ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 929, 2018-01-23 11:32

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום מניעת פגיעה בתעשייה ובמשק בעקבות מחסור בחולות דקים.

משה גפני: אני התוודעתי לעניין הזה – גם החברים העלו את זה, מיקי לוי העלה את זה – ודיברתי עם האנשים, דיברתי גם עם המינהל וגם עם מנהל המפעל של תרמוקיר.

איתן ברושי: הוא כאן.

משה גפני: הייתי עכשיו בהרצאה בתל אביב והתברר שצדקתי.

משה גפני: לא הייתי בטוח שאני צודק.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו צריכים לחיות בעולם החדש אבל הממשלה בישראל יכולה להוביל למצב כזה בו נישאר עוד טרום העולם הישן והנה הדוגמה.

משה גפני: יש בעיה עם המחצבה שצריכה להעביר חולות למפעלים, בעיקר תרמוקיר שעם זה הוא מייצר את התוצרת שהוא עושה.

משה גפני: יש ויכוח בין המינהל לבין המחצבה שמייצרת חלק גדול מהחולות אתם משתמשים ובוויכוח הזה, בסופו של דבר מי שנפגע זה מי שאין לו שום בעיה, מי שעושה את עבודתו נאמנה.

משה גפני: יש אמירה בגמרא בארמית, טוביה חטא וזיגו מנגיד.

משה גפני: זאת אומרת, טוביה הוא זה שחוטא אבל מי שמקבל את המכות, זה זיגו.

משה גפני: אמרה בארמית בגמרא.

משה גפני: זאת אומרת, החולות הדקים נמצאים בוויכוח במינהל מקרקעי ישראל ומי שסובל, זה תרמוקיר.

משה גפני: אמר לי מנהל המינהל כשדיברתי אתו שכנראה זה הולך לפתרון אבל לצערי הרב הפתרון בושש לבוא והתוצאה היא קשה.

משה גפני: לכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה.

משה גפני: אני אבקש קודם מאלי כהן.

משה גפני: אתה לא חטאת, לפי מה שאני מבין אין לך עבירות.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: עד לרגע זה אני נקי.

משה גפני: זו מעלה במרחב הציבורי בו אנחנו חיים.

אלי כהן: אני רוצה להודות לך שנענית ואתה מקיים את הדיון.

אלי כהן: הסוגיה היא לא חדשה.

אלי כהן: הסוגיה היא סוגיה ותיקה שמכירים אותה היטב.

אלי כהן: המינהל מכיר אותה וגם משרד הכלכלה.

אלי כהן: היא לא התחילה היום אלא היא התחילה כבר לפני עשר שנים.

אלי כהן: אנחנו חווים בעשר השנים האחרונות עלייה דרמטית בהיקפי הבנייה במדינת ישראל, דבר מבורך, דבר שכולנו מברכים עליו.

אלי כהן: אני הייתי בשולי הדיון הקודם.

אלי כהן: צריך להיות ברור ש-70 אחוזים מחומר הגלם – וזה לא משנה אם אלה בלוקים, אם זה טיח, אם זה דבק לאריחים – מופקים מחול, חול שנמצא בשפע.

אלי כהן: לא אני אומר אלא יושבים כאן נציגי משרד התשתיות שעשו עבודה.

אלי כהן: עד 2040 יש חול במדינת ישראל, יש מספיק עתודות לכל ענף הבנייה.

אלי כהן: אבל מי ששולט על זה, זה גוף שנקרא רמ"י ורמ"י לא מוכן לשמוע.

אלי כהן: תלך- תבוא, תלך-תבוא במשך אין ספור שנים.

אלי כהן: אני מחזיר בידי עתירה מ-2010 אותה הגשתי כנגד המינהל.

אלי כהן: הגישו אתה יחד אתי חבריי בהתאחדות התעשיינים.

אלי כהן: אותו סיפור.

אלי כהן: שני דיונים.

משה גפני: למה אתם לא מקבלים את החולות?

משה גפני: בוא נמקד את זה.

אלי כהן: אנחנו לא מקבלים את החולות משום שמינהל מקרקעי ישראל מסרב להכיר בעובדה שיש מחסור.

משה גפני: מינהל מקרקעי ישראל, אני מבקש תשובות.

<ישי לוי: שלום אדוני.

<ישי לוי: אני מנהל תחום המחצבות ברשות מקרקעי ישראל.

<ישי לוי: אין מחסור בחומרי הגלם.

<ישי לוי: את זה צריך לשים על השולחן.

<ישי לוי: מינהל מקרקעי ישראל בשנת 2000 תכנן יחד עם משרד האנרגיה את החולות במישור רותם.

<ישי לוי: שם נאמדות הכמויות בכ-300 מיליון טון, מתוכם 65 מיליון טון זמינים לשיווק.

<ישי לוי: צריך להפריד בין הטענה לעניין חולות דקים, שזו פרקציה מסוימת מתוך החולות שנמצאים במישור רותם, לבין הטענה אם חסר או לא חסר חול.

<ישי לוי: אם כן, קודם כל, חול לא חסר במישור רותם.

