.

<קריאה: בהפגנה יעשנו, עם הצפיפות?

יהודה גליק: מותר לי למות כי באתי להפגנה?

יהודה גליק: אני לא מבין.

יהודה גליק: אנחנו כאן מדברים על חיי אדם.

יהודה גליק: מדברים כאן על משהו שהורג.

יהודה גליק: מדובר במשהו שהורג אותי ואני לא מעשן.

יהודה גליק: אני באתי, אני צריך עכשיו למות בגלל שהחלטת שזה לא אירוע תרבות.

יהודה גליק: אני לא מבין.

יהודה גליק: כל אירוע התארגנות, אתה רוצה לעשן – תלך.

מירב בן ארי: הסתדרות הרופאים, רצית להתייחס.

<מיכאל פינטו: הסתדרות המורים, גברתי.

מירב בן ארי: כבר עברנו את הגנים.

<מיכאל פינטו: אני המתנתי בסבלנות רבה, כפי שגברתי אמרה.

<מיכאל פינטו: המתנתי באופן מנומס כאיש חינוך ואני אשמח לומר את דבריי.

מירב בן ארי: אתה רוצה לדבר על הגנים?

<מיכאל פינטו: בוודאי.

<מיכאל פינטו: אני המתנתי בסבלנות רבה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: דבר על הגנים ואז נמשיך.

<מיכאל פינטו: אני שמח לייצג באופן נאמן את מערכת החינוך בסובלנות.

מירב בן ארי: תציג את עצמך.

<מיכאל פינטו: אני יושב ראש הסתדרות המורים, גוש דן.

<מיכאל פינטו: בתפקידי אני גם מכהן כמנהל בית ספר במדינת ישראל, חטיבה צעירה ובתפקידי הקודם הייתי מנהל מחלקת גני ילדים.

<מיכאל פינטו: אני רוצה להבהיר באופן מדויק ואני שמח שהבהרת את זה - עשית את זה באמת בצורה נפלאה – כי הסתדרות המורים, ואני חייב להדגיש, מתנגדת באופן מוחלט להטלת האחריות על עובדי ההוראה.

<מיכאל פינטו: חלה אחריות חד משמעות בעניין הזה ואנחנו לא ניתן יד.

מירב בן ארי: אנחנו כוועדה הגענו לזה.

<מיכאל פינטו: נפלא.

<מיכאל פינטו: באשר לרשות המקומית, יש לקחת בחשבון – אגב, גם אני, עת הייתי מנהל מחלקת גני ילדים, ידעתי בדיוק את האחריות שלי ולכן חייבת להיות הבהרה בחוק בעניין עובדי הוראה, הגננות, שזה לא יהיה באחריותן של הגננות.

<מיכאל פינטו: חד משמעית.

מירב בן ארי: אנחנו מסכימים.

<מיכאל פינטו: אך ורק באחריות הרשות המקומית.

<מיכאל פינטו: אני בהחלט מסכים שעניין שטח הגן, חצר הגן, האחריות המלאה של הגננות אבל מעבר לשער, ולו סנטימטר אחד, האחריות צריכה להיות ברורה וחד משמעית: לא על ידי עובדי ההוראה.

<מיכאל פינטו: זה חייב להיות מובהר בתיקון לחוק.

<מיכאל פינטו: תודה.

מירב בן ארי: אדוני, מר פינטו היקר, תודה רבה.

מירב בן ארי: החלטה התקבלה בוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את הסתדרות הרופאים על העניין הזה של ההתקהלות המאורגנת של בני אדם.

<חגי לוין: שלום לחברת הכנסת מירב בן ארי.

<חגי לוין: זה עלה גם בדיון הקודם.

<חגי לוין: זה עלה קודם כל בהקשר שבן אדם הולך להופעה במקום ציבורי, ואני גם יכול להגיד מניסיוני האישי, מעשנים עליו כשהוא מחכה בתור לבדיקה ביטחונית ואין לו מה לעשות.

<חגי לוין: הוא צריך לספוג את העשן שפוגע באופן ישיר וברור בבריאותו.

<חגי לוין: זה נזק בריאותי של ממש.

<חגי לוין: הוא שילם במיטב כספו, נמצא בהופעה, בתוך ההופעה בן אדם מעשן לידו ואין לו מה לעשות.

<חגי לוין: הוא חייב לספוג את העישון.

<חגי לוין: לכן בהתקהלות מאורגנת של בני אדם, במקום ציבורי, וזה לא משנה אם זה להפגנה או לתפילה או לכל אירוע אחר, זה לא משנה מה תכלית האירוע, צריך להגן על אנשים שבמקום תחום – אנחנו היינו רוצים שזה יהיה גם מקום לא תחום - התקהלות מאורגנת, זו החלטה שמצמצמת ובגלל שזה מצומצם, לא צריך לצמצם עוד יותר ולומר לשם עריכת אירוע תרבות.

<חגי לוין: אירוע ספורט הוא אירוע תרבות?

<חגי לוין: יש את שרת התרבות והספורט.

מירב בן ארי: אבל יש לך אגף ספורט ואגף תרבות.

מירב בן ארי: זה לא אותו דבר.

יהודה גליק: במשחק כדורגל אפשר לעשן?

<חגי לוין: לגבי הסעיפים בצריך עיון.

<חגי לוין: בן אדם יכול לצאת, אם הוא רוצה, לעשן בחוץ ולכן אזור הכניסה והיציאה, זה מאוד חשוב שגם כאשר אתה מחכה בתור לבדיקה הביטחונית, לא תהיה חשוף.

מירב בן ארי: זה כתוב.

מירב בן ארי: וכן באזור הכניסה או היציאה מהמקום.

<חגי לוין: הדבר השני הוא ביום.

<חגי לוין: באותו יום מתחילים להתארגן.

<חגי לוין: עובדים שם כמה שעות וכבר מתחילים להתארגן.

<חגי לוין: יש שם עובדים שעובדים, יש אנשים שמתחילים להיכנס וזה לא יכול להיות רק בזמן ההופעה אלא לפעמים אתה מחכה במקום שעה לפני ההופעה.

<חגי לוין: לכן הציע אחד מחברי הכנסת בדיון הקודם שזה יהיה ביום ההופעה.

<חגי לוין: ברגע שמתחילים לתחום את האזור, זהו, זה האזור.

מירב בן ארי: משרד הבריאות.

<נינה כהן קורן: גם אחרי שיחות עם הייעוץ המשפטי של הוועדה, זה נראה לנו מרחיב מדי וגם פוגע בוודאות לקבוע ביום של האירוע.

<נינה כהן קורן: זאת אומרת, זה משעה 7:00 בבוקר או בלילה לפני, יצטרכו לאכוף בשביל הופעה.

יהודה גליק: אני חושב שצריך לומר מועד בתכוף לו.

יהודה גליק: זה נשמע לי סביר.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: גם לדעתי.

מירב בן ארי: הרציונל הוא לא לפגוע בקהל שמגיע.

מירב בן ארי: חגי, אנחנו נקבל את הכניסה והיציאה.

<שמרית שקד: אני אבהיר.

<שמרית שקד: אני מבינה שקיבלנו החלטה שאנחנו הולכים על מועד קיום האירוע.

מירב בן ארי: כן.

יהודה גליק: ואנחנו מורידים גם את לשם עריכת אירוע תרבות.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: רגע.

<שמרית שקד: אני רק אסביר מה הייתה המוטיבציה לשינוי הזה.

<שמרית שקד: מכיוון שמדובר כאן בעבירה פלילית, היה לנו חשש שבעצם ברגע שבן אדם מגיע לאירוע, האירוע עוד לא התחיל, הוא מתחיל בערב, בעצם כבר כשהוא נמצא שם בבוקר יש איסור עישון והוא לא יכול לדעת את זה.

מירב בן ארי: לא.

יהודה גליק: מועד ותכוף לו.

יהודה גליק: את זה קיבלנו.

מירב בן ארי: לגבי הכניסה והיציאה.

יהודה גליק: גם בסדר.

מירב בן ארי: עשרה מטרים.

<שמרית שקד: אני רוצה לומר שכן היה לנו חשש לגבי הנושא של אזור הכניסה והיציאה למקום התחום.

<שמרית שקד: מכיוון שאנחנו מדברים לא על מבנה מסודר שיש לו כניסות ויציאות אלא יכול להיות איזשהו סרט סימון של התחימה של המקום, אני לא בטוחה שבכלל רלוונטי לדבר במקומות האלה.

<שמרית שקד: לפעמים זה יכול להיות בחוף הים, זה יכול להיות באיזה יער.

מירב בן ארי: למרות שהיום רואים את זה בכל סידור.

יהודה גליק: אם זה לא יהיה רלוונטי, זה לא יהיה רלוונטי.

מירב בן ארי: בכל מקום שיש סידורי ביטחון, יש כניסה ויציאה.

<שמרית שקד: נשאיר את זה?

מירב בן ארי: כן.

<משה בר סימן טוב: אני הצעתי להשאיר את התרבות.

<משה בר סימן טוב: אפשר להוסיף ספורט.

<משה בר סימן טוב: תרבות או ספורט.

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: אם אנשים באים להתפלל?

<רות דיין מדר: בהלוויה המונית בה מעשנים?

<רות דיין מדר: זה גם מקום תחום.

