הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 195, 2018-01-22 09:30

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא מכירת סיגריות לקטינים.

יפעת שאשא ביטון: למעשה, לפני מספר חודשים אנחנו קיבלנו מספר מיילים מד"ר לוריא בנושא ולאחרונה שודרה כתבה שאנחנו מיד נצפה בה, שבה בעצם נראה האבסורד שבקלות של מכירת סיגריות לקטינים, חוסר אכיפה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו לא מתפקדים בכל מה שקשור לתחום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שאנחנו כולנו נראה את הכתבה כדי שהיא תהיה פלטפורמה לדיון ומשם נצא למה שאנחנו מצפים ומה שאנחנו רוצים בדיון הזה, כדי למנוע את מה שתראו כאן עוד רגע על המסך.

יפעת שאשא ביטון: רק משום שאנחנו צריכים להסדיר את נושא זכויות היוצרים אז אני רוצה להקריא, אני אקריא את הכול.

יפעת שאשא ביטון: "אני מוסמך להעניק אישור ומאשר להקרין את הכתבה 'ילדים מעשנים', מעין פרתי, 'תכנית חסכון', נובמבר 2017, ללא תמורה, בישיבת הוועדה לזכויות הילד שתתקיים ב-22.1.2018, לשדרה באתר בשידור ישיר כחלק משידור הדיון בוועדה וכי הקלטת השידור, לרבות הקרנת הוועדה, תועמד לעיון הציבור באתר הוועדה, באדיבות התכנית הכלכלית חדשות ערוץ 2".

יפעת שאשא ביטון: חתומה פה אלה גדסי חדשות 2.

יפעת שאשא ביטון: נמצאת איתנו כאן גם הכתבת מעין פרתי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצפה בכתבה, תוכלי לומר כמה מלים, אני אפתח את הדיון ואנחנו נמשיך אחר כך לנוכחים הנוספים, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: (שידור הכתבה).

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מעיין, את רוצה לומר כמה מלים?

<מעיין פרטי: כן, אני אשמח.

<מעיין פרטי: אנחנו קיבלנו פניות מהורים ברחבי הארץ שבעצם מספרים לנו שהילדים שלהם חוזרים עם קופסאות של סיגריות הביתה והם לא הצליחו להבין למה זה קורה.

<מעיין פרטי: יצאנו עם כמה תחקירניות ועם כמה ילדים שליווינו אותם כמובן בזמן שהם קנו בחנות.

<מעיין פרטי: נשארנו בחוץ כדי שלא יעלו על זה שאנחנו נמצאים עם אותן נערות וכל פעם מחדש הופתענו לגלות עד כמה זה קל לקנות סיגריות.

<מעיין פרטי: חזרנו עם שקיות על גבי שקיות של סיגריות מכל רחבי הארץ, גם בצפון, גם בדרום, גם במרכז הארץ, גם בערי ילדים.

<מעיין פרטי: ציפיתי למשל שבחולון אנחנו לא נצליח לקנות אבל הצלחנו בלי שום בעיה.

<מעיין פרטי: והאמת, הממצאים היו מאוד מאוד עצובים.

<מעיין פרטי: לראות ילדים, ילדה בת 13, 14, 15, נכנסת לחנות ומנהלים איתה דיונים.

<מעיין פרטי: היו תגובות אפילו יותר קשות כמו "טוב, את ילדה כזאת יפה, אני לא אמכור לך?" לא, זו אמורה להיות התשובה, אבל נתקלנו בתופעה המדאיגה הזו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, מעיין.

יפעת שאשא ביטון: באמת תופעה מדאיגה.

יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת, כשמתנהל שיח אז כולנו אומרים, כן, אבל יש חוק ואפשר לאכוף את זה ויש סנקציות.

יפעת שאשא ביטון: כביכול יש לנו את כל מה שנדרש כדי שהדבר הזה לא יקרה וכשרואים את הכתבה אי אפשר שלא להיחשף לאבסורד של הקלות, באמת קלות בלתי נסבלת, שהילדים יכולים לרכוש סיגריות.

יפעת שאשא ביטון: נמצאים איתנו בדיון גם חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת איל בן ראובן.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רק לומר, הוזמנו משרד המשפטים שלא יכלו להגיע, אבל אני כבר בפנייה ובהזמנה אליהם דיברתי על אחת ההצעות שעלתה גם מד"ר לוריא, לגבי אכיפה לא רק לצד שהוא פלילי אלא גם לצד שהוא מנהלי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שפקחים, או של רשות מקומית או של משטרה, יוכלו לתת קנסות בזמן אמת, כמו שנותנים דוחות חניה ודוחות אחרים, על מנת שאולי נצליח לאכוף או להגביר את האכיפה של העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: היום הפרוצדורה היא שצריך להגיש כתב אישום וזה משהו שהוא דורש קצת יותר זמן.

יפעת שאשא ביטון: מן הסתם אנחנו רואים שגם בעלי החנויות לא בדיוק סופרים, סליחה על הביטוי, את החוק.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאם אנחנו נשנה את השיטה אנחנו נצליח ליצור גם שם יותר הרתעה.

יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים לא מתנגד למהלך הזה, אך אנחנו נדרשים גם להסכמה של משרד הבריאות וגם של גורמי האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו ננסה לברר כאן במהלך הדיון.

יפעת שאשא ביטון: מישהו מחברי הכנסת רוצה לדבר עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

איל בן ראובן: תראו, אנחנו דנו לאחרונה בעניין הזה, בחוק שיהודה הגיש ואני נצמדתי, בנושא הפרסום, במליאה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

איל בן ראובן: עסקנו בנושא המספרים והתוצאות.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים על 8,000 מתים בשנה מסוגיית עישון סיגריות.

איל בן ראובן: בעולם ההגדרות של אסונות זה אסון לאומי.

איל בן ראובן: תחשבו על המספרים האלה.

איל בן ראובן: תחשבו על נושא ביטחון, שהיו חס וחלילה מדברים על כמויות כאלו של אנשים, הרי המדינה הייתה מתהפכת.

איל בן ראובן: היינו משקיעים את כל תקציב המדינה בניסיון לעצור את הנושא הזה ופה זה כאילו עובר על ידנו הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: עוברים את זה בשוויון נפש.

איל בן ראובן: תראו, אין ספק שהערוגה בה נשתלים השתילים למספרים האיומים האלה, היא בדיוק בגיל הזה שאנחנו עוסקים בו היום בדיון ותודה על הדיון החשוב הזה.

איל בן ראובן: זה בדיוק בתחום הצעירים.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד, לי יש בבית אחד שהוא חלף עכשיו על ה-18 ושלושה שעוד בדרך לשם.

איל בן ראובן: ואני רואה את הנוער, את החבר'ה האלה שמסתובבים ובאים אלינו הביתה.

איל בן ראובן: פעם, אני עוד זוכר, היינו מתחבאים.

איל בן ראובן: היינו מעשנים, מי שהיה מעשן בגיל 16 עוד היה מסתתר.

איל בן ראובן: היום הם לא מסתתרים.

איל בן ראובן: היום הם יושבים, חבר הכנסת גליק, הם יושבים אצלי בבית על המרפסת, יושבים ומעשנים, כאילו זה דבר מובן מאליו.

איל בן ראובן: לכן אני חושב שאנחנו מוכרחים להיכנס למלחמה בעניין הזה.

איל בן ראובן: זו פשוט מלחמה על חיי אדם.

איל בן ראובן: הבעיה היחידה היא שהחבר'ה הצעירים האלה, הם לא רואים, זה מן איום כזה שהוא לא צועק כל יום, הוא צועק כשהוא קורה.

איל בן ראובן: זאת אומרת כשחס וחלילה מישהו חולה אז מתחילים להצטער לאחור עם סוגיית הסרטן ודלקות הריאות וכל מה שהרופאים פה כנראה יודעים יותר טוב ממני.

איל בן ראובן: יש עוד דבר.

איל בן ראובן: החוק, יש חוק היום, בעצם יש חוק.

איל בן ראובן: החוק הזה, בצורה שבה הוא נאכף, הוא בדיוק מסביר למה אני שומע ואנחנו כולנו שומעים הרבה מאוד פעמים "טוב, יש חוק, אז מה?" זה בדיוק דבר שאסור שיקרה.

איל בן ראובן: הדבר הכי חמור הוא כשיש חוק והוא לא קורה, אז זה הופך להיות זלזול.

איל בן ראובן: אנשים מזלזלים בחוקים שלנו עצמנו.

איל בן ראובן: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מפה עם קריאה.

איל בן ראובן: אני מקבל לחלוטין את הרעיון של ענישה מנהלית, של פיקוח, ואנחנו צריכים לחשוב על צעדים נוספים, כי חוק כבר ישנו, עכשיו רק צריך לכפות על הגופים, לאכוף את החוק.

איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר היום.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים לטפל בזה.

איל בן ראובן: וזה, יפעת, אני אומר לנו, לצד פעילות שלמה נוספת בתחום הזה.

איל בן ראובן: זה שנעביר, אני מקווה, בקריאה שנייה ושלישית את נושא הפרסום, זה חלק.

איל בן ראובן: יש את עניין המיסוי על סיגריות, כל המגולגלות למיניהן ואת זה שהיום העלו את המיסוי על סיגריות, על הקופסאות האלו, אבל מי מעשן היום קופסאות?

איל בן ראובן: היום החבר'ה באים עם הטבק ומגלגלים ומעשנים.

יפעת שאשא ביטון: חלק מהתרפיה.

איל בן ראובן: כן.

איל בן ראובן: בקיצור, חברות הטבק מביסות את החברה, מביסות אותנו בעניין הזה ואנחנו לא מוכנים להפסיד.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים פה להילחם על חיי אדם ולכן הדיון הזה הוא חשוב.

איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מפה עם קריאה קונקרטית להתחיל במנהלי, ואולי, אני לא בטוח ש-18 זה הגיל, יכול להיות שצריך להעלות לגיל 21 את הגיל של הצעירים, של האכיפה של הדבר הזה, אבל בהחלט אנחנו נדרשים פה לפעולה כדי להפסיק את הפגיעה בבריאות התושבים של מדינת ישראל.

איל בן ראובן: יש מדינות בעולם, אגב, שהן הרבה יותר מתקדמות מאיתנו ויש לנו ממי ללמוד.

איל בן ראובן: יש מדינות שבהן הדברים נעשים הרבה יותר חד ואנחנו צריכים לעשות צעדים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשותך רק רוצה להוסיף עוד פרמטר נוסף לתוך המאבק הזה וזה העניין של חינוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לאכוף, אנחנו אומרים שיש חוקים, אנחנו גם לא מספיק אוכפים אותם אבל גם הנושא של חינוך, במיוחד כשאנחנו מדברים על ילדים, הוא מאוד מאוד חשוב ומשמעותי ואנחנו גם שם צריכים - - -

איל בן ראובן: בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: לגמרי.

איל בן ראובן: יש בתי ספר היום שהילדים שם בהפסקות יוצאים לעשן.

יפעת שאשא ביטון: יש פינת עישון מסודרת.

איל בן ראובן: יש פינות עישון, יש מורים שמצטרפים לחגיגה.

יפעת שאשא ביטון: ונותנים לגיטימציה.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מסכימה.

איל בן ראובן: בהחלט החינוך הוא נקודה מאוד חשובה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך ד"ר לוריא.

יהודה גליק: בוקר טוב לכל המשתתפים.

יהודה גליק: אני מצטרף לברכות, גם לכתבת מעיין, לא הבנתי למה היא צריכה לשלוח ילדה, את נראית בעצמך - - -

<מעיין פרטי: פעם כבר "עלו עליי" כשהתחזיתי לילדה, מאז אני לא עושה את זה.

יהודה גליק: וכמובן ברכות לך, יפעת, יושבת הראש, על הדיון החשוב הזה.

יהודה גליק: כמובן שאני מצטרף לכל מילה שאמר ידידי איל.

יהודה גליק: אני רוצה להוסיף כמה נקודות שהן משמעותיות מאוד.