<ישי לוי: מה טוענים התעשיינים, ואני מכבד מאוד את הדברים, ואנחנו בדין ודברים ארוך זמן עם אלי.

<ישי לוי: הטענה שלהם היא שיש מחסור ביצרנים של החולות הדקים.

<ישי לוי: רשות מקרקעי ישראל, לפחות משנת 2014, עת התחלנו להוציא – אגב, הוצאנו כ-17 מכרזים לחול.

<ישי לוי: במכרזים האחרונים שרשות מקרקעי ישראל הוציאה, היא הכניסה את האופציה לתוך תנאי המכרז שניתן להקים.

<ישי לוי: הזוכה בשטח הכרייה לחול יכול להקים מתקן לחולות דקים.

משה גפני: לא למדתי היסטוריה בבית הספר.

משה גפני: כן למדתי אבל לא הקשבתי.

משה גפני: לצורך העניין אני אלי כהן, אני הבעלים של תרמוקיר, אין לי מה לעשות בחיים ואני מתקשר לגפני.

משה גפני: הוא ממציא את הבעיה הזאת.

משה גפני: יש לו חומרים, יש במישור רותם והוצאתם מכרזים והכול בסדר.

משה גפני: משעמם לו?

משה גפני: אם משעמם לו, יש לי תעסוקה בשבילו.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אני דיברתי עם מנהל המינהל.

משה גפני: הוא הודה שיש בעיה.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: אתה מספר לי מה יש במישור רותם?

משה גפני: אני לא בדיון עכשיו על מישור רותם ואני לא בדיון על המינהל.

משה גפני: יגיע היום שיהיה כאן דיון על המינהל.

משה גפני: תאמין לי.

משה גפני: יש גבול להתנהגות הזאת.

משה גפני: הוא לא מקבל חומר.

משה גפני: תגיד לי למה.

<ישי לוי: אני מבקש עוד פעם להדגיש.

משה גפני: אל תתחיל אתי כמו באגדה של פסח מתחילה עובדי עבודה זרה היו אבותינו.

משה גפני: תגיד לי מה הוא מקבל היום ומה הוא לא מקבל ולמה.

<ישי לוי: היום יש אפשרות לקבל חולות דקים במישור רותם כולל הבעיה שדיבר עליה מנהל המינהל עם אותו גורם שאדוני הזכיר שנעצר הרישיון שלו לאור פעילות בלתי חוקית.

<ישי לוי: הנושא הוסדר ויש הסכם אתו.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אלי כהן, אומר האחראי על הכרייה ועל המחצבות ברשות מקרקעי ישראל שאין בעיה.

משה גפני: הבעיה הוסדרה.

משה גפני: אתה מקבל חולות דקים.

אלי כהן: הוא טועה ומטעה.

משה גפני: מר כהן, הזכות להגיד ולהשמיץ היא רק שלי.

אלי כהן: אבל הוא טועה.

אלי כהן: אני לא השמצתי אותו.

אלי כהן: הוא טועה ומטעה.

משה גפני: תגיד לי רק עובדתית.

אלי כהן: הבעיה לא התחילה עם מחצבת חולות לבנים.

אלי כהן: את הדיון עם מינהל מקרקעי ישראל אני מקיים כבר למעלה משנתיים.

אלי כהן: אני מתריע וחוזר ומתריע שהמצוקה של החולות הדקים היא מצוקה אמיתית וקשה והם מסרבים להכיר בזה.

משה גפני: הם לא מעבירים לך?

משה גפני: מה הבעיה?

אלי כהן: הם לא מוציאים מכרזים ייעודיים שאפשריים לניקוי חולות.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה הם לא מוציאים?

משה גפני: איזה עניין יש להם?

אלי כהן: תשאל אותם.

משה גפני: לא.

משה גפני: מה נראה לך?

אלי כהן: נראה לי שהם פשוט מאוד דואגים לכיס של מינהל מקרקעי ישראל, מעלים את שיטת התמלוג לרמות בלתי אפשריות.

אלי כהן: אם התמלוג היה שלושה שקלים, היום הוא עלה ל-35 שקלים ואנחנו התעשיינים, זה מתגלגל לפתחנו.

אלי כהן: אתה מבין?

אלי כהן: אני בן ערובה פעם של חולות לבנים.

משה גפני: הוא אומר שהמחצבה שם פועלת בניגוד לחוק.

אלי כהן: מה זה ענייני?

אלי כהן: תפתרו את הבעיה עם חולות לבנים.

אלי כהן: לי אין מניות בחולות לבנים, אני גם לא רוצה להיות.

אלי כהן: אני תעשיין.

<ישי לוי: אדוני, אני מבקש להוסיף עוד כמה מלים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אבל אני רוצה שתענה לי לשאלה.

משה גפני: יש לכם בעיה עם חברה שהיא חברת כרייה שלא קשורה לעניין.

<ישי לוי: הבעיה נפתרה.

משה גפני: נפתרה, זו בשורה טובה.

משה גפני: לו יש חברה והחברה הזאת, לדבריו כאן בוועדה, הוא לא מקבל את זה.

משה גפני: לא יצא מכרז.