מירב בן ארי: ניתן למנכ"ל להתייחס כי הוא צריך לעזוב.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלו.

<משה בר סימן טוב: הדיון שהיה לנו כאן

<משה בר סימן טוב: הוא שאם אנחנו לא עושים כאן איזושהי קפיצה גדולה מדי ומייצרים איזה שהן הוראות שאו שיהיו לא ברורות או שבסוף לא תאכפנה כי זה יהיה קצת אמורפי.

<משה בר סימן טוב: זה דיון.

<משה בר סימן טוב: אפשר להחליט אחרת.

מירב בן ארי: תגיד לי, מי אחראי על האכיפה באירוע תרבות?

<משה בר סימן טוב: השלטון המקומי אחראי על הדבר הזה.

<משה בר סימן טוב: אירוע צריך להיות באזור תחום.

מירב בן ארי: אירוע תחום.

<משה בר סימן טוב: זה באזור תחום.

מירב בן ארי: נכון.

<משה בר סימן טוב: הלוויה היא לא אזור תחום.

<משה בר סימן טוב: גם תפילה בפארק הירקון לא.

<משה בר סימן טוב: גם אם נגדיר את זה כך, זה לא יהיה.

<משה בר סימן טוב: אני רוצה שיהיה משהו שיהיה ברור גם לשלטון המקומי מה הוא צריך לעשות.

<משה בר סימן טוב: אפשר להוריד את המילה תרבות.

<משה בר סימן טוב: אפשר להגיד אירוע אבל זה נראה לי קצת יותר מדי.

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: זה רחב מדי.

<משה בר סימן טוב: לכן הצעתי תרבות ולהוסיף לזה ספורט.

מוסי רז: מישהו עומד על אי תנועה ומעשן כשיש שם חמישים אנשים.

מוסי רז: זה נשמע הגיוני שהוא יעשן שם?

מוסי רז: אני מחכה לרמזור ירוק.

מירב בן ארי: אבל זה לא תחום.

<משה בר סימן טוב: זה לא תחום.

<משה בר סימן טוב: זה אירוע באזור.

מירב בן ארי: אני אמרתי משהו בדיון הראשון שניהלתי בבוקר.

מירב בן ארי: אנחנו לא צריכים ללכת למקרים החריגים.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים ללכת לכלל.

מירב בן ארי: זה תפקיד החקיקה.

מירב בן ארי: לא לבוא ולהסתכל על זה שעומד על אי תנועה ומעשן סיגריה.

מירב בן ארי: צריך להסתכל על כלל האנשים שנפגעים מהעישון.

מירב בן ארי: אתה לוקח אותי למקרים קיצוניים.

<קריאה: ההופעה היא המקרה הקיצוני.

יהודה גליק: יש כאן הגבלה.

יהודה גליק: ההגבלה היא התקהלות מאורגנת.

יהודה גליק: אם קבוצת אנשים סתם במקרה התקבצה, התקבצה.

יהודה גליק: ברגע שהיא מאורגנת, כמו שהמארגן צריך לדאוג שתהיה שם שמירה וסדרן, הוא צריך לדאוג שלא יעשנו שם.

מירב בן ארי: יהודה היקר, ההערה שלך נאמרה פעם שלישית.

מירב בן ארי: דיברת על כך שאתה רוצה להחריג כל אירועים.

יהודה גליק: לא להחריג.

יהודה גליק: לכלול.

מירב בן ארי: אמרת כל האירועים.

מירב בן ארי: אני אישית מסכימה עם משרד הבריאות שצריך להיות לשם עריכת אירוע תרבות.

יהודה גליק: ואם האירוע פוליטי?

יהודה גליק: באירוע פוליטי מותר לעשן?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אם זה אירוע סגור, לא.

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: זה אירוע פוליטי בחוץ.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאם אני אקבל את עמדת משרד הבריאות, אם אני רואה שזה כל כך חשוב לך, אני מוכנה להתייעץ על זה עם יושב ראש הוועדה.

מירב בן ארי: אני אישית חושבת שצריך להשאיר את זה כמו שזה, כפי שאומר משרד הבריאות.

מירב בן ארי: בגלל הנושא שלך ובגלל שאנחנו גם כך כנראה לא נצביע היום בגלל לוחות הזמנים – הייתי צריכה להתחיל את הדיון ב-12:39 אבל התחלתי אותו ב-13:15.

מירב בן ארי: אנחנו מתקדמים ועל זה אני מוכנה להתייעץ.

מירב בן ארי: אני מקבלת את עמדת משרד הבריאות.

יהודה גליק: לא הייתה כאן עמדה.

יהודה גליק: שמעתי כאן את המנכ"ל.

יהודה גליק: הוא אמר שאין לו התנגדות.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני שמעתי.

מירב בן ארי: אני רוצה להעביר את ההחלטה, אם זה אירוע תרבות או לא, ליושב ראש הוועדה.

מירב בן ארי: ברשותכם, אני רוצה להמשיך.

<לילך וגנר: משרד המשפטים.

<לילך וגנר: אני מהמחלקה הפלילית.

<לילך וגנר: אנחנו מדברים על עבירה פלילית ויש עקרונות שצריך לעמוד בהם.

<לילך וגנר: כרגע המבנה של החוק והתוספת והצו הוא מבנה מאוד כזואיסטי שמוגדרים מקומות ספציפיים ברמת דיון מאוד גבוהה, המקומות שאסור לעשן בהם.

<לילך וגנר: זה המבנה הקיים.

<לילך וגנר: אנחנו מתלבשים על סעיף שעוסק באירועי תרבות ובהרצאות ולתוכו אפשר להכניס גם את ההצעה כאן.

<לילך וגנר: אם רוצים לפתוח את זה למקומות נוספים, למשל אירועי ספורט, יש סעיפים אחרים שעוסקים בהם.

<לילך וגנר: אצטדיונים.

<לילך וגנר: זה לא המקום כרגע לפתוח את זה.

<לילך וגנר: מבחינה עקרונית ליצור איזה סעיף כללי שהופך כל התקהלות - - -

יהודה גליק: מאורגנת.

מירב בן ארי: בדיוק, אבל יש לך כללים באצטדיוני כדורגל.

מירב בן ארי: יהודה, אתה הבהרת את הנקודה שלך ובא משרד המשפטים ונותן את העמדה שלו.

מירב בן ארי: תכף שלטון מקומי תצעק, ובצדק, הפעם אני מצדיקה אותה, ותאמר שזה פרוץ מדי.

מירב בן ארי: לכן לא כל התקהלות תחומה כרגע -- -

יהודה גליק: לא תחומה.

יהודה גליק: מאורגנת.

מירב בן ארי: זה לא משניה.

יהודה גליק: כתוב מאורגנת.

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: אבל מקום תחום.

יהודה גליק: מקום תחום.

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: הנה משרד המשפטים אומר לך שזה בלתי אפשרי.

<לילך וגנר: זה ודאי לא מתאים לסעיף הספציפי הזה, למבנה כרגע של התוספת שמתייחסת למקומות מאוד מסוימים, ליצור מין חריג כזה שיחול על כל התכנסות שהיא - - -

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

<לילך וגנר: התקהלות מאורגנת זה מונח שלא מספיק.

<לילך וגנר: אירוע תרבות שנכלל בהצעה.

יהודה גליק: כנס פוליטי.

יהודה גליק: אין לי בעיה לכנסים פוליטיים.

מירב בן ארי: אני מסתכלת על החוק.

מירב בן ארי: פסטיבלים.

מירב בן ארי: קולנוע זה תרבות.

מירב בן ארי: עוד הערות?

מירב בן ארי: אני רוצה לקבל את הנוסח של משרד הבריאות לאור העובדה שיש כאן חברי כנסת - - -

יהודה גליק: באירוע פוליטי מותר להרוג אותי.

יהודה גליק: זאת התקהלות מאורגנת.

יהודה גליק: מה הסיפור?

<אביטל פאטו בן ארי: האגודה למלחמה בסרטן.

<אביטל פאטו בן ארי: אני רוצה לדבר על אותו סעיף אבל אני רוצה לדבר על מועד קיום האירוע.

<אביטל פאטו בן ארי: אני רוצה לחזור לנקודה הזאת.

<אביטל פאטו בן ארי: דיברנו על זה גם בפעם הקודמת.

<אביטל פאטו בן ארי: מועד קיום האירוע, זה מאוד מגביל.

<אביטל פאטו בן ארי: אני חוזרת למה שדיברנו קודם.

<אביטל פאטו בן ארי: תחשבו למשל על הופעה בפארק הירקון.

<אביטל פאטו בן ארי: ההופעה מתחילה ב-9:00 בערב - - -

מירב בן ארי: אמרנו בתכוף לו.

<אביטל פאטו בן ארי: מה זה אומר בתכוף לו?

מירב בן ארי: גברתי מהאגודה שאני מכבדת אותך מאוד ואת עבודתכם החשובה, אנחנו כבר התקדמנו משם.

מירב בן ארי: יש אנשים שנמצאים במקום, שעובדים.

מירב בן ארי: דיברנו.

מירב בן ארי: אפילו לא אמרנו במועד אלא אמרנו בתכוף לו.

מירב בן ארי: זה מספיק רחב ואנחנו רוצים להשאיר את זה כך, ברשותך.