יהודה גליק: אל"ף, לפי נתונים שקיבלנו בזמנו מד"ר לאה רוזן, ממש מהשנה האחרונה, למעלה מ-40% מהמעשנים בישראל התחילו לפני גיל 18.

יהודה גליק: 37% נדמה לי, זה המספר המדויק.

יהודה גליק: קרוב ל-40% מהמעשנים מתחילים בגיל 18.

יהודה גליק: עוד קרוב ל-40% מתחילים עוד לפני 21.

יהודה גליק: 60% מאלה שמעשנים היום רוצים להפסיק, אבל הם לא יכולים.

יהודה גליק: כלומר הם נלכדו, נשאבו לתוך משהו שהם לא רצו, שהתחיל בתור סיגריה אחת או שתיים כי זה cool ובעצם נשאבו לתוך זה.

יהודה גליק: השאלה הגדולה היא מה אנחנו עושים בעניין הזה.

יהודה גליק: וזה לפני שאני מגיע להצעתו של ד"ר לוריא, שהיא בוודאי הצעה מצוינת ויעילה, כי ענישה היא אפקטיבית רק אם היא נגישה ומיידית.

יהודה גליק: אף משטרה לא תוציא צו להביא לבית משפט מישהו שמכר סיגריה ויתנו לו קנס של 75,000 שקל.

יהודה גליק: זה לא רלבנטי ולכן צריך להפוך את זה למשהו מנהלי, אבל יש כמה דברים שכן צריכים להיעשות מיידית, לדעתי.

יהודה גליק: דבר ראשון, 6 מיליארד שקלים נכנסים לקופת המדינה מדי שנה מהמיסוי על סיגריות.

יהודה גליק: אני לא יודע אם מיליון שקל מושקעים בקמפיין פשוט שנעשה בכל העולם, שזה לא cool לעשן, זה cool לא לעשן, שזה מגעיל, מי שמעשן, כל התופעה הזאת.

יהודה גליק: חברות הסיגריות משקיעות עשרות מיליונים לשכנע ואנחנו נותנים להן את הבמה באופן חופשי.

יהודה גליק: ה-6 מיליארד שקל שנכנסים לקופת המדינה לא מושקעים, את דיברת על חינוך?

יהודה גליק: לא מושקעים על קמפיין נגד העישון.

יהודה גליק: הצפי הוא שמי שיוביל את כל העניין הזה ידרוש את התקציב, אנחנו עכשיו בדיוני תקציב, זה הזמן לדרוש שייכנס תקציב לנושא של הקמפיין.

יהודה גליק: הנושא הנוסף הוא כמובן הגיל.

יהודה גליק: אנחנו דיברנו היום על גיל 18, יש הצעת חוק להעלות אותו ל-21.

יהודה גליק: אתמול קיבלתי איזושהי דרישת שלום מהעיתון ששר הבריאות מתנגד לזה, למרות שלפני כחודשיים, כשהעלינו את החוק לוועדת השרים, הוא תמך בזה ושרים אחרים התנגדו לזה.

יהודה גליק: אני מקווה שהדבר הזה ייפתר.

יהודה גליק: דרך אגב, שר האוצר תומך בהעלאת הגיל ל-21.

יהודה גליק: לעומת זאת, וזה כבר עלה בשבוע שעבר בדיון בוועדת הכספים, כל שרי הממשלה תומכים במיסוי של גלגול.

יהודה גליק: לא רק שכל שרי הממשלה תומכים, זו הייתה החלטת ממשלה ב-2013 למסות את הטבק לגלגול.

יהודה גליק: לצערי, יפעת, יושב ראש המפלגה שלך מתנגד.

יהודה גליק: זה בעצם מְעַקֵר מיסודו את המיסוי שיש היום על סיגריות, אם אין את המיסוי על מה שהיום - - - ורק כדי לשבר את האוזן, בחמש שנים עלה יבוא הטבק לגלגול.

יהודה גליק: תקשיבי טוב למספרים כי את תיפלי מהכיסא.

יהודה גליק: לפני חמש שנים מדינת ישראל ייבאה 60 טון לשנה של טבק.

יהודה גליק: בשנת 2017, הנתון האחרון, 760.

יהודה גליק: פי 12.

יהודה גליק: 760 טון של טבק לגלגול יובא לישראל.

יהודה גליק: זאת אומרת גידול אדיר בחמש שנים.

יהודה גליק: אלה דברים שהם בלתי מתקבלים על הדעת ואנחנו מוכרחים לעצור את הדבר הנורא הזה, כי כמו שאמר איל בן ראובן, מדובר במגיפה, מדובר במשהו שאנחנו חייבים לעצור אותו וזה מוסכם היום על כל המפלגות.

יהודה גליק: לכן אני לקחתי על עצמי את הנושא.

יהודה גליק: אני מסור לנושא הזה בכל הקדנציה הזאת, בין אם זה יפגע לי בפריימריז, לא יפגע לי בפריימריז, זה הנושא שבעיניי הוא הכי דחוף.

יהודה גליק: הוא הכי קטלני והכי מסוכן.

יהודה גליק: ועכשיו אנחנו מגיעים להצעתו של ד"ר לוריא ובזה אני מסיים.

יהודה גליק: ברור לחלוטין, אני לא יודע אם זה 4,000, 1,000, 5,000, 7,000, לא משנה, צריכה להיות אפשרות להגיש דוח במקום.

יהודה גליק: הרי גם אלה שלא הסכימו למכור סיגריות, הסיבה היחידה שלא יסכימו היא לא כי יאמרו, 'זה לא בסדר שאת תעשני', הוא יאמר, 'יכול להיות שיסגרו לי את החנות'.

יהודה גליק: זאת אומרת, הרתעה היא הדבר היחיד שמשפיע.

יהודה גליק: לכן חייבים ליצור הרתעה.

יהודה גליק: זה שיהיה קנס של 50,000, 700, 70,000 שקל, לא יעזור כלום.

יהודה גליק: זה לא הגיוני.

יהודה גליק: מה שהגיוני הוא לתת משהו, כמו שדוח חניה עומד על 250 שקל, על 1,000 שקל, על 3,000 שקל, על הדבר הזה שהוא חיי אדם צריך לתת דוח של 3,000, 4,000, משהו במקום.

יהודה גליק: אם הבן אדם ירצה לערער יילך לבית משפט, יחליט בית המשפט.

יהודה גליק: יכול להיות שבית משפט יעלה לו את זה לשיא, ל-70,000.

יהודה גליק: בהרתעה, כמו שראינו להבדיל, שהרס בתים של מחבלים עוזר רק אם עושים את זה שבוע אחרי, לא כשעושים את זה שנה אחרי או משהו כזה.

יהודה גליק: קנס מנהלי שהוא דוח ביד הוא בהחלט פתרון.

יהודה גליק: מעבר לכך, נשמח לשמוע מנציגי המשטרה, מה המשטרה כן עשתה עד היום בכל הנושא של האכיפה ובכל הדבר הזה, כי כמו שזה, זה באמת חוק עם מילה מתה על הנייר אם לא אוכפים אותו.

יהודה גליק: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת יהודה גליק.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר לוריא ואחר כך נשמע את נציגת מועצת התלמידים.

<מרק לֹוריא: קודם כל תודה רבה לחברת הכנסת שאשא ביטון, שהסכמת לקיים את הדיון הזה.

<מרק לֹוריא: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב.

<מרק לֹוריא: סיפרתי לך במכתב, חלק מזה התחיל לפני כמה שנים, כשדיברתי עם ידיד שלי שהוא שוטר ושאלתי אותו למה לא אוכפים את החוק הזה.

<מרק לֹוריא: הוא הסביר לי שקודם כל הוא צריך לראות את זה בעיניים, אחר כך הוא צריך להביא דוח במשטרה, צריך להביא כתב אישום, לכתב אישום צריך לעשות שימוע, אחר כך צריך להביא את זה לבית משפט.

<מרק לֹוריא: הוא אמר לי שאם הוא יעשה את זה בתחנה שלו יצחקו לו, כי אם הוא יראה ילד בן 17 קונה חפיסת סיגריות אחת, זה פשוט יהיה מצחיק.

<מרק לֹוריא: המשטרה לא רואה, עד כמה שאני הבנתי ממנו וגם רציתי לשאול את נציג המשטרה, אני גם מאוד מברך שהגעתם היום, אם זה נכון ומה אפשר לעשות.

<מרק לֹוריא: גם רציתי לשאול כמה דוחות ניתנו בזמן האחרון, מאז שהחוק חוקק ב-2004.

<מרק לֹוריא: זאת אומרת שהחוק הזה הוא יחסית חדש, החוק של איוב קרא מ-2004, כמה דוחות נתנו בזמן הזה?

<מרק לֹוריא: יש לי עוד שאלות, גם למשטרה, זה גם קשור לחוק של יהודה, חוק הטבק 21.

<מרק לֹוריא: אם המשטרה מוכנה לשלוח ילד או ילדה בן 17 לחנות, כדי להיות עד, להיות מושתל שיעשה את הדבר הזה, האם יש בעיה עם הנושא הזה?

<מרק לֹוריא: יכול להיות שברגע שנעלה, אם נצליח להעביר את החוק של יהודה, לשנות את הגיל ל-21 או אפילו ל-19, אפשר אז לשלוח שוטר או מפקח עירוני בן 19 ולא צריך להביא מישהו אחר.

<מרק לֹוריא: העלית כבר את הרעיונות שהעליתי.

<מרק לֹוריא: רציתי להעלות גם עוד רעיונות שאני מבין שגם במשרד הבריאות דיברו עליהם בזמנו.

<מרק לֹוריא: עוד רעיון הוא כל הנושא של רישיון עסק למכירת טבק.

<מרק לֹוריא: היום כל בעל חנות שרוצה ומתחיל למכור טבק, כל בעל מכולת, יכול להתחיל למכור.

<מרק לֹוריא: אין נושא של רישיון של מי שמוכר.

<מרק לֹוריא: זה גם נושא של הרתעה, כי אמנם אפשר לאיים על בעל חנות שמוכרת טבק שאם הוא ימשיך למכור לקטינים, ניקח את הרישיון למכור טבק, אבל זה גם נושא של חינוך.

<מרק לֹוריא: יש מדינות בעולם שבהן כדי לקבל רישיון למכור טבק צריך לעבור סדנה מסוימת, כמו שנהגים חדשים או נהגים שעברו עבירות תנועה צריכים לעבור איזו סדנה.

<מרק לֹוריא: אני חושב שזה מאוד חשוב לבעלי חנויות להבין את המשמעות של למכור טבק לבן 16 ואיך זה יכול להשפיע על החיים שלו.

<מרק לֹוריא: עוד נקודה שיהודה לא העלה, לגבי החוק של חבר הכנסת קרא וגם של חבר הכנסת גליק בנושא חוק הפרסום, שם אנחנו - - -

יהודה גליק: וחבר הכנסת איל בן ראובן.

<מרק לֹוריא: גם של איל בן ראובן, אחד הסעיפים שלא דיברו עליו הוא ששם מעלים את הקנס לפי סעיף 61(א)(ג) שזה מעלה את הקנס.

<מרק לֹוריא: הקנס היום על מכירת סיגריות לקטינים הוא 14,400 ולפי החוק של יהודה וקרא וגם של איל בן ראובן, שהוא מבוסס על החוק של משרד הבריאות מ-2013 ומ-2011, מעלה את הקנס לסעיף (ג), שמעלה את הקנס ל-75,000.

<מרק לֹוריא: השאלה היא האם זה משנה למשטרה, אם היום לא נכנס 14,000 אם יהיה להם יותר תמריץ.

יפעת שאשא ביטון: אם השיטה לא תשתנה אז הסכומים לא באמת יעשו את ההבדל.

<מרק לֹוריא: כן, אבל חשוב העניין של קנס מנהלי בגלל שבדרך כלל, עד כמה שהבנתי, קנס מנהלי הוא בערך 10% מהקנס הפלילי שיש בחוק.