משה גפני: הוא לא מקבל את החומר שהוא זקוק לו.

משה גפני: אתה אומר שהבעיה נפתרה.

משה גפני: הוא יכול מחר לקבל את החומר?

<ישי לוי: הוא יכול מחר לקבל את החומר ורשות מקרקעי ישראל ממשיכה לפעול כדי שיהיו לא רק שני אתרים - - -

משה גפני: אבל הוא מקבל את החומר מחר.

<ישי לוי: הוא יכול לקבל את החומר.

<ישי לוי: דרך אגב, הוא יכול לקבל את החומר גם כאשר אותו יצרן היה לו איזשהו דין ודברים אתנו.

משה גפני: נאמר לי על ידכם שהוא לא יכול לקבל את החומר כי יש שם בעיה.

משה גפני: אמרו לי שהבעיה עומדת להיפתר.

<ישי לוי: נפתרה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: זאת ועדה של הכנסת.

משה גפני: ועדה פחות או יותר חשובה אפילו.

משה גפני: אנחנו לא משטרה ואנחנו לא חוקרים.

משה גפני: לנו יש רק סנקציות.

משה גפני: אם יתברר לי מחר שמה שאתה אומר הוא לא מדויק והוא לא מקבל את החומר, למינהל תהיה כאן בעיה בוועדה.

משה גפני: אנחנו לא אוהבים שעובדים עלינו.

<ישי לוי: חס וחלילה.

משה גפני: אנחנו לא משטרה.

משה גפני: אנחנו לא חוקרים.

משה גפני: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה הציבורית.

משה גפני: אין לנו שום דבר נגד המינהל – קצת נסחפתי עכשיו במשפט הזה אבל אין לנו שום דבר נגד המינהל – אנחנו רוצים לעזור לאנשים שעובדים, שיש להם פועלים ויש להם עובדים והם רוצים לשלם שכר ורוצים לייצר את מה שצריך לייצר והתפקיד שלכם כאנשי ציבור, כחברה ממשלתית, לדאוג לכך.

משה גפני: אם אתה אומר שמחר הוא יכול לקבל חולות דקים, יוצא מכרז והכול בסדר, אני מברך אותך.

משה גפני: אם היו שואלים אותי, אפילו הייתי נותן למינהל מקרקעי ישראל את פרס ישראל.

איתן ברושי: שקודם ידליקו משואה.

משה גפני: כן.

משה גפני: לזה התכוונתי.

משה גפני: אבל אם יתברר שזה לא נכון או שזה לא מדויק, אל תהפכו אותי ליריב שלכם.

<ישי לוי: אדוני, אני יכול להציג לך כאן את ההסכם.

משה גפני: אל תציג לי.

משה גפני: אני מאמין לך.

משה גפני: הוא יכול לקבל?

<ישי לוי: המחצבה שהייתה אתה בעיה בהתייחס לרישיון הכרייה, הבעיה הזו נפתרה.

משה גפני: הוא יכול לקבל?

משה גפני: הכרייה לא חשובה לי.

משה גפני: הוא מקבל את החולות הדקים מחר?

<ישי לוי: הוא יקבל את הרישיון.

<ישי לוי: מבחינתנו יש המלצה לתת לו את הרישיון והוא יכול לפנות אליו ולהמשיך את מהלך העסקים כרגיל.

<ישי לוי: אני חייב להוסיף עוד שני משפטים.

משה גפני: רק בנושא הדיון.

<ישי לוי: בהקשר לדיון הספציפי הזה.

<ישי לוי: רשות מקרקעי ישראל פעלה במסגרת המכרזים שהיא הוציאה – חשוב לדעת את זה – כדי שניתן יהיה גם באתרים הנוספים להקים מתקנים לחולות דקים.

<ישי לוי: לא רק השניים האלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מצוין.

<ישי לוי: דיברתי עם חברת אבן וסיד שיש לה הרשאה בשטח והיא אמרה לי שאני יכול להגיד בשמם.

<ישי לוי: אנחנו פנינו גם לוועדות התכנון.

<ישי לוי: ברגע שהתכנית שלהם מאושרת, זה כבר הופקד, הם מקימים בתוך מספר חודשים מתקן נוסף.

<ישי לוי: יש כאן נציג נוסף של חברה שהוא יביא את הדברים בשם עצמו.

<ישי לוי: גם בפעילות מול משרד הכלכלה מקדמים הקמה של מתקן.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אתה אומר דברים טובים היום.

<שרגא ברוש: אני רוצה לומר מילה.

<שרגא ברוש: הוועדה הזו כל פעם נדרשת לבעיה ולשמחתי גם פותרת אותה אבל כל פעם היא נדרשת לבעיה.

<שרגא ברוש: אני יושב בשקט ומקשיב לך.

<שרגא ברוש: למה לפני חודשיים לא עשית את מה שעשיתם אתמול?

<שרגא ברוש: הרי לא המצאתם את הגלגל, לא בראתם משהו שלא היה קודם אלא פשוט אחרי שדיבר יושב ראש הוועדה - - -

<ישי לוי: ממש לא.

<ישי לוי: אתה טועה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: מותר לו להגיד.