<שמרית שקד: המנכ"ל אמר הערה, עת שוחחנו, וגם שמעתי מנציג משרד הבריאות שגם דיבר על הנושא הזה שאולי אנחנו צריכים להבהיר שמדובר על אירוע שתחום ולא על מקום תחום.

<שמרית שקד: כלומר, תחמו את המקום בו מתקיים האירוע.

<שמרית שקד: אם זה מקובל עליך, אנחנו אולי נשקול את התיקון הזה בנוסח.

מירב בן ארי: שהאירוע תחום.

<שמרית שקד: בדיוק.

<שמרית שקד: שתחמו את האירוע ולא דווקא את המקום.

<אודי קלינר: יש הופעה בפארק ולא כל הפארק תחום.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: זה הגיוני.

יהודה גליק: מה הוחלט?

מירב בן ארי: אני מקבלת את העמדה של משרד הבריאות.

יהודה גליק: הסתייגות.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יהודה גליק, אתה לא יכול להגיש הסתייגות לצו.

מירב בן ארי: זה לא חוק.

יהודה גליק: מי מחליט?

מירב בן ארי: "ההסתייגות" שלך היא לדבר עם יושב ראש הוועדה.

מירב בן ארי: אני מקבלת את ההמלצה של המשרד.

מירב בן ארי: בכל מקרה, אתה יכול לדבר אתו.

מירב בן ארי: טכנית אתה לא יכול להוסיף הסתייגות לצו.

מירב בן ארי: לכן אתה מוזמן לדבר עם יושב ראש הוועדה.

מירב בן ארי: אמרתי לך, אני לא אצביע היום על הצו.

מירב בן ארי: אני משאירה את זה כמו שזה.

<עמוס האוזנר: אני יושב ראש המועצה למניעת העישון ומנסח הרבה מן החוק הזה למניעת העישון.

מירב בן ארי: זה צו.

<עמוס האוזנר: לא.

<עמוס האוזנר: יש חוק.

מירב בן ארי: חוק הראשוני.

<עמוס האוזנר: גם הרבה מן התקנות וגם החוק שמחייב את משרד הבריאות.

<עמוס האוזנר: גברתי היושבת ראש, המילה תרבות מחייבת את הפקח לבדוק את מטרת האירוע.

<עמוס האוזנר: אנחנו עוסקים כאן באמת בחוק פלילי.

<עמוס האוזנר: אם אנחנו הולכים לבדוק את מהותו של האירוע ומטרתו, האם הוא אירוע תרבותי או אירוע בלתי תרבותי, אנחנו מטילים את זה דווקא על הפקח, משימה שהיא לא כל כך מוצלחת.

<עמוס האוזנר: לכן אני הייתי מציע, לאו דווקא לצורך ההרחבה, גם לצורך הצמצום, המילה תרבות איננה מתאימה בחוק פלילי.

<עמוס האוזנר: זה חוק פלילי.

<עמוס האוזנר: המילה תרבות לא מתאימה כאן.

<עמוס האוזנר: מה זה תרבות?

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

<עמוס האוזנר: כן.

מירב בן ארי: גברתי מהשלטון המקומי, מה את אומרת?

<רות דיין מדר: אני מסכימה.

<רות דיין מדר: המילה תרבות היא בעייתית.

<עמוס האוזנר: איך אפשר לאכוף תרבות?

<רות דיין מדר: מתחמי בילוי הם תרבות?

מירב בן ארי: זה מה שאני שאלתי.

<רות דיין מדר: שיגיד לנו משרד המשפטים מה תרבות ומה לא.

<רות דיין מדר: נשאל את מירי רגב מה תרבות ומה לא.

מירב בן ארי: איפה נציגת משרד המשפטים?

<קריאה: היא יצאה.

מירב בן ארי: נציגות משרד המשפטים צריכה להיות כאן לכל האורך כי בסוף כל השאלות כאן הן משפטיות.

<קריאה: אני אקרא לה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: תקראי לה בבקשה שתחזור.

<שמרית שקד: אני א ומרת שאם תרצו, אנחנו יכולים להשתמש בדוגמאות שיש היום בסעיף שמדברות על קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה או מחול ואז להבהיר את זה, שכל אלה.

מירב בן ארי: זאת רשימה סגורה?

<שמרית שקד: זאת רשימה סגורה.

<קריאה: הדברים האלה בדרך כלל הם במקום סגור.

<חגי לוין: זה מתאים למקום סגור.

<חגי לוין: זה לא מתאים לאירועים שמתקיימים.

מירב בן ארי: אבל רוצים לקחת את מה שנעשה בפנים, בחוץ.

מירב בן ארי: כמו אופרה בפארק, כמו דרייב אין, סרט שעושים.

<חגי לוין: זה מאוד מצמצם.

מירב בן ארי: יש לך רשימה סגורה.

מירב בן ארי: גם משרד המשפטים אומר וגם השלטון המקומי אומר שהם חייבים הגדרות כי אם לא, זאת עבירה פלילית.

יהודה גליק: אירוע מאורגן.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אתה לא יכול לעשות אירוע מאורגן.

מירב בן ארי: אתה טועה כי אירוע מאורגן הוא הגדרה שהיא פרוצה לכל עבר וזו עבירה פלילית.

יהודה גליק: כמו שאתה אומר שבאירוע מאורגן צריך סדרן.

יהודה גליק: ברגע שאני מארגן, אני אחראי.

<חגי לוין: יריד הספרים בשבוע הספר.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: זה לא כי זה לא ברשימה.

יהודה גליק: מותר לעשן ביריד הספרים?

מירב בן ארי: תכניס את שבוע הספר.

<חגי לוין: זה לא אירוע תרבות?

מירב בן ארי: אבל זה לא ברשימה.

<חגי לוין: אנחנו ב-2018.

<חגי לוין: אנחנו לא ב-1983.

מירב בן ארי: הרשימה היא רשימה סגורה.

מירב בן ארי: כדי שהפקחים יודעים בדיוק היכן הם נכנסים והיכן לא.

מירב בן ארי: זו עבירה פלילית.

יהודה גליק: אל תפילי את זה על הפקח.

יהודה גליק: תגידו כל אירוע מאורגן.

מירב בן ארי: אתה אומר לו כל אירוע המוני, אתה מפיל על הפקח להגיד את התחום האפור.

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: אם אתה כותב אירוע תרבותי, צריך לחשוב זה כן תרבות או לא תרבות.

מירב בן ארי: חבל על הזמן.

מירב בן ארי: יש כאן רשימה סגורה.

מירב בן ארי: תקריאי את הרשימה.

<שמרית שקד: קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה, מחול.

<חגי לוין: וכן חדר או אולם המשמש לדיון, להרצאה או לישיבות.

<חגי לוין: כלומר, כל הרצאה.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: דיברתי על מה שבחוץ.

<חגי לוין: זה בחוק.

<חגי לוין: באותו סעיף.

<שמרית שקד: אני התכוונתי לאירועי תרבות שמנויים בסעיף.

<חגי לוין: אבל זה באותו סעיף.

<חגי לוין: וכן חדר או אולם המשמש לדיון או להרצאה.

<שמרית שקד: לדיון או להרצאה או לישיבה.

<חגי לוין: כשזה במקום סגור.

מירב בן ארי: אנחנו לא עושים כל דיון בחוץ.

מירב בן ארי: אנחנו נשארים עם ההגדרה המצומצמת.

יהודה גליק: הרעיון הוא שכשאני בא למקום, הזמינו אותי לאירוע, אני לא רוצה למות.

יהודה גליק: זה הרעיון.

מירב בן ארי: אבל אמרת כבר ארבע פעמים שאתה לא רוצה למות וגם אף אחד לא רוצה שתמות.

יהודה גליק: את מחליטה על אירוע תרבות.

מירב בן ארי: אני לא מחליטה.

מירב בן ארי: אני שומעת את משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: אני שומעת מה אמר משרד המשפטים, מה אמר השלטון המקומי, מה אמר משרד הבריאות.

יהודה גליק: השלטון המקומי אמר שהמילה תרבות היא לא מילה משפטית.

מירב בן ארי: זה לא יעזור.

מירב בן ארי: הרשימה כרגע, אנחנו מקבלים את העמדה של המשרד.

מירב בן ארי: מה שנמצא כאן שנמצא בחוץ, אותם אירועים שנמצאים בחוץ.

מירב בן ארי: זה מה שאנחנו הולכים לקדם.

מירב בן ארי: אתה רוצה דברים אחרים, תביא את זה בחוק, אם אתה רוצה.

מירב בן ארי: אתה לא יכול כל אירוע תרבותי בחוץ להכניס אותו כאן, לא מבחינת השלטון המקומי והאפשרות שלהם לאכוף את זה ולא מבחינת משרד המשפטים.

מירב בן ארי: יהודה, אני מסבירה לך.

יהודה גליק: מה?

יהודה גליק: זה להפך.

מירב בן ארי: כי אני שומעת את היועצים המשפטיים.

יהודה גליק: להפך.

יהודה גליק: אני שמעתי כאן כרגע את אדון האוזנר.

יהודה גליק: גם נציגת השלטון המקומי לא רוצה שהפקח יצטרך להתחיל לבחון האם זה אירוע כזה או לא אירוע כזה.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: היא רוצה הגדרה ברורה.

יהודה גליק: אז הגדרה ברורה, זה אירוע מאורגן.

יהודה גליק: התקהלות מאורגנת.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים עם זה.