<מרק לֹוריא: אז לדעתי, קנס של 1,000 שקל הוא לא מספיק, הוא לא נותן מספיק הרתעה.

<מרק לֹוריא: קנס של 5,000 שקל, שהוא בערך 10% מן ה-75,000 שקל, נראה לי יותר הגיוני.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר לוריא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את ליאֵל, נציגת מועצת התלמידים והנוער.

<ליאל מלכביץ': שמי ליאל, אני יושבת ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצית, שהיא הגוף הנבחר הרשמי של כלל בני הנוער בישראל ואני אתייחס לשתי נקודות מרכזיות.

<ליאל מלכביץ': הנקודה הראשונה היא חינוך.

<ליאל מלכביץ': אנחנו למודי ניסיון ששעות חינוך בבתי הספר, בעיקר בתיכונים, הן לא באמת משפיעות.

<ליאל מלכביץ': תלמיד שהתחיל לעשן בגיל 14 או אפילו יותר חמור מכך, בגיל 12 ו-11 ו-10, ימשיך לעשן גם לאחר שעות החינוך האלו.

<ליאל מלכביץ': כחלק משעות חינוך אותם תלמידים עוברים לצורך העניין הרצאות וסדנאות אל מול שוטרים, בעצם מפילים עליהם את לחץ ההרתעה.

<ליאל מלכביץ': מניסיון אישי שלי, אותם תלמידים שנמצאים בתוך האולם, נמצאים בתוך הכנס, בסופו של דבר יוצאים מפוחדים ולאחר עשר דקות הולכים לעשן בפינה.

יפעת שאשא ביטון: להירגע מהפחד של ההרתעה.

<ליאל מלכביץ': להירגע מהפחד של ההרתעה, לגמרי.

<ליאל מלכביץ': ברמה העקרונית אנחנו צריכים לטפל בכל נושא ההתמכרויות.

<ליאל מלכביץ': פשוט להפעיל שיקול דעת, לגרום לתלמידים להפעיל שיקול דעת ולחשוב לפני שהם עושים משהו.

<ליאל מלכביץ': זה יכול להתחיל בהתמכרות למזון שהוא לא בריא, זה יכול להמשיך להתמכרות לאלכוהול, לסמים, לסיגריות, אפילו לסמארטפון.

<ליאל מלכביץ': בסופו של דבר התפקיד של מערכת החינוך הוא לחנך וכחלק מכך המטרה היא לגרום לכך שהתלמידים יבינו מה ההשלכות של כל דבר שהם עושים, בין אם אלו השלכות שהן חיוביות ובין אם הן אלה השלכות שהן מן הסתם שליליות, כמו לצורך העניין השימוש בסיגריות.

<ליאל מלכביץ': נקודה נוספת שאתייחס אליה היא כמובן המכירה.

<ליאל מלכביץ': לא שמעתי את ההתייחסות פה לנקודה שהיה כאן אדם מבוגר שהציע לקנות במקום אותה נערה את הסיגריות.

<ליאל מלכביץ': בעצם אנחנו נתקלים בתופעה שהיא רחבת היקף.

<ליאל מלכביץ': גם במקומות שבהם לא מוכרים לקטינים את הסיגריות, הקטינים מוצאים את הדרך להשיג את הסיגריה דרך מבוגרים, דרך אנשים אחרים, דרך אנשים בסביבה.

<ליאל מלכביץ': זה כולל גם אלכוהול וזה כולל גם סמים, כי אותו תלמיד שמתחיל לעשן בגיל 14, יכול להתגלגל גם לסמים בגיל 16 ויכול להגיע גם לדברים שהם הרבה יותר חמורים מאשר סיגריות או אלכוהול או סתם לשבת עם החבר'ה.

יהודה גליק: סיגריות הן יותר חמורות מסמים.

יהודה גליק: יותר מסוכן, יותר הורג, יותר ממכר.

<ליאל מלכביץ': בעיניי שניהם חמורים, כל אחד בדרכו שלו - - -

יפעת שאשא ביטון: זה רק יותר מסריח, אני לא יודעת אם זה יותר מסוכן.

יהודה גליק: יותר מסוכן.

יהודה גליק: יותר ממכר, יותר קטלני.

<ליאל מלכביץ': בעיניי סמים ואלכוהול וסיגריות חמורים בדרגות שונות, במידות שונות, אבל בעיניי אין פה איזשהו צורך להשוואה.

<ליאל מלכביץ': שוב, אנחנו כרגע נמצאים במצב שבני נוער יכולים להשיג בקלות יתרה, יכולים להשיג סיגריות, יכולים להשיג סמים, יכולים לעבור במכולת השכונתית שלהם ולהשיג את אותם הדברים שבסופו של דבר אנחנו נלחמים בהם.

<ליאל מלכביץ': להתחיל את זה בגיל 15 ולהגיד להם, 'אל תקנו', זה לא באמת יעזור כי הם ימשיכו לקנות וימשיכו להשיג, לפעמים גם דרך ההורים.

<ליאל מלכביץ': שוב, אלה דברים שקורים בשטח, אנחנו נתקלים בזה.

<ליאל מלכביץ': גם בסביבה היומיומית אנחנו רואים שבני נוער מעשנים ברחוב, אפילו לא מתחבאים, לא עומדים בפינה אלא ממש מחזיקים את הסיגריות ביד וממשיכים ללכת כהרגלם.

<ליאל מלכביץ': בתור נציגת הנוער, מישהי שנמצאת בתוך המסגרת הזאת של מערכת החינוך, אני יכולה להגיד, אנחנו נמצאים במצב שהתופעה היא רחבת היקף.

<ליאל מלכביץ': זה פוגע בכל שכבות האוכלוסייה.

<ליאל מלכביץ': כרגע, התפקיד שלנו בתור בני נוער הוא ללמוד לצורך העניין, או להיות חלק מתוך המסגרת הזאת והתפקיד של המחוקקים הוא לחוקק חוקים שיגרמו לנוער להתמקד בדברים החשובים באמת, והם לאו דווקא שימוש בסיגריות והם לאו דווקא שימוש בסמים והם לאו דווקא שימוש באלכוהול.

<ליאל מלכביץ': אנחנו צריכים להתחיל לאכוף את החוקים האלה ולפעול על פי החוקים הקיימים, על מנת שנוכל להתחיל לשחק בחוקים חדשים.

יהודה גליק: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יהודה גליק: את, כנציגת מועצת התלמידים, תראי, בגיל הזה ההשפעה של החברים הרבה יותר גדולה מאשר ההשפעה של המורים והשאלה היא האם אתם, כמועצת תלמידים, תהיו מוכנים להפעיל, עם עזרה מגורמים, ואנחנו נמצא את הגורמים, להפעיל פעילות מעודדת הפסקת עישון, או מניעת כניסה לתוך המשאבה הרותחת הזאת של עישון, שאתם תובילו פרויקט שבעצם מי שמעשן הוא פראייר.

יהודה גליק: השאלה היא אם אתם תהיו מוכנים, עם הפעילות שלכם, חוץ מזה שאתם נחמדים ונפלאים ומדהימים - - -

יפעת שאשא ביטון: הם עושים פעילויות מדהימות, אבל נוער לנוער, כמו בתחומים אחרים, גם עם הסיגריות.

יהודה גליק: להוביל ולהיות שותפים בפרויקט, להוביל מהלך כזה.

<ליאל מלכביץ': אני אתייחס לזה לגמרי.

<ליאל מלכביץ': אנחנו נמצאים במצב שאנחנו פועלים בכלל התחומים.

<ליאל מלכביץ': זה יכול להתחיל מחינוך מיני ויכול להסתיים בשימוש בסמים ואלכוהול כמו שהזכרנו, כל הנושאים - - -

יפעת שאשא ביטון: באלכוהול הם עשו את זה, אגב.

<ליאל מלכביץ': אנחנו נמצאים בשיתופי פעולה שהם מאוד משמעותיים עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, כחלק מזה כל נושא הסיגריות.

<ליאל מלכביץ': אנחנו פעילים בכל הנושא הזה.

<ליאל מלכביץ': אנחנו מקדמים את הנושא של הפסקת שימוש, של הסברה, של שיקול דעת עצמי.

<ליאל מלכביץ': בתור יושבת ראש ועדה שהתפקיד שלה הוא להוציא את הפרויקטים לשטח, אני יכולה להגיד שזאת מטרה בסדר גודל לאומי מבחינתנו.

<ליאל מלכביץ': אחת המטרות שאנחנו מציבים לנגד עינינו היא להתייחס לנושא הזה של נוער שהוא לא נמצא דווקא במסגרת הכללית של תנועות נוער או ארגון נוער או מועצת תלמידים ונוער, אלא דווקא לצורך העניין נוער בסיכון, או נוער בסיכוי, כמו שעכשיו זה נקרא.

<ליאל מלכביץ': חלק מזה זה גם השימוש בחומרים אסורים וכל מה שנכלל בכך.

<ליאל מלכביץ': זאת מטרה שהיא מאוד חשובה ואנחנו מנסים לקדם את זה כמה שיותר.

יהודה גליק: הנה, משרד הבריאות, יש לכם כתובת של מי שמוכן לעבוד אתכם ביחד.

יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נגיע למשרד הבריאות, אבל לפני כן אני רוצה רגע להישאר דווקא במקום של ליאל ושל החינוך.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, ליאל, תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שלא כל מי שמעשן הוא בהכרח בהגדרה של נוער בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תופסים אותו כנוער בסיכון, אבל זה לא בהגדרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שזו תופעה הרבה יותר רחבה - - -

יהודה גליק: זה סיכון של מוות.

יהודה גליק: הוא לא כל כך נורא שהוא עלול להידרדר לדברים אחרים, הוא רק בסיכון של מוות.

יפעת שאשא ביטון: הוא נוער בסיכון במובן של הסיגריות - - -

יהודה גליק: אחד מכל שני מעשנים מת מזה.

יהודה גליק: נוער שמעשן הוא לא חלילה בסיכון נוראי שהוא עלול להידרדר לפשע, הוא רק בסיכון מוות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גליק, בוא, רק תהיה איתי דקה, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו נופלים?

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מדברים על נוער בסיכון על פי ההגדרה של נוער בסיכון, אז קל לנו לטפל שם.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה משאבים שמופנים לשם והתכניות מופנות לשם, אבל אנחנו לא תופסים את זה שיש עוד הרבה ילדים שלא מוגדרים כנוער בסיכון והם בסיכון.

יהודה גליק: נכון, הם בסיכון מוות.

יהודה גליק: הם לא מוגדרים, אבל הם בסכנת מוות.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק, הם לא מוגדרים והם נמצאים שם והם נמצאים בבית הספר ואני רוצה רגע לחבר לשיח את משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: מי נציגת משרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול כמה דברים ואני מכירה את הדילמות שיש בתוך המערכת אבל היום ילדים מורשים לעשן בפינות שהוגדרו בחלק מבתי הספר.

יהודה גליק: לא, לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: רגע, יהודה, בוא, אני מכירה, בסדר?

<רותי תוינה: משרד החינוך - - -

יפעת שאשא ביטון: גם אם משרד החינוך לא מרשה אני יכולה לצאת מכאן ולתת לָך רשימה של מוסדות חינוך שיש שם פינות עישון לילדים והם גם מסבירים.

יפעת שאשא ביטון: אם אני אסביר אז אולי יש פה מישהו שיגיד, 'אוקיי, יש פה רציונל', אבל אני רוצה להגיד לאן אני חושבת שצריך לכוון את זה.

<קריאה: היית צריכה לשמוע תלמידים, זה שדה הלהבות של משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הסיבה היא שעדיף שהם יישארו בין כותלי בית הספר כי אנחנו מכירים את התופעה של ילדים שרוצים לעשן בהפסקות אז הם מתרחקים מבית ספר או יוצאים מבית הספר ומגיעים למקומות אחרים ואז הם כבר לא נמצאים תחת עין של מבוגר.