משה גפני: אני אתן לך להגיב.

<שרגא ברוש: הנושא של הבירוקרטיה והרגולציה העודפת, שאנחנו מדברים על זה כל כך הרבה, זה בדיוק סוג התגובה.

<שרגא ברוש: כל מה שאפשר לפתור שלשום, למה לפתור היום?

משה גפני: נכון.

<שרגא ברוש: זאת הבעיה.

<שרגא ברוש: אתה יודע, היינו חוסכים עבודה מכם, מאתנו מהם, מכל העולם ואחותו.

<שרגא ברוש: לא המצאתם כלום בפתרון הזה.

משה גפני: ישי, תגובה.

משה גפני: אני מעיד שמה ששרגא אמר במקרה הזה נכון.

משה גפני: למה זה נכון?

משה גפני: אני לא רציתי לקיים את הדיון הזה, באמת.

משה גפני: יש לנו הרבה דיונים על מפעלים שבאמת נזקקים יותר לדיון הזה.

משה גפני: אבל דיברתי אתכם.

משה גפני: דיברתי עם מי שעומד בראש והודו בפניי שיש בעיה.

משה גפני: אמרו שחברת הכרייה עברה על החוק והייתם צריכים לקבל ממנה כסף.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: אבל שרגא צודק, למה לא פתרתם את הבעיה קודם?

משה גפני: זה עמד על סף פתרון.

משה גפני: אתה יודע מה הבעיה שלי?

משה גפני: שאני עושה שיעורי בית.

משה גפני: זאת הבעיה.

משה גפני: הייתי צריך לבוא לכאן בלי לדעת שום דבר ולראות שיש ויכוח בין שרגא ברוש לבין ישי ממינהל מקרקעי ישראל ואני לא יודע מי צודק.

<ישי לוי: אני חייב לומר לאדוני שאנחנו את ההסכם הזה מקדמים עוד הרבה לפני שהוא בא.

משה גפני: אמרת שיש כאן עוד חברת כרייה.

איתן ברושי: יש גם עוד חברי כנסת.

<ישי לוי: נציג של בן ארי.

רפאל אדרי: משנה למנכ"ל קבוצת אליקים בן ארי.

משה גפני: במה אתם עוסקים?

רפאל אדרי: אנחנו עוסקים בתחום המחצבות מזה מספר רב מאוד של שנים.

רפאל אדרי: בתחום המחצבות בכלל וגם בתחום החול בפרט.

רפאל אדרי: יש לנו מחצבה במישור רותם מזה מספר שנים.

משה גפני: כמה אחוזים מהחול אתם מספקים?

משה גפני: אתם חברה גדולה?

רפאל אדרי: חברה שנחשבת לבינונית.

רפאל אדרי: אבל הדיון כאן מתייחס לחולות דקים.

משה גפני: על זה אני מדבר.

רפאל אדרי: חולות דקים לא סיפקנו עד היום.

רפאל אדרי: אבל אני אגיד לך מה ישי רצה לומר.

משה גפני: מה ישי רצה לומר דרכך?

רפאל אדרי: את זה אני יכול לאשר.

רפאל אדרי: חברת בן ארי הגישה בקשה להקצאת קרקע במישור רותם בסמוך למחצבה שיש לנו על מנת להקים מפעל גדול ורציני מאוד לייצור חולות דקים שאמור לתת מענה לרוב הצרכים שקיימים במדינת ישראל בתחום הזה.

רפאל אדרי: אנחנו בעצם בישורת האחרונה של קבלת ההקצאה.

משה גפני: כן, אבל אתה לא פותר את הבעיה שלו.

רפאל אדרי: זה לא פותר את הבעיה של אלי למחר אבל זה פותר אותה לעוד שלושה-ארבעה חודשים בוודאי.

רפאל אדרי: דרך אגב, משלושה-ארבעה חודשים להרבה שנים קדימה.

רפאל אדרי: אנחנו מעריכים את זה כארבעה חודשים.

משה גפני: בסדר.

<חגי אדרי: התאחדות התעשיינים.

משה גפני: אני אתן לך אבל קודם חברי הכנסת.

איתן ברושי: אני רוצה לספר סיפור למה יש לנו בעיה עם הרשות.

איתן ברושי: אני ליוויתי תקופה ארוכה את קיבוץ מרום גולן כאשר הסתיים ארוך של מחצבה של טוף שמזה הוא מתפרנס על הגבול, ממש במוצב 110.

איתן ברושי: ניסינו למצוא דרכים.

איתן ברושי: קיבוץ מרום גולן, מי שיודע, הוקם אחרי מלחמת ששת הימים וגם עמד במבחנים קשים.

איתן ברושי: לא הסכימו לתת לו פטור להמשך היכולת להתפרנס מהטוף שיש.

איתן ברושי: הגיעו למשפטים עם המינהל והייתה התעקשות של אותם אנשים עם עורך דין שהתחלף בינתיים.

איתן ברושי: אני לא בטוח שהשיטה השתנתה.

איתן ברושי: לא מצאו פתרון לישוב וזה לא על הגבול אלא זה על הגדר של הגבול עם כל מה שקורה בסוריה.