מירב בן ארי: אתה מוזמן לפנות ליושב ראש הוועדה ולהגיד לו את כל ההערות שלך הרלוונטיות.

מירב בן ארי: אנחנו נשארים כרגע בהגדרה של משרד הבריאות.

<שמרית שקד: אנחנו בעצם מצמצמים את ההגדרה של משרד הבריאות רק לאירועים.

<חגי לוין: אם הולכים לפי מה שהמנכ"ל אמר, הוא אמר אירוע תרבות וספורט.

<חגי לוין: כשרוצים, מקבלים את עמדתו, וכשלא רוצים – לא מקבלים.

מירב בן ארי: נאמר שלספורט יש כללים אחרים.

מירב בן ארי: אמרה נציגת משרד המשפטים שיש כללים אחרים לספורט.

<נינה כהן קורן: אצטדיונים.

<נינה כהן קורן: מגרשי ספורט בחוץ.

מירב בן ארי: חוץ מאצטדיונים, כדורעף חופים בנתניה, בפולג.

מירב בן ארי: אירוע כדורעף חופים, הפנינג.

מירב בן ארי: תחרות גלישה בשבוע שעבר בנתניה.

<רות דיין מדר: השאלה אם זה תחום או לא תחום.

מירב בן ארי: תחום.

מירב בן ארי: הוא תחום עם שוטרים ועם אבטחה.

מירב בן ארי: גם ספורט חופים וגם תחרות גלישה בנתניה.

מירב בן ארי: מה את אומרת, פקחים יכולים להיכנס?

<רות דיין מדר: לא יודעת.

<רות דיין מדר: פקחים אמורים להגיע לכל מקום שם יש קריאה אליהם, בגדול.

<רות דיין מדר: אני לא יודעת.

מירב בן ארי: אירוע ספורטיבי תחום שלא באצטדיון, מוגדר או לא מוגדר?

<רות דיין מדר: עוד מעט נגיע לספורט.

<רות דיין מדר: יש כאן סעיף.

מירב בן ארי: אני צריכה שנציגת משרד המשפטים תחזור ותגיד לי אם זה מוגדר או לא מוגדר, אירועים שהם ספורטיביים בחוץ, לא באצטדיון.

<אודי קלינר: רק אם זה מקום שמיועד לזה, כי מקום פתוח שמיועד לספורט, זה כן מוגדר.

<אודי קלינר: אם זה משהו שהוא חד פעמי, לא מוגדר.

מירב בן ארי: לא חד פעמי.

<אודי קלינר: אז זה מיועד.

<שמרית שקד: מקום שמיועד לספורט.

<אודי קלינר: זה כבר מוגדר בחוק.

<קריאה: למה?

<קריאה: תחרות גלישה.

<קריאה: היא דיברה על תחרות גלישה.

<קריאה: תחרות גלישה, זה לא.

<שמרית שקד: בסעיף 2(3) יש התייחסות לספורט.

<עמוס האוזנר: גברתי היושבת ראש, אני הייתי מציע להוסיף את המילה "בידור".

יהודה גליק: למה לא אירוע פוליטי?

מירב בן ארי: נציגת משרד המשפטים, אנחנו צריכים שתהיי כאן כי יש לנו כאן סוגיות.

<לילך וגנר: אני ממש מתנצלת.

<לילך וגנר: פשוט יש לי דיון בוועדת החוקה ויש לי בעיה כי הדיון כאן התחיל באיחור.

מירב בן ארי: את צודקת.

<שמרית שקד: גברתי היושבת ראש, ברשותך, אני אבקש להבין את ההחלטה.

<שמרית שקד: במקום אירוע תרבות, אנחנו כרגע מנינו את המטרות הספציפיות - קולנוע, תיאטרון, הופעות, קונצרטים, אופרה, מחול.

<חגי לוין: ודיון, הרצאה וישיבות.

<חגי לוין: זה החוק.

<חגי לוין: אם הולכים לפי התקנה, צריך ללכת לפי התקנה.

יהודה גליק: למה לפרט?

<קריאה: תפסת מרובה לא תפסת.

יהודה גליק: אז אל תפרט.

<חגי לוין: אירוע הוא דבר ברור.

<חגי לוין: כולם יודעים מה זה אירוע.

יהודה גליק: למה שאירוע פוליטי יחייב אותם לעשן?

מירב בן ארי: אפשר להמשיך?

<שמרית שקד: כן.

<שמרית שקד: אנחנו עוברים לפרט 2.

יהודה גליק: מה החלטנו?

מירב בן ארי: אמרתי לך, תגיש את ההסתייגות שלך ליושב ראש הוועדה.

<שמרית שקד: במקום פרט 2 יבוא.

<שמרית שקד: בפרט 2 בעצם לא עשינו תיקון מעבר למה שהוחלט.

<שמרית שקד: יש איזושהי הבהרה.

<שמרית שקד: כאשר אנחנו מדברים על טווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה, זה יהיה למעט מקום מגורים הנמצא בטווח האמור,.

מירב בן ארי: הבית מול בית החולים.

<קריאה: בית מגורים.

<שמרית שקד: למעט בית מגורים?

מירב בן ארי: כן.

<רות דיין מדר: אם כן, מי אחראי לעשרה מטרים שבחוץ?

מירב בן ארי: בית מגורים, בבית שלו.

מירב בן ארי: תיקנו לבית.

מירב בן ארי: אם הבית שלו עשרה מטרים.

<קריאה: אולי אפשר להבהיר שזה בתוך הבית.

מירב בן ארי: כתבתי.

מירב בן ארי: בית המגורים.

<חגי לוין: כתוב מקום מגורים.

מירב בן ארי: זה תוקן.

מירב בן ארי: בית מגורים.

<חגי לוין: אם זה מעונות בתוך בית החולים?

<חגי לוין: מותר לעשן במעונות ושייכנס לתוך בית החולים?

מירב בן ארי: "כל מקום בתוך בית החולים או במרפאה לרבות חצר המוסד וכן באזור הכניסה או היציאה לבית החולים או למרפאה".

מירב בן ארי: מעונות הם חלק מבית החולים.

מירב בן ארי: כתוב לך.

מירב בן ארי: כל מקום.

מירב בן ארי: דווקא יש לך כאן הגדרה רחבה יותר.

מירב בן ארי: כל מקום בבית החולים.

<רות דיין מדר: לא זאת הייתה המטרה.

<רות דיין מדר: איפה משרד הבריאות?

מירב בן ארי: ההגדרה כאן מאוד רחבה.

מירב בן ארי: היא מקיפה את כל מקום בבית החולים.

<אודי קלינר: זו בדיוק המטרה.

<אודי קלינר: המטרה שזה יהיה אלא אם כן הוגדר.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אלא אם כן הוגדר.

<שמרית שקד: אני חושבת שאם אתה מדבר על מגורים של צוות שנמצאים בתוך בית החולים - - -

מירב בן ארי: אז בתוך המגורים של הצוות יש מקום.

<שמרית שקד: לא לזה התכוונו אבל זאת תהיה המשמעות.

<אודי קלינר: מה זאת אומרת זאת תהיה המשמעות?

<קריאה: בתוך הבית מותר לעשן?

<שמרית שקד: המשמעות תהיה שאם יש בית מגורים שנמצא בתוך בית החולים לצוות, שם יהיה מותר לעשן.

<חגי לוין: ברור שאסור.

<חגי לוין: אני רופא שעכשיו בא לעבוד בבית חולים תל השומר.

<חגי לוין: יתכן שאני אקבל חדר מעונות שקודם לכן עישנו בו?

<חגי לוין: יתכן שהשותף שלי לחדר או שכני יהיה מעשן?

<חגי לוין: ברור שלא.

<חגי לוין: זה בכלל לא הגיוני מה שאת אומרת.

<חגי לוין: זאת אומרת שבמעונות בבית חולים מותר לעשן?

<חגי לוין: ברור שאסור.

<קריאה: זה הפרדוכס הכי גדול.

<שמרית שקד: אני אומרת מה המשמעות של הסעיף.

<חגי לוין: צריך לתקן אותו.

מירב בן ארי: אין מי שיאכוף את זה.

מירב בן ארי: החוק מתעסק במקומות ציבוריים.

<אודי קלינר: זה לא בית פרטי.

<אודי קלינר: אני מרכז בית חולים הדסה נקי מעישון, תחום שאני עוסק בו שנים רבות.

<אודי קלינר: אתם יודעים מה זה אומר בית חולים נקי מעישון.

<אודי קלינר: כוונת המחוקק שבית החולים, לרבות כל השטח שבו, יהיה נקי מעישון.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אדוני, הנושא של חדר מגורים הוחרג גם במעונות סטודנטים.

מירב בן ארי: גם במל"ג, נכון?

<שמרית שקד: כן.

<שמרית שקד: חדר מגורים בו גר הסטודנט.

מירב בן ארי: מגורים.

מירב בן ארי: מגורים שבו הם גרים.

מירב בן ארי: לא עובדים.

מירב בן ארי: גרים בו.

מירב בן ארי: צוות רפואי גר במגורים האלה, אז הם לא בתוך החוק הזה.

<חגי לוין: למה צריך את ההחרגה הזאת?

<שמרית שקד: אני אסביר.