יפעת שאשא ביטון: יותר נוח, אם הם כבר עושים את זה אז שיעשו את זה כאן, לפחות תחת העיניים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: חלקם אפילו מעמידים מבוגר בפינות העישון כדי להמחיש את האחריות שאנחנו לוקחים על הילדים בתוך הסביבה הזו ואני מבינה לגמרי את החשש.

יפעת שאשא ביטון: אני גם אומרת, אם הילדים עושים את זה אז שיעשו את זה לידי, אבל אם אנחנו רוצים למגר את התופעה אז מתן האפשרות לעישון בתוך בית הספר נותן לגיטימציה.

<רותי תוינה: זה כנגד חוק - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הוא לא נאכף, כמו עוד הרבה דברים אחרים שקורים בחוזר מנכ"ל והוא הופך להיות להמלצה בלבד.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נותנים לגיטימציה אנחנו לא נוכל למגר את התופעה.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, נכון שלמבוגרים מותר לשתות אלכוהול, אבל אף אחד בין כותלי בית הספר לא שותה אלכוהול למרות שמותר לו ועולה כאן גם שאלה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיכולים לקפוץ עליי הרבה מאוד אנשי חינוך ככה מהצד, אבל עולה פה שאלה האם זה נכון שאנשי חינוך יורשו לעשן במסגרת בית הספר כי, שוב, אנחנו בעצם נותנים איזשהו modeling.

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על מוות, אנחנו לא מדברים רק על היבטים מוסריים, אנחנו מדברים על סיכון אמיתי לחיי אדם בסיפור הזה או לפגיעה בבריאות וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים לילדים, 'זה פוגע בבריאות' ואז מה, למבוגרים זה לא פוגע בבריאות?

יפעת שאשא ביטון: איזה מסר אנחנו בעצם מעבירים?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן נמצאים בדואליות הזו של מסרים כפולים וכך אי אפשר לחנך.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם יש משהו הרבה יותר משמעותי, כולל סנקציות שמגולמות בתוך הסיפור הזה ולא רק חוזר מנכ"ל שמבקש או אוסר על עישון, כי חוזר מנכ"ל גם אוסר על טלפונים בבית הספר ואנחנו נכנסים ורואים את הטלפונים פזורים על השולחנות של כולם.

יפעת שאשא ביטון: לא בתיקים, פזורים על השולחנות של כולם ולא בהפסקות אלא בכלל.

יפעת שאשא ביטון: האם אנחנו יכולים לייצר איזשהו מערך עם שיניים כדי למנוע את העישון בתוך בית הספר?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<רותי תוינה: אני רק רוצה לומר שאני לגמרי מסכימה עם זה שבמציאות יש תופעות שאנחנו לא רוצים לראות ואנחנו בהחלט לא מסכימים אתן.

יפעת שאשא ביטון: ומה משרד החינוך עושה עם זה חוץ מלא להסכים?

<רותי תוינה: מה זאת אומרת "מה הוא עושה?"

יפעת שאשא ביטון: יש בית ספר שמאשר פינת עישון, יושבים שם גם מבוגרים מורים כדי להשגיח על הילדים.

<רותי תוינה: לא מקובל, לא לגיטימי - - -

יפעת שאשא ביטון: יופי.

<רותי תוינה: לא מונחה ולא רצוי.

<רותי תוינה: ויתרה מזאת, היום תחת החוק שאוסר על עישון במוסדות ציבור, שהוא חוק שקיים כבר משהו כמו שנתיים, יש איסור עישון גם על מבוגרים בבית הספר.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש להם פינות עישון למבוגרים.

<רותי תוינה: נעשות הרבה מאוד פעולות.

<רותי תוינה: בדיוק באותה מידה שאת אומרת שיש בתי ספר שבהם זה כביכול לגיטימי, אבל זה לא, יש הרבה מאוד בתי ספר שמוציאים את העישון לגמרי החוצה, כולל מהמבוגרים.

<רותי תוינה: יש חוזר מנכ"ל שאמור להתפרסם, הוא היה צריך לצאת ב-1 בינואר, אבל הוא טיפה מתעכב, שמתייחס לדרכי תגובה כלפי המבוגרים שמעשנים בתוך בית ספר.

<רותי תוינה: לגבי התלמידים - - -

איל בן ראובן: מה הוא אומר?

יפעת שאשא ביטון: כולל בפינות עישון?

<רותי תוינה: הסמכויות הן בדרך כלל של מנהל בית הספר, של המפקח הכולל על בית הספר, ושל איזושהי הלימה עם רשות פיקוח עירונית, אבל בית ספר הוא לא משטרה, בית ספר הוא - - -

יפעת שאשא ביטון: בית ספר בעיניי יותר חשוב מהמשטרה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, המשטרה, הוא מחנך ושם - - -

<רותי תוינה: על זה אנחנו עושים המון המון - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל בחינוך זה לא רק מה אנחנו אומרים לילדים, זה גם איזו דוגמה אישית אנחנו נותנים לילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שיש חוזר מנכ"ל, רותי, שאומר שבבית ספר לא מעשנים ויש לנו את החוק שאומר שבמוסדות ציבור לא מעשנים, אבל אנחנו רואים שבתי ספר מגייסים פינות עישון לטובת המורים, שזה לכאורה לגיטימי כי זה למבוגרים, ובאותה מידה יש גם מקומות שמגייסים פינות עישון לתלמידים.

<רותי תוינה: חמור.

יפעת שאשא ביטון: "זה לא מקובל", "זה חמור", "אנחנו מוקיעים" אבל מה אנחנו עושים עם זה, רותי?

יפעת שאשא ביטון: מה משרד החינוך עושה עם זה?

יהודה גליק: השאלה אם את אומרת את זה מידע, כי למיטב הבנתי - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה מידע מוחלט, אני יכולה לתת לך - - -

יהודה גליק: בשנתיים האחרונות נעשו פעולות שהוציאו מבתי הספר את פינות העישון וכל בית ספר שיש בו פינת עישון זה דווח והמפקח מטפל בזה.

יהודה גליק: השאלה אם את יודעת - - -

יפעת שאשא ביטון: בוודאות.

יהודה גליק: מקומות קונקרטיים צריך לטפל וצריך לדווח וצריך לטפל.

<רותי תוינה: אני רוצה לומר - - -

יפעת שאשא ביטון: בוודאות, לא רק של מורים אלא גם של תלמידים, מתוך רציונל של הגנה על הילדים והשארתם בתוך כותלי בית הספר.

יהודה גליק: מהשנים האחרונות?

יפעת שאשא ביטון: מעכשיו, כשאני מדברת איתך.

<רותי תוינה: יש בבתי ספר הרבה מאוד עבודה על מיגור נושא העישון.

<רותי תוינה: יש לנו תכנית, מדברים עליה פה בכנסת בכל מיני ועדות, על התכנית החינוכית שהיא תכנית מניעה, שהיא תחת הכותרת הגדולה של תכנית כישורי חיים.

<רותי תוינה: היא מתחילה מהגן, ב"יום של תכלת", מסתיימת בכיתה י"ב, נוגעת בכל שלבי הגיל בנושאים שונים שקשורים בהתנהגויות סיכון.

<רותי תוינה: תלמידים נחשפים לשיעורים בכיתות שונות.

<רותי תוינה: אני לא יכולה להגיד שבכל בתי הספר זה באותה צורה או עם אותו דגש, אבל יש לנו תכנית התפתחותית מהגן ועד י"ב.

<רותי תוינה: בנושא עישון יש לנו אפילו תכנית מאוד ממוקדת בבתי הספר היסודיים, עם מרכז למידה מאוד יפה שנבנה בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן.

<רותי תוינה: התפקיד שלנו, של היחידה שאני מייצגת אותה ובמקרה הזה את המשרד, הוא תפקיד חינוכי- מניעתי-הסברתי.

<רותי תוינה: לתת לילדים כלים להתמודד עם המציאות.

<רותי תוינה: נכון שפעולות יכולות להצליח אך ורק אם הן באמת מערכתיות.

<רותי תוינה: בהקבלה למה שראינו פה בסרט, יש עבירה על חוק מפורש, על ידי כל מי שמוכר סיגריות.

<רותי תוינה: אני יודעת שיש בתי ספר שבהם העבודה לא נעשית עד הסוף.

<רותי תוינה: אני לא יודעת להגיד לך שמות של בתי ספר כאלה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת להגיד לך.

יפעת שאשא ביטון: אני לא אומַר כאן לפרוטוקול.

<רותי תוינה: אמרתי והתחלתי את התגובה שלי בזה שאני מקבלת את מה שאת אומרת, אני יודעת שיש מקומות שבהם הדברים לא נעשים עד הסוף ואני רואה את זה מאוד מאוד בחומרה.

<רותי תוינה: כל מה שאנחנו עושים מכֻוון להפסיק את הדברים האלה ולהוציא אותם.

<רותי תוינה: פשוט לעבוד חזק עם המדריכים של היחידה שאני מייצגת, עם המב"סים שנמצאים בתוך בית הספר וזה התפקיד שלהם, לדאוג לכל נושאי קידום הבריאות ובתוך זה גם לנושא של מניעת עישון.

<רותי תוינה: הנחיות למנהלים, הנחיות למנהלים, מה הם יכולים לעשות.

<רותי תוינה: שיח על התפקיד האזרחי של כל מורה במדינת ישראל, מעבר לתפקיד החינוכי שלו כמורה למקצוע זה או אחר.

<רותי תוינה: הרבה מאוד עבודה נעשית ועדיין אנחנו לא בדיוק משיגים את כל המטרות שלנו, אבל אנחנו בהחלט מכוונים לשם.

<רותי תוינה: בשום מקום לא תשמעי אותנו, כאנשי היחידה למניעת סמים אלכוהול וטבק, או את המנהלים של בתי הספר שאנחנו עובדים איתם, או את המב"סים אומרים: אנחנו תומכים בזה שפינת עישון תתקיים, ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: ברור שאתם לא תומכים, אבל אתם גם לא אוכפים.

<רותי תוינה: זה לא נכון.

<רותי תוינה: זה לא נכון שאנחנו לא אוכפים, אבל זאת מלחמה.

<רותי תוינה: בפירוש, במירכאות.

<רותי תוינה: אני לא רוצה להשתמש במושג כל כך קשה אבל בתוך כותלי בית ספר זו עוד זירה מאוד לא פשוטה.

<רותי תוינה: זה מחייב - - -

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לנקות את בית ספר מעישון?

<רותי תוינה: אפשר.

<רותי תוינה: אפשר.

יפעת שאשא ביטון: אפשר, נכון?

<רותי תוינה: ברור שאפשר.

יפעת שאשא ביטון: לכל בית ספר יש מפקחת - - -

<רותי תוינה: צריך להחליט שזה בראש סולם העדיפויות, צריך להחליט - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו יכולים להתווכח אם זה בראש סולם העדיפויות כי יש עוד הרבה דברים שנדונים כאן שהם מאוד מאוד חשובים, אבל זה ממש לא צריך להיות בראש סדר העדיפויות כדי שאנחנו נאכוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: לכל בית ספר יש מנהל שצריך לקחת אחריות ואם הוא לא מספיק אחראי אז יש מפקחת בית ספר, שמגיעה לעתים תכופות ויודעת בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: אם היא לא סוגרת עיניים והיא עושה את עבודתה נאמנה, היא יודעת בדיוק מה קורה בבית הספר, אם מורים מעשנים בבית הספר, אם תלמידים מעשנים בבית הספר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש לה יכולת דיווח, אבל, רותי, מה שאנחנו צריכים להוסיף לכל העניין הזה זה הליכים משמעתיים כנגד מנהל בית ספר, מנהל בית ספר שבמוסד שלו יש צוות שמעשן וילדים שמעשנים.

יפעת שאשא ביטון: צריכה לצאת פה אמירה מאוד מאוד ברורה שבבית ספר לא מעשנים גם לא בפינות עישון.