איתן ברושי: בסוף מי זכה במכרז?

איתן ברושי: תבינו איזו מדינה משוגעת.

איתן ברושי: זכתה חברה – ואין לי שום טענה, אני לא מכיר אותה – מראשון לציון להפעיל מחצבה שהקיבוץ פיתח על טוף שברמת הגולן בשני מקומות על הגבול.

איתן ברושי: המחצבה שיכול לקבל אותה גם גורם עוין ולקבל שם במכרז ולהושיב גורם עוין על הגבול עם סוריה וכל אחד יודע מה קורה שם.

איתן ברושי: מי עמד מולו?

איתן ברושי: קיבוץ מרום גולן.

איתן ברושי: הוא נולד שם וחי שם.

איתן ברושי: זאת רשות מקרקעי ישראל, מדינת ישראל 2018-2017, ממשלה שאומרת שהיא ממשלה ציונית, ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות.

איתן ברושי: אתם חלון הראווה של הביזיון הזה.

משה גפני: אבל זה יהיה בדיון שנקיים על מינהל מקרקעי ישראל.

משה גפני: נקיים את הדיון הזה.

איתן ברושי: לכן גם אין מחצבות.

איתן ברושי: ייקוב הדין את ההר.

משה גפני: מיקי, אתה רוצה לומר משהו?

מיקי לוי: הכול כתוב במכתב שהגשתי.

משה גפני: התאחדות התעשיינים, בקצרה.

<חגי אדרי: ממש בקצרה.

<חגי אדרי: בעניין החול קודם כל.

משה גפני: חולות דקים.

<חגי אדרי: חולות דקים.

<חגי אדרי: המחצבה שנסגרה ועכשיו הגיעה להסדר, הבעיה התחילה הרבה לפני.

<חגי אדרי: זאת אומרת, גם כשהמחצבה הזאת פעילה והיא תחזור להיות פעילה בקרוב, אנחנו מדברים על מחסור של 300-200 אלף טון בשנה.

<חגי אדרי: הפתרונות שעובדים עליהם, שהם ארוכי טווח, הם בתחילת הדרך אבל צריך לראות שהחול מתאים.

<חגי אדרי: לא בהכרח כל חול שקיים היום בשוק מתאים.

<חגי אדרי: גיאולוגים באו והסבירו למינהל מקרקעי ישראל איפה יש חול מתאים ואיפה החול לא מתאים.

<חגי אדרי: לכן המליצו להוציא למכרז שתי מחצבות חול חדשות שאנחנו יודעים שהחול מתאים ושאם ישתמשו בהם, זה יפתור את הבעיה.

<חגי אדרי: הוויכוח כאן אם יצאו למכרז שתי המחצבות האלה או לא יצאו למכרז.

<חגי אדרי: עוד שני משפטים.

משה גפני: ממש בקצרה, לגופו של עניין.

<חגי אדרי: הנושא הוא לא רק חולות דקים.

<חגי אדרי: יושבים כאן נציגים של התעשייה שאומרים שגם בחולות רגילים יש מחסור ואנחנו יודעים שיש מחסור גם בחולות לבנייה ולא רק בחולות דקים.

<חגי אדרי: ההתנהלות היא בעוד הרבה תחומים אחרים של אגרגטים ויושב כאן עוד בעל מחצבה שכבר כמה שנים טובות מחכה לאישור לעבוד.

משה גפני: מי זה.

<אריק בוגנר: אני.

משה גפני: למה אתה מחכה?

<אריק בוגנר: התנהלות.

מיקי לוי: חסר חול לבנייה רגילה?

מיקי לוי: מה שהוא אמר, זה אומר שאנחנו דופקים את כל המערך של הבנייה במדינת ישראל, אם מה שהוא אמר עכשיו זה נכון.

מיקי לוי: חברים, אתם מבינם מה זאת האמירה הזאת ומה היא עושה לנו?

משה גפני: אתה ביקשת רישיון?

<אריק בוגנר: אני ביקשתי רישיון לפני שבע שנים.

משה גפני: מה קרה בינתיים?

<אריק בוגנר: קיבלתי פטור ממועצת רמ"י.

<אריק בוגנר: עד היום לא קיבלתי את ההרשאה לחציבה.

משה גפני: למה?

<אריק בוגנר: התנהלות בירוקרטית של רמ"י.

<חגי אדרי: זה על שולחן הוועדה.

<אריק בוגנר: היום זה נמצא על שולחן הוועדה לאשר את הפטור הזה.

<אריק בוגנר: אחרי שבע שנים של התנהלות.

משה גפני: מה נמצא על שולחן הוועדה?

<אריק בוגנר: לטענתם.

<אריק בוגנר: אני לא יודע.

מיקי לוי: אולי בגלל הדיון בוועדת הכספים הם עכשיו ממהרים.

משה גפני: ישי, אני לא התכוונתי לזה.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: אני הייתי בטוח שהכול בסדר אלא שיש בעיה עם החולות הדקים בגלל הסיפור של הכרייה במחצבה שהיא עוברת על החוק.

משה גפני: מתברר שיש בעיה הרבה יותר גדולה.