<שמרית שקד: ההחרגה הזאת נולדה בגלל שאנחנו לקחנו טווח של עשרה מטרים מהכניסה או מהיציאה.

<שמרית שקד: בעצם הבהרנו שככל שאנחנו חורגים עשרה מטרים מבית החולים, בתים לא התכוונו להכיל.

מירב בן ארי: הרציונל של המחוקק הוא למנוע פגיעה באחרים.

מירב בן ארי: זה הרציונל.

מירב בן ארי: אם אדם בגיר, עם כל הכבוד, החליט לעשן עם עצמו בחדר שלו, בואו, יש לנו קצת גישה פטרנליסטית כאן.

מירב בן ארי: אני לא מעשנת, אני לא אשב בבית שלי ואעשן, אבל אני לא יכולה למנוע מאותו אדם, אפילו רופא – אני מודה שאחד הרופאים שלי מעשן – שהוא יושב במעונות שלו או בחדרים הפרטיים שלו ומעשן.

מירב בן ארי: ראשית, הם לא יכולים לאכוף, שנית, אנחנו גם לא רוצים לעשות דבר כזה.

מירב בן ארי: אני אומרת לך בכנות.

מירב בן ארי: אנחנו כמחוקק רוצים למנוע עישון כדי למנוע פגיעה באחרים.

מירב בן ארי: זו מטרת החוק.

מירב בן ארי: אם אדם בגיר יושב ואופן מודע מחליט לעשן בבית שלו, אנחנו גם צריכים להבין את כוונת המחוקק.

<חגי לוין: אבל החוק הוא חוק למניעת עישון במקומות ציבוריים.

מירב בן ארי: כן, אבל זה בבית הפרטי שלו.

מירב בן ארי: זה במעונות שלו.

<חגי לוין: החוק נקרא החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים.

יהודה גליק: אתה לא יכול למנוע מבן אדם לעשן בבית שלו.

יהודה גליק: יש גבול.

<שמרית שקד: אני מסכימה שזה מובן מאליו שהחוק התכוון לחול רק על מקומות ציבוריים.

<שמרית שקד: לא דייקנו בדיוק מה כולל בעשרה מטרים האלו.

יהודה גליק: יש כאן סתירה בין 2 ל-2(א).

יהודה גליק: ב-2 כתוב שהוא הטווח של עשרה מטרים מהכניסה או מהיציאה.

יהודה גליק: ב-2(א) כתוב עשרה מטרים מהבניין.

מירב בן ארי: שינינו את זה.

<שמרית שקד: לה שני דברים שונים.

<שמרית שקד: 2 אומר איפה איסור העישון ו-(א) אומר איפה מותר.

יהודה גליק: אני אסביר את השאלה.

יהודה גליק: מה קורה, וזה קורה גם במשרדים ממשלתיים וגם אצל בני אדם, יוצאים החוצה לעשן, הם מעשנים מתחת לחלון.

יהודה גליק: זה לא ליד הכניסה אבל זה ליד הבניין.

יהודה גליק: לכן לדעתי עשרה מטרים לא צריכים להיות מהכניסה או מהיציאה אלא עשרה מטרים צריכים להיות מהבניין.

מירב בן ארי: מחקנו מהכניסה והיציאה.

<שמרית שקד: זה אזור עישון.

<שמרית שקד: אזור עישון צריך להיות לפחות עשרה מטרים מהבניין.

מירב בן ארי: הנה.

מירב בן ארי: נמחק כניסה ויציאה.

יהודה גליק: אבל גם בסעיף 2 – לא ב-2(א) – בטווח של עשרה מטרים.

<שמרית שקד: לרבות חצר המוסד.

<שמרית שקד: אם יש חצר למוסד, הוא לא יכול לעשן בכלל בתחום חצר המוסד.

מירב בן ארי: אבל גם ב-2 יש לך מהכניסה או מהיציאה.

יהודה גליק: זה מה שאני שואל, לגבי 2.

יהודה גליק: מופיע טווח של עשרה מטרים מהכניסה והיציאה.

מירב בן ארי: אבל זה יותר מחמיר.

מירב בן ארי: תחשוב.

מירב בן ארי: אלה לא עשרה מטרים מהבניין אלא אלה עשרה מטרים מהכניסה.

יהודה גליק: הבנתי.

מירב בן ארי: לפעמים אני מתקנת לטובתך.

יהודה גליק: בסדר.

<חגי לוין: לא לטובתו.

<חגי לוין: לטובת הציבור.

יהודה גליק: זה גם לטובתו כי זה בנפשו.

יהודה גליק: אנחנו ממשיכים.

<חגי לוין: אומרים כאילו זה תקדים.

<חגי לוין: תראו את פריט 5 הקיים בתוספת הנוכחית.

<חגי לוין: פריט 5 לא בצו אלא בתוספת הנוכחית.

<חגי לוין: כל מקום במוסד חינוך לרבות חצר המוסד, מגורי תלמידים וכן באזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה.

<חגי לוין: החוק הזה נחקק ב-1983.

<חגי לוין: פתח יושב ראש הוועדה ומנכ"ל משרד הבריאות בדיון הקודם.

<חגי לוין: אנחנו ב-2018.

<חגי לוין: אנחנו חייבים להרחיב הרבה יותר.

מירב בן ארי: אנחנו מרחיבים כאן ומרחיבים כאן ומרחיבים כאן.

מירב בן ארי: זה מה שאנחנו עושים בצו הזה.

מירב בן ארי: זה צו הרחבה.

מירב בן ארי: עכשיו שמתי לב שיהודה רצה לעשות משהו והרחבנו עוד.

מירב בן ארי: בואו נמשיך.

מירב בן ארי: אם נמשיך כך, לעולם לא נרחיב.

<שמרית שקד: פריט 2(ב).

<שמרית שקד: אני יודעת שהתקיים בו דיון ולהבנתי הדיון נסגר אלא אם תרצי לפתוח אותו שוב.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לפתוח דיון שנסגר.

מירב בן ארי: יש לי מספיק דיונים כאן שנפתחים.

<חגי לוין: זה סעיף אבסורדי.

<חגי לוין: אנחנו מחזירים בכוח את המצב 35 שנים אחורנית.

<חגי לוין: אנחנו כאן לא מרחיבים.

<חגי לוין: היום אסור לעשן במקום הזה.

מירב בן ארי: אלי אלאלוף יושב ראש הוועדה כבר אמר את דברו ואני לא נכנסת לזה.

<חגי לוין: אמר, אבל לא הייתה הצבעה.

מירב בן ארי: אין הצבעה על סעיף.

מירב בן ארי: מצביעים על צו.

<חגי לוין: סליחה גברתי, אני הייתי בדיון הקודם.

מירב בן ארי: אדוני, גם היום אין הצבעה.

מירב בן ארי: תן לי להתקדם.

<חגי לוין: אבל מה שהוא אמר - - -

מירב בן ארי: דבר אתי.

מירב בן ארי: אני לא יכולה להיכנס.

מירב בן ארי: אני מתעסקת בדברים שלא נפתחו.

מירב בן ארי: הוא כבר סגר את זה.

<חגי לוין: לא, הוא לא סגר.

מירב בן ארי: אז תדבר אתו.

מירב בן ארי: הוא אמר לי שהעניין סגור.

<חגי לוין: איך סגור?

<חגי לוין: הוא חיכה לחבר הכנסת גליק.

<חגי לוין: זה כתוב בפרוטוקול.

<חגי לוין: הוא חיכה לחבר הכנסת גליק לשמוע הערות ממנו.

<חגי לוין: כך הוא אמר.

<חגי לוין: זה כתוב בפרוטוקול.

מירב בן ארי: לגבי הכנסת לא סגרנו.

מירב בן ארי: לגבי הכנסת, אנחנו בדיון עם יושב ראש הכנסת.

מירב בן ארי: זה לא סגור.

<קריאה: לזה הוא התכוון שהוא מחכה לחבר הכנסת גליק.

<קריאה: לגבי המוסדות הפסיכיאטריים.

<חגי לוין: לא.

<חגי לוין: הוא אמר את זה על כל הדיון.

<חגי לוין: הוא אמר את זה בהתחלת הדיון.

<חגי לוין: הוא לא אמר את זה על סעיף ספציפי.

<חגי לוין: הוא אמר את זה מראש.

<חגי לוין: הוא אמר שלא תהיה הצבעה כי הוא מחכה לחבר הכנסת גליק.

מירב בן ארי: בכל מקרה אין היום הצבעה.

מירב בן ארי: נמשיך.

<שמרית שקד: "בפרט 12.

<שמרית שקד: במקום חדר או אולם, יבוא".

<חגי לוין: אני רוצה להביא לידיעת גברתי שיש לנו כאן

<חגי לוין: מכתב של אח שעובד במחלקה הזאת ויכריחו אותו - - -

מירב בן ארי: אתה תביא את זה לאלאלוף.

<שמרית שקד: כאן, בפרט 12, במקום חדר או אולם יבוא מקום תחום.

<שמרית שקד: במקום המשמש, יבוא המיועד, ובמקום בריכת שחייה יבוא מגרשי ספורט.

<שמרית שקד: בפרט 12(א) המלים "שאינם במבנה" – יימחקו.

<שמרית שקד: בפרט 13, אותו דבר.

<שמרית שקד: יש כאן תיקון.

<שמרית שקד: "בסופו יבוא לרבות החצר וכן באזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים מהכניסה או היציאה".