יפעת שאשא ביטון: מהמקום, שוב, של ה-modeling.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שאנחנו נכנסים עכשיו לחיים של המבוגרים אלא זה מהמקום שכאנשי חינוך הם אמורים לשמש דוגמה, לפחות בשעות הלימודים, לילדים שנמצאים שם.

<רותי תוינה: ממש כך.

<רותי תוינה: אני מסכימה איתך, לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה לעזור לי לקדם את זה?

יפעת שאשא ביטון: חשובה לי ההסכמה שלך, אבל גם חשובה לי הפרקטיקה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא את זה בסיכום.

<רותי תוינה: תראי את מה שמתפרסם בחוזר מנכ"ל ביחס למבוגרים שמעשנים בתוך בית ספר, אפרופו מה שאמרת עכשיו - - -

יפעת שאשא ביטון: חוזר מנכ"ל, אני אומרת, סליחה, במחילה, גם למשרד החינוך ולכולם, לא מעניין אותי, אני אומרת את זה בצורה הכי בוטה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מעניין כרגע כי הוא המלצה, אני אגיד לך למה - - -

<רותי תוינה: הוא מנחה מנהל מה עליו לעשות - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הם לא עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הם מסתכלים על חוזר מנכ"ל, מי שרואה, אגב, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לך - - -

<רותי תוינה: מה זה "מי שרואה"?

<רותי תוינה: זה מגיע אל המנהל - - -

יפעת שאשא ביטון: רותי, בואי, בתוך עמי אני חיה.

יפעת שאשא ביטון: בואי נדבר על זה.

יפעת שאשא ביטון: חוזר מנכ"ל, אני מורה, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אני באה משם.

יפעת שאשא ביטון: היינו רואים אותו, היה על השולחן בחדר המורים, מי שבא לו וממש עכשיו אין לו מה לעשות אז הוא עושה כך ורואה אם יש איזה משהו שמעניין אותו, ומשם זה היה ממשיך.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בסיפור של העישון, אל תיקחי את זה רק למקום שלך, זה קורה בעוד הרבה תחומים אחרים שמופיעים בחוזר מנכ"ל ואין להם שיניים.

יפעת שאשא ביטון: רק לפני שבועיים או שלושה קיימנו דיון פה על הנושא של טלפונים סלולריים.

יפעת שאשא ביטון: אין להם שיניים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף זה כתוב יפה, הכוונה טובה, הרצונות טובים אבל בפועל זה לא מתרחש.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא ננקוט בהליכים משמעתיים, אם לא יהיו סנקציות לצד הדברים האלה, שהם בדמינו - - -

<רותי תוינה: בחוזר המנכ"ל מפורטות הסנקציות.

יפעת שאשא ביטון: מפרט את הסנקציות?

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך יכול לתת לי נתונים כמה הליכים כאלה ננקטו כלפי כמה בתי ספר?

<רותי תוינה: את זה אני צריכה לבדוק.

יפעת שאשא ביטון: בואי נבקש ממשרד החינוך, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לקבל דוח, נכון, יהודה?

יפעת שאשא ביטון: כמה הליכים כאלה ננקטו כנגד בתי ספר?

<רותי תוינה: החוזר יתפרסם.

<קריאה: עוד לא התפרסם.

<רותי תוינה: היה אמור להתפרסם - - -

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שעד היום לא היו סנקציות.

<תמי ברנע: הגיע למנהלי בתי הספר?

יפעת שאשא ביטון: החוזר תמיד מגיע למנהלי בתי ספר.

<תמי ברנע: החוזר הספציפי הזה.

<רותי תוינה: החוזר הספציפי הזה אמור היה לצאת ב-1 בינואר והיו שם עוד שניים שלושה סעיפים שצריך היה לעבוד עליהם, בגלל שהוא מתייחס גם לתלמידים וגם למבוגרים.

<רותי תוינה: הוא כרגע נמצא ממש בשלבים - - -

<תמי ברנע: אז הוא עוד לא התפרסם.

<רותי תוינה: הוא יתפרסם.

<תמי ברנע: עתיד להתפרסם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שעד היום בחוזר אין סנקציות, אז אנחנו לא יכולים לקבל דיווח.

<רותי תוינה: חוזר מנכ"ל קודם לא התייחס למבוגרים, הוא התייחס לתלמידים.

איל בן ראובן: רותי, אם אפשר להוסיף מילה.

איל בן ראובן: אני ממליץ לך, ממליץ לך, אני חושב שמעבר למה שנאמר פה בשיח הזה לגבי האכיפה, אני חושב שצריך לקרוא, ואת יושבת במשרד החינוך, צריך לקרוא לשר החינוך, צריך להכריז, לא מלחמה, מאבק.

איל בן ראובן: אני רוצה לתת דוגמה - - -

יפעת שאשא ביטון: בתי ספר נקיים מעישון.

איל בן ראובן: אני רוצה לתת דוגמה.

איל בן ראובן: צה"ל, וזה אפרופו גיל 18, 21, שיש לזה חשיבות.

איל בן ראובן: בצה"ל, החליט הרמטכ"ל להכריז מלחמה על נושא - - -

יהודה גליק: צה"ל נקי מעישון.

איל בן ראובן: הכריז הרמטכ"ל, אפרופו שר החינוך - - -

<רותי תוינה: הלוואי, אני אשמח.

איל בן ראובן: את לא צריכה כבר לשמוח כי הוא עושה את זה, עושים את זה, זה כבר מיושם.

<רותי תוינה: לא, בהקשר למשרד שלנו, אני מתכוונת, אני אשמח.

איל בן ראובן: אותו דבר צריך להיות במשרד.

איל בן ראובן: צריכה להיות הכרזה שתחת ההכרזה הזאת יש חוזר מנכ"ל ויש דרכי אכיפה ויש חינוך, יש הכשרות למנהלים והכשרות למורים.

איל בן ראובן: זו מערכת שלמה.

איל בן ראובן: אני, אגב, לא מאמין רק באכיפה והרתעה, אני חושב שלצד זה חייב לבוא גם ענין חינוכי.

איל בן ראובן: לכן חשובה פה הכרזה של משרד החינוך, של שר החינוך, אנחנו צריכים להיאבק בקרב על הדבר הזה, עם מדדים ובקרה של תוצאות, בעניין הזה אני כן מאמין.

איל בן ראובן: כשמכריזים על מהלך צריך גם למדוד אותו, צריך לבקר אותו.

איל בן ראובן: לכן צריך להגדיר לוח זמנים שתוך שנתיים אנחנו מנקים את בתי הספר מהעניין הזה ויש בקרה ואנחנו נקרא לכם גם הנָה לבוא ולדווח על תוצאות.

איל בן ראובן: ואנחנו רוצים לראות תוצאות כי מה שאנחנו רואים בתוצאות היום הוא שיש חוזר מנכ"ל ויש עבודה וכמות המעשנים עולה.

איל בן ראובן: אם כמות המעשנים עולה למרות כל החוקים, זאת אומרת שעד היום אנחנו עושים לא טוב.

איל בן ראובן: צריך להסיק את המסקנות בעניין הזה.

איל בן ראובן: לא עושים מספיק.

איל בן ראובן: לכן אני חושב שההכרזה בעניין הזה היא מאוד חשובה על כל מרכיביה.

<אפי שפר: באופן המעשי, יש איסור על מורים לעשן בתוך בתי הספר?

יהודה גליק: כן, יש איסור.

<רותי תוינה: יש חוק במדינת ישראל.

<רותי תוינה: אנחנו מנסים בתוך בתי הספר לפעול רק במסגרת החוק הזה.

<רותי תוינה: החוק אומר - - -

יהודה גליק: יש חוק שאסור למבוגרים או לילדים, בכל בית ספר, 20 מטר מהגדר.

<אפי שפר: מנכ"ל משרד החינוך הופיע בטלוויזיה ואמר שמותר.

<אפי שפר: הוא לא הכיר את החוק.

יפעת שאשא ביטון: עצם זה שאומרים "אנחנו מנסים לפעול ברוח החוק" - - -

<רותי תוינה: אנחנו פועלים ברוח החוק.

<אפי שפר: הוא הופיע בטלוויזיה, הוא לא הכיר את החוק, המנכ"ל, אבואב, לא הכיר את החוק.

<רותי תוינה: אני חייבת לומר עוד משפט.

יפעת שאשא ביטון: טוב, אנחנו נוציא קריאה מפה.

יפעת שאשא ביטון: רשמתי את הדברים שלכם.

<רותי תוינה: אני יכולה לומר עוד משהו?

יפעת שאשא ביטון: כן, בבקשה, ואז אני אתן לך, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אם ייפתח קו במשרד החינוך, שיהיה אפשר להתלונן על מורים שעישנו בבתי הספר, יכול להיות שיהיו תלונות שווא, אבל תראי שפתאום מתברר ואז יוטל על המנהל לברר - - - אם יהיה קו במשרד החינוך שבו יהיה אפשר להתלונן על מורים - - -

<מרק לֹוריא: יש קו ואני עשיתי את זה.

אורי מקלב: אבל יכול להיות שאף אחד לא יודע את זה, יכול להיות שאף אחד לא יודע.

יפעת שאשא ביטון: רגע, בואו ניתן לנציגת משרד החינוך בבקשה להשלים את הדברים.

<רותי תוינה: רציתי להשלים ולומר שאנחנו באמת עושים עבודה מאוד מאוד מאומצת בתחום החינוכי, להדגיש את זה.

<רותי תוינה: אנחנו גם עושים עבודה בנושא ההנחיות המשמעתיות של איך לטפל ובחוזר המתפרסם ממש בקרוב זה יופיע.

<רותי תוינה: אנחנו מאוד מקווים שתוכלו לראות את הנתונים של כמה באמת נעשית העבודה היותר משמעתית או אכיפתית.

<רותי תוינה: אני גם רוצה לבוא ולומר פה שעם כל ההבנה שלי למצוקה שמתעוררת כששומעים שעדיין בתוך בית ספר, שהוא אמור להיות מי שמסמל את הדאגה לילדים ואת הדאגה לבריאות של הילדים, הדיון לא אמור להיות זה שממקד הרבה מאוד זמן בתוכו את העיסוק במה שמשרד החינוך לא עושה.

<רותי תוינה: אפשר גם לראות מה משרד החינוך כן עושה - - -

יפעת שאשא ביטון: הכול נחמד - - -

<רותי תוינה: הוא עושה המון - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון אבל לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לי ילדים מעשנים בתוך בית ספר ברשות של בית הספר אז אנחנו בבעיה.

יפעת שאשא ביטון: ואם יש לי מורים - - -

<רותי תוינה: אם יש ילדים שקונים סיגריות ברחבי העיר שבה אני חיה בלי הגבלה - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נחזור לזה.

<רותי תוינה: זה קצת מזכיר לי את ההורה שאני קוראת לו לשיחה בבית הספר, לדבר איתו על זה שהילד שלו עישן בתוך בית ספר או שתה אלכוהול בטיול, הוא אומר לי, "בחיאת, את לא עישנת כשהיית בגיל הזה?

<רותי תוינה: "

יפעת שאשא ביטון: רותי, אנחנו, לא, לא, רותי, בואי, אנחנו ממש לא בשיח הזה והדיון מבחינתי לא הוסט ואני אומר לך גם למה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נחזור - - -

<רותי תוינה: לדעתי זה שם פוקוס על משהו שהוא לא המטרה של הדיון כולו.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד, רותי, ברשותך, הדיון לא הוסט מבחינתי.

יפעת שאשא ביטון: כשדיברנו כאן על הנושא של המכירה ואנחנו מיד נחזור גם לעניין של האכיפה, אני ציינתי שיש פה נדבך מאוד מאוד חשוב, וכשמדובר על ילדים ונוער לא יעזור כלום, תמיד אני אגיע לשם, בכל הקשר שהוא, וזה הנושא של החינוך.