<ישי לוי: אני רוצה להוסיף עוד כמה משפטים.

<ישי לוי: אנחנו בהתייעצות - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: לענות.

<ישי לוי: לענות.

<ישי לוי: אני אענה באופן ישיר לטענות שעולות כאן.

משה גפני: תענה לנו.

<ישי לוי: אני אענה לוועדה.

<ישי לוי: קודם כל, מעלים כאן טענות מבלי לפרט את המידע.

<ישי לוי: אנחנו לא מדברים כאן על חולות אלא אנחנו מדברים כאן על אגרגטים.

<ישי לוי: במקרה הזה מדברים על מוזאיקה.

<חגי אדרי: לא.

<חגי אדרי: זה קשור.

משה גפני: לא.

משה גפני: הדיון לא יימשך כך.

<ישי לוי: דובר כאן על טוף במרום גולן.

<ישי לוי: אני רק רוצה להזכיר שההרשאות שניתנו לקיבוץ מרום גולן על ידי ועדות ביין ושניים שהוקמו בשנת 2005 קבעו מועד של השבת המחצבות לרשות מקרקעי ישראל.

<ישי לוי: הנושא הזה נבחן משפטית ובית המשפט, בהסכמה עם הצדדים, הם מחקו בסופו של דבר את העתירה והבינו שיש להוציא מכרז.

משה גפני: שאלה.

משה גפני: יש איזו בקשה לפטור על שולחן הוועדה שאנחנו צריכים לאשר?

<ישי לוי: אני אתייחס.

<ישי לוי: חברת צמיתות קיבלה בשעתו הקצאה בפטור ממכרז למחצבה.

<ישי לוי: בהתאם לסעיף 5(ג) לחוק נכסי המדינה, הקצאה של מחצבה מעל עשרים שנים דורשת את אישור ועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: את מה?

<ישי לוי: את אישור ועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: על מה?

<ישי לוי: הקצאה של מחצבה מעל עשרים שנים.

<ישי לוי: עבדך הנאמן שלח בקשה שהיא צריכה להידון כאן.

איתן ברושי: למה לא ביקשתם את זה לגבי מרום גולן?

<ישי לוי: זה בעקבות החלטת ועדת השניים בביין.

<ישי לוי: זה לא קשור לנושא.

איתן ברושי: הם אשמים בכל הבעיות של המדינה.

<ישי לוי: הבקשה מונחת כאן.

<ישי לוי: היא אושרה אצלנו, אצל כל הגורמים.

משה גפני: זה יאושר גם כאן בעזרת השם, אם לא יהיו בעיות.

משה גפני: יכול להיות שיש בעיות אבל אם לא יהיו בעיות, זה יאושר כאן.

אלי כהן: אני רוצה בכל זאת לחזור למציאות ולדבר על נתונים ולא על סמך טיעונים שלנו, של התעשיינים שכביכול אנחנו לא מבינים ולא יודעים מה אנחנו עושים.

אלי כהן: אני מחזיק מסמך של מינהל לאוצרות הטבע, של מר שארבל שחאדה שיושב כאן שפנה ביוזמתו למינהל, אחרי שעשה את כל הבדיקות המינורולוגיות, ההתאמות של כל החול שנמצא במדינת ישראל, וקבע שורה של המלצות כשהוא קובע חד משמעית שיש מחסור חמור לתעשיית חולות הדקים במדינת ישראל, ואם רוצים לבנות עד 2040 שישים אלף יחידות דיור, חייבים לעשות.

אלי כהן: אני לא מבקש שום דבר.

אלי כהן: אני מבקש להיצמד לנייר הזה.

אלי כהן: אפשר להיצמד לנייר הזה?

אלי כהן: אפשר לקבל המלצות של חברך ממשרד האנרגיה והתשתיות, שהוא זה שמוסמך להגיד אם יש חול או אין חול?

משה גפני: הבנו.

משה גפני: ישי, אני הבנתי את הדיון.

משה גפני: אתה אומר שיש אצלנו את הבקשה ואנחנו כמובן נקדם אותה.

משה גפני: יש בעיה, כפי שאני מתרשם, כפי שהחברים כאן מתרשמים, עם העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש ממך דיווח תוך חודש לדעת מה קרה עם הנושא הזה של החולות, עם המכרזים ועם הכול אחרי שגם אנחנו נאשר.

משה גפני: תגידו לנו האם הבעיות נפתרו, האם עדיין יש בעיות.

משה גפני: מותר שיהיו בעיות וצריך להתמודד אתן.

משה גפני: אני מבקש דבר אחר לגביו התכנסה הוועדה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם תרמוקיר תקבל את החולות הדקים בימים הקרובים.

משה גפני: בשבילי זאת תהיה שמחה שהבעיה הזאת נפתרה.

משה גפני: התוודענו לבעיה יותר גדולה, יכול להיות שהיא תטופל והיא תסודר, יכול להיות שלא ונצטרך להתמודד עם זה, אבל אנחנו נתכנסנו לצורך העניין כשהתברר שאין פתרון לאחר שדיברתי עם היושב ראש שלכם.

משה גפני: התברר שאין פתרון.