<שמרית שקד: כאן אנחנו דיברנו על כך שזה הנושא של הגנים, הנושא של אזור הכניסה או היציאה בטווח של עשרה מטרים ירד.

<שמרית שקד: גם כאן אנחנו נוסיף "למעט בית מגורים הנמצא בטווח האמור".

מירב בן ארי: בית מגורים.

<עמוס האוזנר: הוא לא ירד.

<עמוס האוזנר: הוא יעבור לפריט אחר.

<שמרית שקד: ירד לפריט אחר.

<שמרית שקד: אחרי פרט 13 יבוא: 13(א) – גן שעשועים לילדים הפתוח לציבור.

<רות דיין מדר: אנחנו מתנגדים.

מירב בן ארי: למה את מתנגדת?

<רות דיין מדר: אני רוצה להסביר.

מירב בן ארי: אבל יש כאן כמה סעיפים.

מירב בן ארי: קראנו ארבעה.

<רות דיין מדר: אנחנו מתנגדים ככלל לעניין של מקום תחום כשאין הגדרה ברורה מהו המקום התחום הזה.

<רות דיין מדר: דבר שני, לעניין גני השעשועים.

<רות דיין מדר: אני מחלקת את זה לשתי רמות.

<רות דיין מדר: רמה אחת היא רמת המחזיק שאנחנו כבעלים, כרשות מקומית שהיא בעלים לדוגמה על בעל שעשועים, ופעם שנייה על הפיקוח כפקח שבא ועושה את עבודתו.

<רות דיין מדר: אנחנו מנהלים את המקום ואנחנו אחראיים על בטיחות המקום אבל אנחנו לא מנהלים אותו ביום יום.

<רות דיין מדר: זה לא כמו שמנהלים בית חולים.

<רות דיין מדר: זה גן שעשועים שפתוח לטובת כלל הציבור.

<רות דיין מדר: כך גם מתקני כושר לסוגיית מקום תחום שזה מתקן ספורט.

<רות דיין מדר: אני לא יכולה למלא את חובותיי כמחזיקה, כבעלים.

מירב בן ארי: אני לא מבינה.

מירב בן ארי: יושבת משפחה בגן שעשועים עם הילדים הקטנים שלה ומישהו מעשן.

מירב בן ארי: מה את אומרת לי?

<רות דיין מדר: לא כפקח.

<רות דיין מדר: כפקח אני אעשה את העבודה שלי.

<רות דיין מדר: אני מדברת על האחריות שלי כמחזיק, כבעלים של המקום.

<רות דיין מדר: החוק הוא חוק פלילי והוא מטיל עלי אחריות כבעלים.

יהודה גליק: אף אחד לא מצפה - - -

מירב בן ארי: רגע, מה את חושבת, שאם המשפחה תעשן, אפשר יהיה לתבוע את העירייה?

מירב בן ארי: מזה את חוששת?

<רות דיין מדר: בוודאי.

<רות דיין מדר: כי היא כבעלים הייתה צריכה להיות שם, לפקח ולעשות.

יהודה גליק: לא.

<רות דיין מדר: תנו לי בבקשה להסביר עד הסוף.

<רות דיין מדר: הבקשה שלנו היא שנתלה שלט.

<רות דיין מדר: אנחנו מוכנים לעשות חלק מהדברים שנדרשים.

<רות דיין מדר: לשים שלט.

מירב בן ארי: אני מבינה אותך.

<רות דיין מדר: לוודא שלא תהיה מאפרה אבל כבעלים, אחריות?

יהודה גליק: אבל אם אני מתקשר ואומר לך - - -

מירב בן ארי: לא, יהודה, בזה אין בעיה.

מירב בן ארי: אפשר להתקשר ויבוא פקח.

מירב בן ארי: הבעיה שלה היא שהיא אומרת שהיא, שיש לה אלפי גני שעשועים, יש לה פתח לתביעות.

מירב בן ארי: עכשיו אתה תיכנס עם המשפחה, מישהו יעשן, אתה לא תתקשר אליה אלא אתה תגיש תביעה, תצלם ותגיש תביעה לרשות המקומית.

<קריאה: יבוא השופט ויגיד שאין שום הגיון שאתה תעמיד פקח בכל גן שעשועים.

מירב בן ארי: השאלה מה החוק אומר.

יהודה גליק: במקום לצלם, שירים טלפון.

<רות דיין מדר: אבל מדובר כאן באחריות פלילית.

יהודה גליק: נכון.

יהודה גליק: זה סביר.

<רות דיין מדר: על עובד ציבור.

<רות דיין מדר: כל עובד ציבור יצטרך לשכנע את בית המשפט שהוא עשה ככל שביכולתו כדי למנוע את העבירה.

<רות דיין מדר: איך הוא עשה?

מירב בן ארי: אני כבר הבנתי את הבעיה.

מירב בן ארי: יהודה, אני כמוך, אני חושבת שאתה יושב ומזמין פקח.

<רות דיין מדר: לא מדובר על הפקח.

<רות דיין מדר: על המחזיק.

מירב בן ארי: אני מבינה מה שיהודה אומר.

מירב בן ארי: האדם הסביר שיושב עם משפחתו, מישהו מעשן, היה מתקשר ואומר לרשות.

מירב בן ארי: האדם הסביר, זה מה שהוא היה עושה.

מירב בן ארי: אבל אנחנו כמחוקק צריכים לתת את הראייה המרחבית יותר, ההוליסטית ובראייה המרחבית יבוא אדם טרחן במיוחד ויגיד שהוא ישב, ובמקום להתקשר לעירייה להזמין פקח, הוא הלך והגיש כתב תביעה נגד העירייה.

<עמוס האוזנר: החוק בנוי לזה.

<עמוס האוזנר: יש שם בסעיף 2(א) מנגנוני הגנה למחזיק מעל ומעבר, הרבה יותר.

<עמוס האוזנר: יש המוני מנגנוני הגנה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות ולא ממך.

מירב בן ארי: כשאני אפנה אליך, אתה תדבר.

<נינה כהן קורן: החוק באמת קובע שמחזיר במקום צריך לפקח ולעשות כל שניתן לעשות למניעת העבירות ואז הוא מגדיר איזושהי חזקה כיצד מחזיק יכול לעמוד בחובה הזאת.

<נינה כהן קורן: החוק קובע אם הוא צריך לפנות לאדם שמעשן, אני אפנה אותך לסעיף 2.

מירב בן ארי: זה בחוק המקורי.

<נינה כהן קורן: כן.

<נינה כהן קורן: דבר ראשון הוא קובע שצריך לפנות לאדם שמעשן.

מירב בן ארי: זה הפקח.

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: המחזיק.

<נינה כהן קורן: המחזיק במקום.

<רות דיין מדר: אני כרשות מקומית, אני מחזיקה את גן השעשועים, זה מה שאני צריכה לעשות, עוד לפני הפקח.

<נינה כהן קורן: הוא פונה לאדם שמעשן ומבקש ממנו לחדול מהמעשה.

<נינה כהן קורן: אם זה לא עוזר, הוא צריך לפנות לפקח ולהתלונן בפניו.

מירב בן ארי: אבל את בחוק לא נותנת להם סעד אוטומטי במקרה של תביעה נגד הרשות על הגן.

<נינה כהן קורן: נכון.

<נינה כהן קורן: אני אומרת שהסמכויות שלהם בכובע של הפיקוח, במקומות מהסוג הזה, הם בעצם אותן סמכויות של מחזיק.

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: עובדה שהחוק מפריד.

<רות דיין מדר: החוק נותן סמכות אחת למחזיק והחוק נותן סמכות אחרת לפקח.

<רות דיין מדר: מה זאת אומרת?

<רות דיין מדר: חובות האכיפה הן שונות מחובות המחזיק.

<רות דיין מדר: זה לא נכון לעשות את זה לחוק הזה.

<נינה כהן קורן: אבל כשאנחנו בוחנים מה החובות - - -

מירב בן ארי: אי אפשר שכמה אנשים ידברו ביחד.

מירב בן ארי: אני אשאל אותך שאלה ותכף אני אשאל גם את משרד המשפטים.

מירב בן ארי: היום החוק – עזבו שזה מקרה נדיר ורוב האנשים לא יעשו את זה, אבל מספיק אדם אחד שייכנס לגן ציבורי, יראה אנשים מעשנים, ובמקום לפנות אליהם או להתקשר לפקח, יצלם – כי היום הכול מצולם וכל אזרח הוא צלם וכתב – ויגיש כתב תביעה, כמו שמגישים על בר.

יהודה גליק: התשובה היא ברורה.

יהודה גליק: השופט ישאל האם תלית של – תלית שלט.

יהודה גליק: האם נענית לפקח – נענית לפקח.

יהודה גליק: זה בדיוק מה שכתוב.

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: זה לא רק זה.

מירב בן ארי: הוא לא הזמין פקח.

יהודה גליק: אם הוא לא הזמין פקח, אז הוא לא.

<רות דיין מדר: זה לא התפקיד של המחזיק.

<עמוס האוזנר: אני ניסחתי.

מירב בן ארי: אדוני, רגע.

מירב בן ארי: יש כאן משרדי ממשלה לפניך, עם כל הכבוד שניסחת וכתבת ועשית.

מירב בן ארי: חכה.