יפעת שאשא ביטון: זה הנושא של ה-modeling וזה הנושא של מה אנחנו עושים עם אותם ילדים שבואי נגיד שהמוכר לא הפר את החוק והוא לא מכר להם, אבל אבא שלהם נתן להם בבוקר את הסיגריות, כי גם זה קורה ואני תיכף אגיע גם לנושא של ההורים - - -

<רותי תוינה: גם את זה אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני יודעת, וגם עם זה אתם מתמודדים כי, אגב, חלק מהדברים שאמרו לי מנהלי בתי ספר "אבל מה את רוצה ממני?

יפעת שאשא ביטון: אם אבא של ילד בן 13", ואלה נתונים אמיתיים, סיפור אמיתי מה שאני מספרת פה, "אם אבא שלו נותן לו את חפיסת הסיגריות בבוקר, מי אני בכלל שאגיד לו לא לעשן?

יפעת שאשא ביטון: " אז מי אנחנו?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מערכת החינוך שלתוך המערכת הזו הילד מגיע כל בוקר ויש לנו גם תפקיד בתוך הסיפור הזה, כי אנחנו חייבים לשלב ידיים.

יהודה גליק: כדאי לדעת שהנתון הוא ש-80% מהילדים המעשנים, מי שקונה להם זה לא ההורים, זה אח או חבר מתחת לגיל 21.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יהודה גליק: אגב, לכן החשיבות של החקיקה של 21, כי מי שבדרך כלל קונה להם זה חברים.

יהודה גליק: הרי הם לא מסתובבים עם בני 25, הם מסתובבים עם חברים שלהם.

יהודה גליק: בדרך כלל אלה לא ההורים שקונים את הסיגריה, ככה לפחות במחקרים שאני ראיתי.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי ואם מדברים על מה שיש, שאלה אחרונה לרותי, האם את יודעת מהן הסנקציות שיהיו בחוזר מבחינת תהליכים מנהליים?

<רותי תוינה: על מבוגרים או על תלמידים?

יפעת שאשא ביטון: גם וגם.

<רותי תוינה: אני יכולה להגיד לך אותם, אבל זה מאוד מאוד מפורט בתהליך מתמשך.

<רותי תוינה: פעם ראשונה שמורה מעשן בתוך בית ספר, מנהל בית הספר צריך להזהיר אותו.

<רותי תוינה: לאחר מכן צריכה להיות פנייה לפיקוח.

<רותי תוינה: צריכה להיות במקביל - - -

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, אין דברים שהם ב'כאן ועכשיו' כדי ליצור הרתעה.

<רותי תוינה: למה?

<רותי תוינה: פנייה מגיעה למפקח בית ספר שאומר למורה, "אתה בדין משמעתי או בשיח משמעתי - - -

יפעת שאשא ביטון: זה כלפי המורים?

<רותי תוינה: כלפי המורים.

<רותי תוינה: עם ילדים מדובר גם על הרחקה וגם על השעיה.

<רותי תוינה: הכול תחת הדברים שאפשר לעשות במסגרת בית ספר.

אורי מקלב: אפשר לקבל נתונים על העשייה של משרד החינוך?

<רותי תוינה: גם פקח עירוני יכול - - -

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, רותי.

אורי מקלב: אפשר לקבל קצת נתונים, כמה שעות מקבל ילד, תלמיד בבית ספר בכיתה ט', י', י"א, על עישון?

אורי מקלב: את אומרת שעושים, מה עושים?

יהודה גליק: לא, לא, היא אומרת שיש חוזר מנכ"ל עומד להתפרסם, עוד לא התפרסם, הוא יתפרסם.

אורי מקלב: לא, אבל היא מדברת על תכנית חינוכית, כמה שעות?

אורי מקלב: מה הוא מקבל?

<רותי תוינה: יש תכנית כישורי חיים שמדברת על 15 עד 20 שעות בשנה בתוך שיעורי המחנך, כרגע - - -

אורי מקלב: זה על כלל הדברים.

אורי מקלב: האם יש לכם פיקוח, כמה בתוך זה נעשה עבור סיגריות?

אורי מקלב: יכול להיות שמדברים על דברים אחרים.

<רותי תוינה: תכנית כישורי חיים היא תכנית אחת מתוך הרבה מאוד מקצועות לימוד בבית הספר.

אורי מקלב: אבל מכיוון שהיום הנושאים האחרים הם יותר על סדר היום הציבורי, כמו אלכוהול ועוד דברים כאלה, השאלה היא אם היום בתי ספר בכלל מקצים שעות או מכוונים, האם הפיקוח מפקח על הנושא של העישון?

אורי מקלב: העישון היום נחשב למשהו שהוא החצר האחורית, שזה פחות חשוב, פחות קריטי, יותר חשובה האלימות, יותר חשובים נושאים של אלכוהול ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: לכן השאלה היא האם יש פיקוח על זה ומה חומר ההסברה שיש לכם בעניין?

אורי מקלב: יש גם סרטון על נושא עישון?

אורי מקלב: אפשר לראות?

<רותי תוינה: יש לנו הרבה מאוד - - -

יפעת שאשא ביטון: יש גם הרצאות בבית ספר.

יפעת שאשא ביטון: דיברה התלמידה, אמרה, "מגיעים אלינו, מלחיצים אותנו באודיטוריום ועשר דקות אחר כך אנחנו הולכים להירגע עם סיגריה", כי זה נורא מלחיץ.

אורי מקלב: אבל דיברו על משהו אחר, לא על סיגריות.

יפעת שאשא ביטון: על סיגריות.

אורי מקלב: המחישו את זה.

אורי מקלב: זה שיעור עם המחשה מה עושה סיגריה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, רגע גם לדבר עם נציג משטרה לגבי הסוגיה של האכיפה וגם לשאול האם היום בכלל יש סנקציות, האם זו עבירה פלילית אם מישהו קונה עבור קטין ונותן לו סיגריות או רק מי שמוכר לקטין נמצא תחת העננה הזו?

יפעת שאשא ביטון: אם בכלל אפשר לעשות משהו כדי לאסור את העישון בחוק עבור קטינים?

<בועז ליבנה: דבר ראשון, אני נציג של חטיבת אבטחה ורישוי, אז חבל שנציג של האח"מ לא נמצא פה כי אוכל לדבר רק על רישוי עסקים.

<בועז ליבנה: אנחנו עד עכשיו לא אוכפים ולא אכפנו את הנושא של מכירת סיגריות לקטינים - - -

יפעת שאשא ביטון: כי?

<בועז ליבנה: זה לא מופיע בחוק.

<בועז ליבנה: מבחינת רישוי עסקים, התנאים שמשטרת ישראל נותנת אלה תנאים שנוגעים לפח"ע, לשלום הציבור, שזה סדר ציבורי וזה שוד והתפרצות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שבתכל'ס, זה לא שמישהו מזלזל באכיפה, פשוט אין אכיפה.

<בועז ליבנה: לא, לא, אני מדבר רק על נושא של רישוי עסקים.

<בועז ליבנה: יכול להיות שאח"מ, שיש לו את מחלקת נוער, שכן עוסק בִּיוּמים, חבל שאח"מ נמצא פה ויוכל להסביר את זה.

<בועז ליבנה: ברישוי עסקים אנחנו לא אוכפים את זה, אנחנו אוכפים את הנושא של האלכוהול כי האלכוהול הוא תופעת לוואי של סדר ציבורי ואז יש לנו סעיפים בחוק, סעיף 23 שבא ואומר שאני יכול לסגור עסקים שמוכרים לקטינים אלכוהול, רב פקד יכול לסגור - - -

יפעת שאשא ביטון: בשביל סיגריות צריך רישוי?

יפעת שאשא ביטון: ממה שאמרו כאן חברי הכנסת אני מבינה שלא צריך רישוי.

<בועז ליבנה: לסיגריות לא צריך רישוי.

<בועז ליבנה: ד"ר לוריא העלה את הנושא הזה של רישוי עסקים, הרי מי שאחראי על בריאות הציבור זה משרד הבריאות.

<בועז ליבנה: אם משרד הבריאות בפרטי הרישוי שלו ירשום שאסור למכור סיגריות בפיצוציות ואיפה שהוא נמצא, בפרטי הרישוי, אז נוכל גם לאכוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: מותר לו למכור סיגריות, רק לא לקטינים.

<בועז ליבנה: לא לקטינים, אבל אם הוא יכניס את זה לתוך פריט הרישוי, משרד הבריאות יוכל לאכוף את זה, כי הוא אחראי על בריאות הציבור.

יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה שנייה להבין, ואני תוהה אם יש מישהו סביב השולחן שיכול לענות לי.

יפעת שאשא ביטון: החוק, הוא - - - היום?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש חוק אבל אין שום דרך לאכוף אותו?

<בועז ליבנה: אני לא יכול לתת לך תשובה כי אני לא מאגף חקירות.

יהודה גליק: לא הבנתי, נסה להסביר מה שהסברת, את ההבדל בין אלכוהול לבין סיגריות.

<בועז ליבנה: באלכוהול יש לנו סעיף 23 בתוך צו רישוי עסקים, שבא ואומר שעסק שמוכר אלכוהול לקטינים או שיש שם קטטה בעקבות אלכוהול אני יכול לסגור - - -

יהודה גליק: מי צריך להכניס את זה?

יהודה גליק: משרד הבריאות צריך להכניס את זה?

<בועז ליבנה: כן, כי משרד הבריאות - - -

יפעת שאשא ביטון: נשמע את משרד הבריאות.

יהודה גליק: אם משרד הבריאות יכניס את הסעיף הזה על עסק שמוכר סיגריות למי שהוא מתחת לגיל 18, אז אתם יכולים לסגור עסק?

<בועז ליבנה: לא אנחנו, משרד הבריאות יכול לאכוף את זה, לא צריך שאנחנו נאכוף את זה.

יהודה גליק: אתם אוכפים כשזה בא לידי ביטוי באלכוהול?

<בועז ליבנה: אנחנו אוכפים את זה באלכוהול מכיוון - - -

יהודה גליק: אם יהיה כתוב בסעיף הזה גם לגבי סיגריות אז אתם תוכלו לאכוף אותו גם בסיגריות.

יפעת שאשא ביטון: גם באלכוהול קשה להם.

<בועז ליבנה: לא, באלכוהול אנחנו עושים, זה מלחמה סיזיפית באלכוהול אבל אנחנו סוגרים.

<בועז ליבנה: אנחנו עושים בקרות בימי שישי ובסופי שבוע, אנחנו עושים גם בִּיוּמים בנושא של אלכוהול.

<בועז ליבנה: זו מלחמה סיזיפית.

<בועז ליבנה: אותו הדבר גם עם הסיגריות.

<בועז ליבנה: אני חושב שמשרד הבריאות גם יכול לאכוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נתחיל עם משרד הבריאות.

<בועז ליבנה: כמו שהפקחים היום יכולים לאכוף את זה בעירייה - - -

יפעת שאשא ביטון: נשמע את משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, שתי התייחסויות.

יפעת שאשא ביטון: האחת, לעניין המנהלי שאנחנו רוצים ואני חושבת שאנחנו תמימי דעים כאן סביב השולחן, שצריך להפוך את זה לאכיפה מנהלית ולא רק פלילית.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה לצורך העניין גם הסכמה עקרונית של משרד המשפטים, שאמר שאתם צריכים גם לאשר את זה.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני הוא העניין של להוסיף, אם אנחנו יודעים שהחוק הוא עקר אז להוסיף בסעיף 23 גם התייחסות לסיגריות.

<בועז ליבנה: לא, לא, לא לסעיף 23.

יפעת שאשא ביטון: להוסיף לסעיף 23.

<בועז ליבנה: להוסיף למשרד הבריאות, יש לו פרטי רישוי - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, סעיף דוגמת 23 לאלכוהול, לסיגריות, היא הבינה.

<עמוס האוזנר: עשו את זה בדברים אחרים, כמו עם עישון במקומות ציבוריים, זה קיים.

יפעת שאשא ביטון: מי מדברת ממשרד הבריאות?

<ניבה מנור: ניבה מנור.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ניבה.

<ניבה מנור: אני מציגה את הצד של שירותי בריאות הציבור, ברשותכם.