משה גפני: אני שמח על מה שאתה אומר עכשיו, שיש פתרון.

משה גפני: אני גם מאמין לך.

משה גפני: אם יתברר שהבעיה לא נפתרה, יהיה שבר גדול מבחינת הוועדה.

משה גפני: לכן אני מבקש גם ממך וגם מאלי כה לדעת במהלך השבוע הבא האם אתם פתרתם את הבעיה שלכם.

משה גפני: לא פתרתם את הבעיה הכללית.

משה גפני: הבעיה הכללית, אני רוצה חודש, אני מבקש דיווח האם הבעיה הכללית נפתרת.

משה גפני: אני אבקש את הדיווח במהלך השבוע הבא.

משה גפני: אני מאמין לישי, אני מאמין לו שהבעיה שלכם תיפתר.

משה גפני: אם הבעיה חס וחלילה לא נפתרת, יהיה שבר עם הוועדה כי זה להגיד לכולם שהבעיה הזאת נפתרת ומתברר שיש בעיות אחרות וזה בסדר.

משה גפני: זה לא בסדר אבל צריך להתמודד עם זה.

<נעמה קאופמן פס: אני משנה למנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה.

<נעמה קאופמן פס: אם יורשה לי לחדד לגבי כל הדברים שעולים כאן.

<נעמה קאופמן פס: יש שלוש בעיות.

<נעמה קאופמן פס: טווח קצר, מחר בבוקר, טווח בינוני וטווח ארוך.

<נעמה קאופמן פס: יש בעיה מחר בבוקר, יש בעיה בעוד כמה חודשים ויש בעיה שהיא לטווח ארוך.

<נעמה קאופמן פס: אם לא נערכים היום, מי שלא טרח בערב שבת, לא יאכל בשבת.

<נעמה קאופמן פס: לכן חלוקת הבעיה לשלושת הפרקציות האלה היא מאוד מאוד חשובה.

<נעמה קאופמן פס: משרד הכלכלה והתעשייה פועל בשבועות האחרונים ביחד עם רמ"י והממונה על המכרות לפתרון הבעיה בטווח קצר.

<נעמה קאופמן פס: כנראה שאלי כהן בעזרת השם בעוד יומיים יגיד שבטווח הקצר יש פתרון לבעיה והפתרון לבעיה הזאת יעזור לכמה חודשים.

<נעמה קאופמן פס: בטווח הבינוני – שוב, יש הבדל בין חול לבין המתקנים שלו – הנושא של המתקנים, משרד הכלכלה והתעשייה גם מקדם פטור ממכרז כדי לייצר את המתקנים.

<נעמה קאופמן פס: נשארת השאלה השלישית שהיא איך אנחנו נערכים לטווח הארוך ביחד עם הממונה על המכרות ורמ"י.

משה גפני: מה אתם עונים על השאלה הזאת לטווח הארוך?

<נעמה קאופמן פס: אני אומרת שקודם כל טיפלנו בטווח הקצר המיידי, החירום, ועל זה עבדנו מאוד מאוד קשה ויש פתרון בטווח הקצר והמיידי.

<נעמה קאופמן פס: בטווח הבינוני של הקמת המתקנים, משרד הכלכלה והתעשייה פועל באינטנסיביות לא פחות, ימים שלמים, כדי לפתור את הבעיה בטווח הבינוני של הקמת מתקנים.

<נעמה קאופמן פס: יחד עם זאת, הנושא של הפתרון לטווח ארוך מחייב התייחסות.

<נעמה קאופמן פס: אחרי שפתרנו את בעיית החירום בזמן קצר ואנחנו עובדים על הבינוני, אנחנו עובדים על הטווח הארוך וכאן יוכלו גם להתייחס חבריי מרמ"י.

משה גפני: כן, אבל אני לא ממשיך את הדיון הזה.

<נעמה קאופמן פס: שלא ניפגש כאן בעוד ארבעה חודשים באותו מקום.

משה גפני: ניפגש.

משה גפני: בעזרת השם ניפגש.

<נעמה קאופמן פס: אני מקווה שלא כי נפתור את הבעיה.

משה גפני: ניפגש.

משה גפני: נעשה כאן חגיגה על כך שהבעיות נפתרו.

<נעמה קאופמן פס: אנחנו עובדים על זה.

משה גפני: מה לעשות שאתם עובדים.

משה גפני: לכן אתם בתפקידים האלה.

משה גפני: אני רוצה לעשות את חלוקת העבודה אחרי שסיכמתי את הדיון הזה.

משה גפני: חלוקת העבודה היא כזאת.

משה גפני: תפקידכם, גם המינהל וגם משרד הכלכלה וגם הגופים האחרים שנמצאים כאן, לפתור את הבעיה.

משה גפני: תפקידנו לפקח על עבודת הממשלה.

משה גפני: זה התפקיד שלנו.

משה גפני: זאת החלוקה במשטר הדמוקרטי בו אנחנו חיים.

משה גפני: אם אנחנו הולכים במתווה שאתם הצגתם כאן, אני שמח.

משה גפני: אם מעלים את הבעיות, מציפים אותן, מתמודדים אתן, אני רוצה לדעת עדכון.