מירב בן ארי: יש לי כאן אחריות כוועדה.

<נינה כהן קורן: כתוב שהמחזיק צריך לפנות אל האדם שמעשן או מחזיק סיגריה ולבקש ממנו שיפסיק.

מירב בן ארי: לא בא פקח.

מירב בן ארי: לא בא.

<נינה כהן קורן: עוד לפני כן.

<נינה כהן קורן: מקום כמו מתנ"ס או ספרייה או פאב או לא משנה - - -

מירב בן ארי: אין מחזיק.

מירב בן ארי: הבן אדם הלך עם משפחתו לגן שעשועים.

מירב בן ארי: ראה ארבעה ילדים צעירים מעשנים.

מירב בן ארי: לא פנה, לא ביקש, לא אמר שלהם שיש כאן שלט, זה לא נעים מול הילדים שלו.

מירב בן ארי: לא עשה את זה.

מירב בן ארי: הלך והגיש תביעה.

מירב בן ארי: נכון שהשופט יכול לשאול אותו אם הוא עשה כך וכך - - -

<עמוס האוזנר: יש פסיקה.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך, משרד הבריאות.

<נינה כהן קורן: החוק לא נותן.

מירב בן ארי: משרד המשפטים.

<לילך וגנר: הסעיף שרלוונטי הוא לא סעיף (ב) אלא רק סעיף (א), שהוא צריך לעשות כל שניתן למניעת עבירות.

<לילך וגנר: המשמעות של כל שניתן בהקשר של חובות כאלה, היא במסגרת הקצאת משאבים סבירה ונתונים נוספים.

<לילך וגנר: אני לא יכולה להגיד באופן חד משמעי שבמצב כזה יגידו שאין שום אחריות לרשות המקומית אך מאוד מאוד סביר להניח שהסעיף יפורש כאשר מדובר על רשות מקומית שיש לה חובות רבות והיא פועלת במסגרת הקצאת משאבים נתונה ומספרי פקחים נתונים, שלא יידרש ממנה לעשות מה שהיא לא מסוגלת לעשות ולהקצות לכל גן שעשועים פקח שיוודא שלא מעשנים בו.

<רות דיין מדר: אבל זה לא פקח.

<רות דיין מדר: זה עניין של מחזיק.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

<עמוס האוזנר: גברתי, את הבעיות בגני השעשועים היא לא רק מאנשים שנמצאים מסביב אלא הילדים פשוט לוקחים את הבדלים ואוכלים אותם.

<עמוס האוזנר: לכן אנחנו מקפידים במיוחד בסעיף הזה של גני השעשועים.

<עמוס האוזנר: זאת הייתה הצעת חוק פרטית.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: זאת גם הצעת חוק שלי לגבי גני שעשועים.

מירב בן ארי: אני מכירה את הצעת החוק.

<רות דיין מדר: אנחנו בעד.

<עמוס האוזנר: זו הייתה הסיבה להצעת החוק הזאת כי בגני שעשועים זה לא רק שאנשים נפגעים מהעישון עצמו אלא הילדים לוקחים את הבדלים.

<עמוס האוזנר: זה מפגע ציבורי ממדרגה ראשונה ולכן דווקא בסעיף הזה חשוב להחמיר הרבה יותר מאשר בסעיפים האחרים.

מירב בן ארי: אין לי עניין להחמיר.

מירב בן ארי: אני לא נגד החמרה.

יהודה גליק: נדמה לי שהנקודה ברורה.

<רות דיין מדר: סעיף 2(א) מגדיר בדיוק מה התפקיד של המחזיק.

<רות דיין מדר: אנחנו אומרים שמאחר והרשות המקומית, לצורך הגדרה משפטית, נחשב כמחזיק לגן שעשועים, למתקני כושר, למגרש טניס, היא אחראית כמחזיק אבל היא לא בעלים במקום כמו מתנ"ס, כמו ספרייה, כמו כל מקום אחר ששם אחריות והרשות המקומית לא מתחמקת מהאחריות שלה.

<רות דיין מדר: אנחנו מציעים שני דברים.

<רות דיין מדר: אנחנו אומרים אכן אסור לעשן במקומות כאלה ואנחנו מציעים שראשית, נשים שלט, ושנית, נוודא שלא יהיו מאפרות, ושלישית, יתקשרו לפקח - הוא יגיע אבל אנחנו כמחזיקים, כבעלים, לא יכולים להיות שם.

<רות דיין מדר: זה חוק פלילי.

<רות דיין מדר: זה לא חוק מינהלי.

<עמוס האוזנר: אבל אתם בניגוד עניינים כאן.

<רות דיין מדר: אנשים יקבלו תיק פלילי ולא משנה גם מה ייסגר בסוף.

מירב בן ארי: הבנתי את העניין הזה.

מירב בן ארי: היום היא מחויבת לשלט.

<שמרית שקד: לא.

<שמרית שקד: בגן שעשועים היא לא חייבת לשים שלט.

<רות דיין מדר: מה זאת אומרת?

<רות דיין מדר: היא המחזיק.

<רות דיין מדר: אני גם המחזיק בגן שעשועים.

<שמרית שקד: באיזה אמצעים אתם כן יכולים לנקוט כדי למנוע את העישון.

<שמרית שקד: מה אתם כן יכולים לעשות?

<רות דיין מדר: לשים שלט, לא לשים מאפרה ואם יתקשרו – פקח יגיע.

<שמרית שקד: אין נניח מצלמות שמצלמות את המקום?

<רות דיין מדר: אני לא יודעת.

<רות דיין מדר: אני יכולה לשים ברהט מצלמה?

<רות דיין מדר: באמת.

יהודה גליק: אין ציפייה לזה.

מירב בן ארי: אין ציפייה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: איפה כתובה האחריות שלהם לגבי השלט?

<רות דיין מדר: בסעיף 2(א).

<שמרית שקד: ברגע שאנחנו כותבים גן שעשועים לילדים הפתוח לציבור, בתוך התוספת המשמעות היא שחלות עליה כל הוראות החוק.

<שמרית שקד: כרגע אנחנו לא מתקנים את החוק ולכן אין לנו אפשרות להחליט שחלק מהוראות החוק יחולו וחלק מהוראות החוק לא יחולו.

מירב בן ארי: את מציעה?

<רות דיין מדר: כמו שעשיתם עם הגננות.

<שמרית שקד: אם אנחנו מכניסים את גן השעשועים לתוך התוספת, המשמעות היא שחלות החובות, הן החובות של השילוט שהיא אמרה שמבחינתה זה מקובל עליה, והן החובות של מחזיק מקום ציבורי כפי שפורטו כאן.

<שמרית שקד: זה אומר ככל שניתן למניעת עבירות ושיראו אדם כמי שמילא אחר הוראות אותו סעיף אם הוא פנה לאדם לחדול לעשן או נקט אמצעים סבירים כדי להבטיח מניעת עבירות וגם התלונן.

<רות דיין מדר: צריך לשנות את ההוראה כאשר מדובר על מקום פתוח.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני יודעת מה אתה רוצה להגיד אבל לא.

<רות דיין מדר: צריך לעשות סעיף בחוק הראשי שמחריג את הרשות המקומית ולתת לה הנחיות אחרות.

<עמוס האוזנר: להפך.

<עמוס האוזנר: הרשות המקומית אמורה גם לשלוח את הפקחים והיא גם - - -

<רות דיין מדר: בסדר, היא תשלח אבל לא מדובר.

<עמוס האוזנר: החובות האלה הן כפולות.

<רות דיין מדר: אבל הרשות המקומית לא נמצאת שם כדי לפנות לאותו אדם ולהגיד לו שיפסיק לעשן.

<אלעד שפר: עמותת אוויר נקי.

<אלעד שפר: הבעיה בסוג המקומות האל ההיא שאין בעל בית.

<אלעד שפר: אין בעל בית שנוכח במקום.

מירב בן ארי: זה נכון.

<אלעד שפר: יש מקום אחד ציבורי כזה שקיים וזאת תחנת אוטובוס מקורה ברחוב.

<אלעד שפר: אסור לעשן שם גם היום ואמנם אין אכיפה אבל אף אחד לא מגיש תביעות נגד רשויות מקומיות.

<קריאה: אתה אומר שאין תקדים לזה.

מירב בן ארי: אין תקדים.

<רות דיין מדר: חסרים תקדימים?

<אלעד שפר: אין תקדימים.

<אלעד שפר: זה קיים כבר כמה שנים טובות.

יהודה גליק: אפשר להשאיר את זה ואין שום חשש.

<רות דיין מדר: אם היית עובד רשות מקומית, לא היית רוצה שיפתחו נגדך תיק פלילי על זה שכמחזיק לא עשית את האמור עליך.

מירב בן ארי: בחוק יש מספיק הגנות.

<רות דיין מדר: איזה הגנות יש?

<רות דיין מדר: אין שום הגנה.

<רות דיין מדר: החוק הוא חוק מאוד ברור.

מירב בן ארי: הנה.

מירב בן ארי: נקט באמצעים סבירים.

<רות דיין מדר: לא.

<רות דיין מדר: זאת רק ההתחלה של הסעיף.

<רות דיין מדר: צריך להמשיך לקרוא את הסעיף ולראות מה הוא אומר.

מירב בן ארי: מה הוא אומר?

<שמרית שקד: התלונן בין בעצמו ובין באמצעות אחר מטעמו ובפני המפקח כמשמעותו.