<ניבה מנור: אני קצת אנסה לעשות סדר, גם לגבי שאלות ששאלתם והעליתם, היושבת ראש והנציג של המשטרה.

<ניבה מנור: בחוק של הגבלת הפרסום והשיווק אכן יש את האיסור, ואת צודקת בזה שהבנת שאכן יש שם בעיה.

<ניבה מנור: בחוק הזה לא הוגדר הנושא של האכיפה.

<ניבה מנור: היה תהליך בזמנו של ניסיון להגדיר והוחלט על ידי משרד המשפטים שנדרש תיקון של החוק ולא עדכון תקנות.

<ניבה מנור: ברגע שזה עדכון תקנות אז זה בידיים של משרד הבריאות, אבל ברגע שזה תיקון של החוק אז זה נעשה בשיתוף פעולה יחד עם משרד המשפטים.

<ניבה מנור: נדרשת ההסכמה כמובן.

<ניבה מנור: אני מבינה ממה שהקראת בתחילת הישיבה שיש תמיכה של משרד המשפטים בנושא של מעבר מהליך פלילי להליך מנהלי.

יפעת שאשא ביטון: הוספה של הליך מנהלי, כן.

<ניבה מנור: משרד הבריאות בהחלט דן בנושא ובוחן בחיוב בהחלט את הנושא הזה.

<ניבה מנור: גם את הנושא של העלאה של הסכומים של הקנסות.

<ניבה מנור: אני מבינה שיש בעיה, שצריך לשמור פה על איזשהו יחס בין ההליך הפלילי לבין ההליך המנהלי ושצריך לדון גם בו, צריך להעלות שם כדי שזה יהיה אפקטיבי.

<ניבה מנור: ללא ספק נדרשת העלאה - - -

יהודה גליק: איפה זה נמצא בדיונים, באיזה שלב, בשלב התחלתי?

יהודה גליק: אתם עומדים לסכם את זה ולאשר את זה?

יהודה גליק: כשאת אומרת שזה נמצא בדיון, מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: בוא נעשה את זה.

<ניבה מנור: לא בהתחלה ולא בסוף.

יהודה גליק: אז אולי נעשה את זה.

יפעת שאשא ביטון: כן, בואו נגיש הצעת חוק - - -

יהודה גליק: לא הצעת חוק.

יהודה גליק: מנהלי לא צריך חוק, זו החלטה.

יפעת שאשא ביטון: היא אומרת שצריך תיקון חוק.

<ניבה מנור: זה צריך לעבור את משרד המשפטים, זה לא בידיים של משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו נטפל בזה.

<ניבה מנור: אם יורשה לי, הערה אחת, מכיוון שאני עוסקת בבריאות הציבור, לפחות לגבי הצד של האכיפה, אז אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך בכל הנושא של ההיבטים החינוכיים.

<ניבה מנור: אני מנהלת את המחלקה לקידום בריאות ואנחנו נשמח ללוות את מועצת הנוער בעבודה של נוער מול נוער כחלק מהמשימות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: יפה, מצוין.

<ניבה מנור: יש לנו את הכישורים ונשמח לפעול בנושא.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: ליאל, את תיקחי את הפרטים ותיצרו שיתוף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: יש פה גם את אפי שפר.

<אפי שפר: כן.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של האכיפה, האם בידיים שלך גם לסייע בכל הנושא של מעבר לאכיפה מנהלית והתייחסות בסעיפי הרישוי גם לנושא של הסיגריות?

יפעת שאשא ביטון: בוא תן לנו קצת רקע קונקרטי מה אנחנו צריכים לעשות.

<אפי שפר: אני מאגף אכיפה ופיקוח של משרד הבריאות ואנחנו עובדים עם הרשויות המקומיות בכל העניין של האכיפה, אנחנו יוזמים ודוחפים אותן לבצע את האכיפה במקומות הציבוריים.

<אפי שפר: אם יהיה צורך אנחנו גם נוכל לפעול בתוך מוסדות החינוך עם פקחים, גם לצורך הרתעה.

<אפי שפר: למשל - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה "אם צריך"?

יפעת שאשא ביטון: צריך.

יפעת שאשא ביטון: לא היום, אתמול, שלשום.

<אפי שפר: נשמח לשתף פעולה עם משרד החינוך.

<אפי שפר: כרגע מתבצעת אכיפה לא במוסדות החינוך אבל אנחנו נוכל לסייע לבצע את האכיפה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אתה נמצא בקשר עם השלטון המקומי ומה שאתה אומר לי עכשיו - - -

<אפי שפר: למי שיש את סמכויות האכיפה זה השלטון המקומי.

<אפי שפר: משרד הבריאות אחראי על החקיקה של החוק ומי שיש לו סמכויות אכיפה זה השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שפקחים של השלטון המקומי יכולים להיכנס לכותלי בית הספר ולצורך העניין בוא נגיד אפילו בשלב ראשון לחלק אזהרות, כמו בדוח, לילדים ולמבוגרים שמעשנים.

<אפי שפר: בשלב הראשוני לצורך התראה, בשלב השני אפשר להנפיק קנסות, לצוות החינוכי או למנהל בית הספר אפילו, בתור אחראי.

יפעת שאשא ביטון: להנפיק קנסות האם פירושו שאנחנו צריכים את התיקון או את ההסכמה, שוב, של משרד הבריאות ומשרד המשפטים להליך מנהלי, או שזה כבר קיים עכשיו במסגרת החוק?

<אפי שפר: לא, זה קיים במסגרת החוק - - -

יפעת שאשא ביטון: אז למה אתם לא עושים את זה?

<אפי שפר: אנחנו - - - ולעשות.

יפעת שאשא ביטון: מה, חיכיתם לנו לדיון, למעיין, לכתבה?

יפעת שאשא ביטון: למה חיכיתם בשביל להתחיל לעשות את זה?

<אפי שפר: לא, לא, אנחנו מבצעים ואנחנו עושים.

<אפי שפר: בעניין הזה של חוק איסור פרסום ושיווק של מוצרי טבק אנחנו פועלים בעניין של מציבי מכונות אוטומטיות לממכר מוצרי טבק, אנחנו פועלים בכל מקום אפשרי.

<אפי שפר: אנחנו מקבלים דיווחים מהציבור לגבי מכונות טבק שנמצאות ומוצבות ואנחנו פועלים במגוון תחומים, אם זה להפעיל את הסמכויות של הרשויות המקומיות, אם זה לבצע ולהוציא מכתבי התראה מטעם משרד הבריאות, והמכונות האלו באמת מוסָרות.

<אפי שפר: המכונות האלו נגישות לציבור וגם לנוער ולילדים בפרט ולכן אנחנו שמים דגש ופועלים להסרה של כל המכונות.

יהודה גליק: האם אתם יכולים להגיד לי כמה כסף אתם משקיעים בהסברה נגד עישון בשנה?

<אפי שפר: הסברה - - -

יהודה גליק: האם אני צודק שזה אפס?

יפעת שאשא ביטון: ניבה, רצית לומר משהו?

יפעת שאשא ביטון: תוכלי להתייחס לשאלה של חבר הכנסת גליק?

<ניבה מנור: אני אתייחס גם לשאלה, אבל קודם אני רוצה רגע להשלים.

<ניבה מנור: כל הנושא, כפי שנאמר, של הפיקוח ומתן קנסות, זה בידיים של הרשויות המקומיות.

<ניבה מנור: חשוב להגיד שאנחנו פועלים בנושא בשיתוף אגף האכיפה ובכל דוח שר, שירותי בריאות הציבור אחראים על פרסום דוח השר בנושא עישון שאנחנו מציגים בפני הכנסת בכל שנה, אנחנו פונים לרשויות, מבקשים דיווחים.

<ניבה מנור: מרוב הרשויות בארץ אנחנו לא מקבלים אפילו את הדיווח, אנחנו יודעים שהרשויות נותנות מעט מאוד קנסות בנושא - - -

יפעת שאשא ביטון: נו, ומה אתם עושים עם זה?

יפעת שאשא ביטון: יש לכם יכולת?

<ניבה מנור: אין לנו יכולת לאכוף את זה על הרשויות.

<ניבה מנור: אנחנו מנסים לעשות עבודת הסברה מול הרשויות, להציג להן את החשיבות, להציג להן את היתרונות, לבקש מהן את הדוחות כדי להציג גם בפני הכנסת את העבודה החלקית ביותר שנעשית בנושא הזה על ידי הרשויות.

<ניבה מנור: אפשר לציין לחיוב את תל אביב, שיחסית עושה עבודה רחבה יותר בנושא הזה, אבל רשויות אחרות, ככל שהן קטנות יותר ופריפריאליות יותר, בחברה הערבית, יש קושי הרבה יותר גדול בסטטוס הקיים היום שהאכיפה היא רק בידיים של פקחים של הרשויות.

<ניבה מנור: יש פה הרבה מאוד היבטים שלא נרחיב עליהם כרגע, שיש להם קושי לעשות את האכיפה בנושא הזה.

<ניבה מנור: לגבי הנושא של הכסף, אני אחלק את זה לשני חלקים.

<ניבה מנור: דבר אחד, מבחינת סעיף תקציבי שקיים, יש תכנית לאומית למניעה ולגמילה מעישון, שעברה בהחלטת ממשלת ישראל בשנת 2011, מעולם לא תוקצבה נכון לרגע זה.

<ניבה מנור: מה שאנחנו עושים הוא שמתוך התקציבים הקטנים מאוד של המחלקה לקידום בריאות, של "אפשרי בריא" – התכנית הלאומית לחיים פעילים ובריאים, אנחנו מקצים חלק מהתקציבים האלה, בסביבות 2 מיליון שקל בשנה שהוקצבו לנושאים אחרים, אנחנו משתדלים לחסוך אותם ולהקצות אותם לנושא של מאבק בעישון.

יפעת שאשא ביטון: 2 מיליון שקלים?

יהודה גליק: למאבק בכלל, ההסברה לא כלולה - - -

<ניבה מנור: הסברה היא קמפיינים - - -

<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות משקיעות 50 מיליון שקל בשנה בעידוד העישון בישראל, שיהיה ברור עם מה אנחנו מתמודדים.

יפעת שאשא ביטון: טוב, תודה רבה, ניבה.

יפעת שאשא ביטון: כל פעם אני שומעת על עוד החלטת ממשלה, שזה היה נחמד שהחליטו אותה, רק שאף אחד לא החליט לבצע אותה.

יהודה גליק: 70% מהחלטות הממשלה לא מבוצעות.

יפעת שאשא ביטון: עורך הדין האוזנר.

<עמוס האוזנר: תודה רבה.

<עמוס האוזנר: אני מטפל בנושא הזה של מניעת עישון מאז אמצע שנות השמונים ורכשתי לי קצת ניסיון.

<עמוס האוזנר: חלק מכם אם זוכרים את תשדיר התולעים שזחלו על המסך אז אני הייתי מאחורי זה וחלק מכם, שמכירים את הנושא שאסור לעשן בטיסות בינלאומיות, זה לא היה פשוט, אבל אני העברתי את זה בכל זאת.

<עמוס האוזנר: היום אנחנו במצב שאנחנו צריכים להתמודד עם הבעיה של עישון הנוער וזה הנושא שאנחנו מדברים עליו.

<עמוס האוזנר: יש היבט שאנחנו לא כל כך מכירים אותו וחשוב שנכיר אותו, זה הנושא של הנזק הגנטי כתוצאה מן העישון.

<עמוס האוזנר: העישון גורם נזק למבנה הגנטי של התא.

<עמוס האוזנר: פירושו של דבר, שהנער שמעשן יגרור איתו את הנזק הזה, לא רק לכל ימי חייו, אלא גם לימי חייהם של הדורות הבאים.

<עמוס האוזנר: מכיוון שמה לעשות, הסרטן הוא מחלה שהיא גנטית.

<עמוס האוזנר: יש לנו גן שנקרא P-53, הוא נועד להגן מפני סרטן.

<עמוס האוזנר: בנוכחות עשן סיגריות הגן P-53 מעודד את הסרטן.