משה גפני: אם זה נפתר, נפתר, ואם זה לא נפתר, אנחנו נקיים את הדיונים האלה.

משה גפני: אם זה נפתר, אנחנו נשמח כאן ונשבח אתכם.

אלי כהן: אבל כבוד היושב ראש, תחדד.

אלי כהן: אתה מדבר גם על פתרון ארוך טווח.

אלי כהן: אני רוצה לשים את זה כאן על השולחן.

משה גפני: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: מה היית עושה בלעדיך?

אלי כהן: ההסכם עליו הם חתמו הוא לתשעה חודשים.

משה גפני: אתה יותר חכם ממני.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: לא אמרתי.

משה גפני: אני כאן שלושים שנים ואני מכיר את השפה של כולם.

משה גפני: כבר אי אפשר לחדש לי הרבה.

משה גפני: אפשר, אבל למשל כשמקליטים אותי כשאני לא רוצה.

משה גפני: גברת נעמה וישי, אני מדבר על הפתרון לטווח הקצר.

משה גפני: אני רוצה את הפתרון.

משה גפני: לשם כך התכנסנו.

משה גפני: לא התכוונתי לקיים דיון גדול על הנושא של מינהל מקרקעי ישראל.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: אם יש את הפתרון, בסדר.

<נעמה קאופמן פס: יש.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוועדה השיגה את מטרתה בעניין הזה אבל התברר שיש בעיות נוספות והצגת את זה נכון.

משה גפני: גם ישי אמר את זה וגם החברים אמרו זאת.

משה גפני: יש בעיה לטווח הבינוני ויש בעיה לטווח הארוך.

<נעמה קאופמן פס: הבינוני גם נפתר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש את התשובה לגבי הטווח הקצר.

משה גפני: במהלך החודש הזה אני מבקש את הפתרון שאתם מציגים לטווח הבינוני.

משה גפני: אם אתם יכולים להציג לנו פתרון לטווח הארוך, מצוין.

משה גפני: אם לא, אנחנו נקבע מועד.

מיקי לוי: כולל חול בכרייה רגילה.

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: כולל הכול.

משה גפני: דוקטור מי מימרן, בבקשה, משפט.

<יעקב מימרן: חצי משפט.

<יעקב מימרן: אני יושב ראש איגוד בעלי המחצבות וכיהנתי בעבר לפני פרישתי משירות המדינה כמפקח על המכרות, תפקיד שידידי שארבל שחאדה ממלא היום.

<יעקב מימרן: היות והוועדה הועילה בטובה לפרוס טיפה את היריעה על מצוקה כללית בחומרי גלם, אני רוצה רק נתון שכדאי לדעת.

<יעקב מימרן: מספר מחצבות האבן בישראל ירד במשך 18 השנים האחרונות מ-50 ל-27.

משה גפני: למה ירד?

איתן ברושי: הרוב הולך לעזה.

משה גפני: למה ירד?

<יעקב מימרן: מכיוון שמחצבות קטנות נסגרו ומחצבות ללא הרשאות של רשות מקרקעי ישראל הוצאו למכרזים.

מיקי לוי: ובצדק.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אז מה אתה רוצה לומר לנו?

<יעקב מימרן: אני רוצה לומר שאני מבקש וממליץ בפני הוועדה הנכבדה הזאת להידרש לסוגיה הזאת מכיוון ששרשרת ביצוע הפרויקטים של דיור ושל תשתיות לאומיות, יש לה חוליה אחת ואם היא לא תתחזק, חוליית הספקת חומרי הגלם, השרשרת כולה תתנתק.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רבותיי, אני חוזר על הסיכום.

משה גפני: אני מבקש את הדיווח לטווח הקצר בשבוע הבא.

איתן ברושי: גם ממנהל המפעל.

משה גפני: כן.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: לטווח הבינוני והארוך, אני מבקש בתוך חודש.

משה גפני: אפשר להגיד שנפתרה הבעיה בטווח הבינוני ולגבי הארוך אנחנו נקבע מועד אחר או שבתוך חודש תגידו את הפתרון גם לגבי הטווח הארוך.

משה גפני: אני רוצה שתדעו מבחינה תקנונית.

משה גפני: הוועדה שמוסמכת לדון במינהל מקרקעי ישראל זאת ועדת הכלכלה ולא ועדת הכספים.

משה גפני: ועדת הכספים נוטלת על עצמה נושאים שבהם עובדים נפגעים.

משה גפני: יש בעיה או בירוקרטית או כספית, אנחנו לוקחים את זה על עצמנו.

משה גפני: במציאות הזאת, כפי שעלה כאן מהדיון, אני לא מדבר על כל מה שקשור למינהל מקרקעי ישראל, אבל אני מדבר על הדיונים האלה של מפעלים שמעסיקים עובדים, שבגלל בירוקרטיה או בגלל חוסר תקציב המפעלים האלה עלולים להיסגר.

משה גפני: לכן אנחנו נדרשים לעניין הזה ואני מקווה שזה בסופו של דבר יועיל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סיימנו את הדיון בעניין הזה.