<לילך וגנר: אבל הסעיף הזה לא רלוונטי.

<רות דיין מדר: אז תגידו שלרשות המקומית הוא לא רלוונטי.

<לילך וגנר: הסעיף היחיד שרלוונטי לרשות המקומית הוא סעיף 2א(א).

יהודה גליק: שילוט.

<לילך וגנר: סעיף (ב) לא רלוונטי.

<לילך וגנר: סעיף (ב) מדבר על מחזיק חלקי כי בין היתר נדרש שהוא יפנה לרשות המקומית.

<לילך וגנר: הרשות המקומית תפנה לעצמה?

<רות דיין מדר: יש מקומות בחוק שהרשות המקומית פונה לעצמה.

<לילך וגנר: חל עליה העיקרון שקבוע בסעיף (א), שהיא צריכה לעשות כל שניתן.

<לילך וגנר: זה מה שנדרש ממנה.

<לילך וגנר: ככל שניתן, זה במסגרת האמצעים והקצאת המשאבים שיש לה.

מירב בן ארי: נכון.

יהודה גליק: צודקת.

<שמרית שקד: יש עוד משהו ממש קטן.

<שמרית שקד: אותו תיקון בפרט 7 שמדבר על משרדי ממשלה, להחריג את בית המגורים הנמצא בטווח האמור.

<חגי לוין: יש לי הערה לסעיף הזה.

<חגי לוין: למעט אזור, צריך להיות אזור מוגדר.

<חגי לוין: זה בדיוק כמו בסעיף 2(א).

<חגי לוין: הכוונה היא שזאת פינת עישון מוגדרת ספציפית ולכן צריך להוסיף את המילה מוגדר לאזור.

<קריאה: אולי תחום.

<חגי לוין: בסעיף 2(א) הגדרנו מה זה פינת עישון בבית חולים.

<שמרית שקד: אולי גם התיקון השני רלוונטי.

<שמרית שקד: הנמצא בטווח של לפחות עשרה מטרים מהכניסה או היציאה.

<שמרית שקד: אני חושבת שהערת הערה נכונה של אזור מוגדר, אז אני מציעה למשרד הבריאות אולי שאת אותו תיקון שעשינו שם, של לפחות עשרה מטרים לא מהכניסה או מהיציאה מהבניין אלא עשרה מטרים מהבניין.

מירב בן ארי: כן.

<לילך וגנר: הערת נוסח לפרט 12.

<לילך וגנר: כתבתם במקום חדר או אולם יבוא מקום תחום.

<לילך וגנר: בעיני צריך להיות גם חדר, גם אולם וגם מקום תחום כדי שזה יהיה קוהרנטי עם התיקון שעשינו לסעיף הראשון.

<שמרית שקד: זאת אומרת, אחרי חדר או אולם יבוא מקום תחום.

<רות דיין מדר: גם למקום תחום אנחנו מבקשים הגדרה ברורה, מה זה תחום.

<רות דיין מדר: אנחנו מבקשים הגדרה לגבי הסוגיה של מקום תחום.

<רות דיין מדר: מה זה מקום תחום, מה נכנס בהגדרת החוק של תחום.

<שמרית שקד: מקום תחום שמשמש.

<שמרית שקד: רגע, אני אקרא את הסעיף.

<שמרית שקד: זה יהיה עכשיו חדר או אולם או מקום תחום פתוח לציבור המיועד לפעילות גופנית או לספורט לרבות מגרשי ספורט.

<רות דיין מדר: כל פעילות ספורט?

<רות דיין מדר: גם אם עושים הליכה בפארק בגני יהושע?

יהודה גליק: הוא לא תחום.

<רות דיין מדר: יכול להיות שיש שם אזורים תחומים.

<רות דיין מדר: ואם יש מתקני טניס שהם תחומים?

<רות דיין מדר: גם הם?

מירב בן ארי: כן.

<רות דיין מדר: איך הרשות כבעלים תוכל לעשות את האחריות שלה?

מירב בן ארי: כמו עם גני השעשועים.

מירב בן ארי: כך במגרשי הטניס.

מירב בן ארי: אנחנו מצפים שאותם אנשים שנמצאים ינקטו אמצעים סבירים ואנחנו גם מצפים שמה שהם צריכים לעשות, יקרה.

מירב בן ארי: את יודעת, הוא נתן דוגמה מצוינת דווקא עם התחנות של האוטובוס, שגם שם יש היום את ההנחיה של החוק שאסור לעשן ועוד לא שמענו על מקרה שמישהו הלך ותבע את הרשות כי מישהו עישן לו בתחנה.

מירב בן ארי: אנחנו לא נצביע כי יש שני דברים.

מירב בן ארי: האחד, התרבות שיהודה ידבר עם אלאלוף.

מירב בן ארי: גם אני אדבר אתו ונראה איך פותרים את זה.

מירב בן ארי: יש לנו גם את הכנסת, שגם זה נושא שנשאר פתוח מהדיון הקודם.

יהודה גליק: השאלה היא כשאומרים משרדי ממשלה, האם זה כולל את בית הנשיא?

יהודה גליק: האם זה כולל את בתי המשפט?

יהודה גליק: האם זה כולל ביטוח לאומי?

יהודה גליק: אלה לא משרדי ממשלה.

מירב בן ארי: לא.

יהודה גליק: ברגע שאת אומרת שאלה כל מוסדות הממשלה, אז כל מוסדות הממשלה כולל גם את הכנסת.

<שמרית שקד: כרגע לא.

יהודה גליק: למה משרדי ממשלה כן ובתי משפט לא?

יהודה גליק: למה בית הנשיא לא?

יהודה גליק: למה ביטוח לאומי לא?

יהודה גליק: כל הדברים האלה הם לא משרדי ממשלה.

יהודה גליק: אם אנחנו אומרים מוסדות ממשלה ולא משרדי ממשלה, אז כל המוסדות של המדינה.

<שמרית שקד: אתה אומר לא מוסדות ממשלה אלא מוסדות המדינה.

יהודה גליק: מוסדות המדינה.

יהודה גליק: אני אומר מוסדות המדינה.

יהודה גליק: אגב, היועץ המשפטי של הכנסת אמר לי שאם זה מה שיהיה כתוב - - -

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אנחנו הולכים עם היועץ המשפטי ליושב ראש הכנסת.

מירב בן ארי: אתה יודע את זה.

<חגי לוין: הערה אחת לסעיף 8.

<חגי לוין: סעיף חדש, 24.

<חגי לוין: שוב, אותו סעיף כמו 2(א) למעט אזור מוגדר.

<חגי לוין: פשוט למעט אזור מוגדר.

<חגי לוין: שהאזור יהיה מוגדר.

מירב בן ארי: אנחנו נעבור בכל מקום ונראה.

<חגי לוין: כיוון שאנחנו מדברים כאן בדיני נפשות, אני באמת שואל האם אפשר להצביע היום על נוסח מצומצם.

מירב בן ארי: לא, כי הכנסת בחוץ.

<אודי קלינר: אנחנו לא מתנגדים.

<אודי קלינר: כל המקומות שאמרתם, מבחינתנו - - -

יהודה גליק: אז מוסדות המדינה.

יהודה גליק: מה לגבי עירייה?

יהודה גליק: עיריית תל אביב.

יהודה גליק: מותר שם לעשן או אסור שם לעשן?

<לילך וגנר: אסור.

<לילך וגנר: זה נכנס למקומות עבודה.

יהודה גליק: מה ההבדל בין בית משפט לבין שירות התעסוקה?

יהודה גליק: למה במקום משרדי ממשלה לא לומר מוסדות המדינה?

<אודי קלינר: גם לזה אין לי התנגדות עקרונית לצורך העניין.

יהודה גליק: מוסדות המדינה.

יהודה גליק: אנחנו יכולים לכתוב מוסדות המדינה?

יהודה גליק: אני רוצה לשמוע את התשובה.

<אודי קלינר: אין התנגדות.

מירב בן ארי: להם אין התנגדות.

מירב בן ארי: זה לא העניין.

מירב בן ארי: זה לא משרד הבריאות אלא זה משרד המשפטים.

מירב בן ארי: משרד המשפטים, שמעת את הדברים.

<לילך וגנר: אני צריכה לבדוק את זה, האם יש מונח כזה ומה הוא כולל.

מירב בן ארי: יהודה, היא תבדוק את העניין של מוסדות.

יהודה גליק: אין באמת הגיון שיש הבדל בין בית משפט לבין שירות התעסוקה.

מירב בן ארי: יהודה, אנחנו חייבים לסיים.

<עמוס האוזנר: גברתי, לגבי הוראת השעה.

<עמוס האוזנר: שלוש שנים זה המון זמן.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם.

מירב בן ארי: הדיון מסתיים.

מירב בן ארי: יהודה, אתה תדבר עם יושב ראש הוועדה לגבי התרבות.

מירב בן ארי: גם אני אדבר אתו.

מירב בן ארי: גם נושא הכנסת נשאר פתוח וזה הולך ליושב ראש הכנסת.

מירב בן ארי: לגבי מוסדות המדינה, משרד המשפטים ייתן תשובה על המושג של מוסדות המדינה.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: כל שאר הנושאים סגורים.

מירב בן ארי: אנחנו נביא את זה בימים הקרובים.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.