<עמוס האוזנר: הוא הופך את התפקיד שלו.

<עמוס האוזנר: זאת אומרת יש לנו פה נזק תמידי שאנחנו צריכים לטפל בו ולמנוע אותו באופן מיידי.

<עמוס האוזנר: זה לא רק שזו מטרה לעתיד רחוק, איזה אוטופיה, לא.

<עמוס האוזנר: זו בעיה שאנחנו צריכים להתמודד איתה עכשיו.

<עמוס האוזנר: איך התמודדו איתה אחרים?

<עמוס האוזנר: בואו נראה עכשיו פתרונות שאחרים מצאו.

<עמוס האוזנר: הנושא הזה של המכירה לבני נוער הוא נושא לא פשוט מפני שאנחנו פה מתערבים בהיגיון העסקי.

<עמוס האוזנר: המוכר רוצה למכור, הקונה רוצה לקנות ואנחנו באים ומתערבים להם בזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מתערבים, בכול.

<עמוס האוזנר: יפה מאוד, עושים את זה.

<עמוס האוזנר: איך עשו את זה בארצות הברית?

<עמוס האוזנר: בשנות התשעים, כשהתעוררה הבעיה הזאת, הם העבירו תיקון שנקרא תיקון סיינר, על שמו של חבר הקונגרס מייק סיינר, והוא פשוט מנע תקציבים פדרליים ממדינות שלא אכפו את הנושא של איסור מכירת סיגריות לקטינים.

<עמוס האוזנר: איך עשו את זה?

<עמוס האוזנר: בדיוק כפי שנאמר כאן, שלחו בני נוער לבדוק.

<עמוס האוזנר: מדינה שאחוז האכיפה בה היה פחות מ-40% איבדה תקציבים פדרליים.

<עמוס האוזנר: קם רעש גדול - - -

יפעת שאשא ביטון: מה אתה אומר, פיני, רעיון טוב?

יפעת שאשא ביטון: תקשיב לו כי הוא מתייחס להיבט של האכיפה בשלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: למנוע מרשויות מקומיות את התקציבים כדי שיתחילו לאכוף את מה שצריך.

<פיני קבלו: טוב, כשהוא יסיים אני אתייחס.

יפעת שאשא ביטון: כן, אתה תתייחס אחר כך.

<עמוס האוזנר: זו נקודה אחת.

<עמוס האוזנר: לגבי הנושא שהעלו כאן, הנושא של רישוי עסקים, הוא נושא נכון.

<עמוס האוזנר: מה קרה פה בנושא של רישוי עסקים?

<עמוס האוזנר: נדבר עכשיו על הנושא של עישון במקומות ציבוריים.

<עמוס האוזנר: בשנות ה-90 קם רעש גדול סביב זה שעיריית תל אביב לא אוכפת את איסור העישון במקומות ציבוריים.

<עמוס האוזנר: אחד בשם גרי ווסטין, שהיה בכיר במשרד הבריאות, הגיש עתירה לבג"ץ.

<עמוס האוזנר: שופטי בג"ץ בראשות הנשיא שמגר אמרו, "אתה צודק".

<עמוס האוזנר: מאז ועד היום בתנאי רישוי עסקים מופיע סעיף של אכיפת חוק איסור עישון במקומות ציבוריים.

<עמוס האוזנר: זאת אומרת, עיריית תל אביב, הסעיף הזה מופיע ברישוי העסקים שלה.

<עמוס האוזנר: באותה מידה, כפי שזה נעשה לגבי חוק איסור עישון במקומות ציבוריים, אפשר להעביר גם את החוק של מכירה של סיגריות לבני נוער.

<עמוס האוזנר: אפשר להכניס את זה למערכת של רישוי עסקים.

<עמוס האוזנר: זו לא בעיה, הכניסו את שם, אפשר להכניס את זה כאן.

יהודה גליק: צריך חקיקה לזה?

<עמוס האוזנר: לא, לא.

<עמוס האוזנר: גרי ווטסון הגיש בג"ץ, הגישו עתירה לבג"ץ ומאז זה מופיע במסגרת מערכת רישוי העסקים של משטרת תל אביב.

יהודה גליק: משרד הבריאות צריך להכניס את זה?

<עמוס האוזנר: משרד הבריאות יכול להכניס את זה, כן, בהחלט.

<עמוס האוזנר: גם הרשות המקומית יכולה להכניס את זה.

<עמוס האוזנר: בהחלט, זה תנאי ברישוי העסקים.

<עמוס האוזנר: זה לא מסובך בכלל.

<עמוס האוזנר: זה רעיון שהוא בסך הכול די פשוט.

<עמוס האוזנר: לנושא של החינוך והתקציבים.

<עמוס האוזנר: חברי הכנסת, גבירתי היושבת ראש, אתמול קרה דבר שהוא בושה וחרפה.

<עמוס האוזנר: ועדת השרים לחקיקה לא אישרה הצעה של 35 חברי כנסת שתאפשר לתבוע את חברות הסיגריות.

<עמוס האוזנר: אנחנו מדברים כאן לא על מיליון ולא על שניים, מדברים על מיליארדים, על הרבה מיליארדים, וְועדת השרים לחקיקה החליטה לדחות את זה בשלושה חודשים ללא נימוקים.

<עמוס האוזנר: רבותיי, אנחנו פה משחקים באש.

<עמוס האוזנר: מי שמרוויח הוא חברות הסיגריות.

<עמוס האוזנר: הן משקיעות 50 מיליון שקלים.

<עמוס האוזנר: אלה נתונים של חוק שאני העברתי בשנת 2001, שמחייב את משרד הבריאות לדווח על מה שנעשה בתחום העישון.

<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות מדווחות, כל שנה הן משקיעות 50 מיליון שקלים לעידוד - - -

<קריאה: 60.

<עמוס האוזנר: 50 עד 60 מיליון שקלים, תלוי בשנה, בעידוד העישון במדינת ישראל.

<עמוס האוזנר: כנגד זה לא מושקע.

<עמוס האוזנר: והנה, יש לנו הצעת חוק שמאפשרת את קבלת התקציבים, לא ייגרע גרוש מתקציב המדינה, זה ייפול על חברות הסיגריות, וועדת שרים לחקיקה לא אישרה את החוק הזה.

<עמוס האוזנר: דברים כל כך פשוטים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לעורך דין עמוס האוזנר.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסוגיה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: העלית פה את העניין של סנקציות או אכיפה או עידוד אכיפה ברשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: נמצא איתנו פיני קבלו, נציג השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: שתי התייחסויות, פיני.

יפעת שאשא ביטון: אחת למה ששמעת כאן לגבי העניין של אולי עיכוב תקציבים לרשויות מקומיות כדי שיתחילו לאכוף קצת יותר את הנושא של מכירת סיגריות לקטינים.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני שדיברנו כאן, משרד הבריאות הציג את העניין של היכולת שלכם להכניס פקחים לתוך בתי הספר, כדי לפעול בנושא הזה וגם לייצר הרתעה.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף שאנחנו רוצים הוא להפוך את זה מאכיפה שהיא פלילית לאכיפה מנהלית.

יפעת שאשא ביטון: כמו שמחלקים דוחות חניה ברשויות מקומיות, שכשנכנסים לחנות, כשרואים מוכר שמוכר סיגריות לקטינים ניתן יהיה לתת דוח מנהלי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<עמוס האוזנר: רק הערה אחת לגבי הנקודה המסוימת הזו.

<עמוס האוזנר: היום, בחוק איסור עישון במקומות ציבוריים, נקבע במפורש שהתקבולים מאכיפת החוק הולכים לקופתה של הרשות המקומית.

<עמוס האוזנר: כאן יש לנו תמריץ כלכלי רציני לאכיפת איסור עישון במקומות ציבוריים.

<עמוס האוזנר: צריך גם כאן עידוד תקציבי למערכת האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<פיני קבלו: הרשויות המקומיות פועלות גם בשיטור משותף עם משטרת ישראל.

<פיני קבלו: אנחנו מסיירים באזורים, בדרך כלל ליד בתי הספר, באותם קיוסקים או דוכנים שמוכרים סיגריות וגם אלכוהול.

<פיני קבלו: בעניין הזה הרשויות המקומיות מקיימות גם סיורים של תנועות נוער, מקיימים פעילויות וכמובן שזה נע מרשות טובה ועשירה לרשות אחרת.

<פיני קבלו: ככל שאתה הולך לפריפריה יש שם פחות תקנים של פקחים אז העבודה נעשית פחות, ושם באמת גם הצריכה היא הרבה יותר.

יפעת שאשא ביטון: כמו בקריית שמונה שעל כל בלטה יש ניידות.

<פיני קבלו: אנחנו באמת משתדלים להגביר את האכיפה.

<פיני קבלו: הנושא הזה של צו מנהלי חייב להיות בחקיקה.

<פיני קבלו: אני לא חושב שרשות יכולה היום לעשות צו מנהלי מבלי שזה יינתן לה לעשות - - -

יפעת שאשא ביטון: מהי עמדתכם?

יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים מסכים, משרד הבריאות מבחינתו אומר שאין לו התנגדות, נכון?

יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני שומעת, מהי עמדתכם?

<פיני קבלו: אני לא רואה סיבה שאנחנו נתנגד לזה.

<פיני קבלו: אם יביאו את זה אנחנו נתמוך בזה.

<פיני קבלו: אין ספק, ככל שתינתן סמכות לפקחים שלנו והפקחים שלנו עושים את העבודה, אנחנו מדי פעם נמצאים כאן בכנסת וכל הזמן מוסיפים ומגבירים להם עבודה.

<פיני קבלו: עכשיו יש את הנושא של אכיפה על הנושא של אופניים חשמליים, אופניים על מדרכות, עבודה גדולה מאוד נופלת לפתחם של ראשי הרשויות, כתוצאה מחקיקה מוגברת של חוקים המחייבים העסקת כוח אדם ולא תמיד אנחנו מוצאים את הכוח אדם המתאים, אבל בנושא הזה, שהוא גם חינוכי והוא גם בנפשנו, שתלמידים שהולכים לבתי הספר וההורים שולחים אותם, הם הולכים לעשן או יוצאים מחוץ לגדרות בית הספר, אני אורה באמת למנכ"ל להוציא חוזר שייתן יותר דגש על הכנסת פקחים לתוך בתי הספר כתוצאה מהדיון שמתקיים כאן, על מנת שבאמת יפקחו יותר בתוך - - -

יהודה גליק: מדברים פה על פיקוח על העסקים, שמוכרים.

<פיני קבלו: כמובן, לא נחפש את הילדים אלא לתפוס את אותם מוקדים שמוכרים לתלמידים, אבל אנחנו יודעים שמאוד קשה עם הנוער שלנו, תמיד הם מוצאים את האדם האחראי המבוגר שהוא עושה את זה - - -

יפעת שאשא ביטון: האדם המבוגר הלא אחראי שעושה את זה.

<פיני קבלו: הלא אחראי שעושה את זה וכמובן שהוא יכול לבוא עם זה גם לאזור בית ספר, הוא יכול להגיע עם זה בבוקר מהבית ולפעמים גם לקחת קופסה של אבא שמעשן.

<פיני קבלו: זו תרבות שבדרך כלל מתקיימת בבית, שהבעל, שהאישה, הם גם מעשנים והילדים גם נסחפים לזה ואז הם מוצאים איזו קופסה פנויה ולוקחים אותה איתם.

<פיני קבלו: אנחנו מכירים את כל הדברים האלה.

<פיני קבלו: הייתי מדריך בתנועות נוער וליוויתי את הדברים האלה.

<פיני קבלו: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.

<פיני קבלו: אני אעביר את רשמיי להנהלה ביום חמישי מן הדיון הזה שהתקיים כאן.

<פיני קבלו: אני מתנצל שיצאתי כי ועדת הפנים, מתקיימים שם חילופי גברי של יושבי ראש ועדת הפנים היא אחת הוועדות החשובות שלנו כרשויות מוניציפליות, אז הלכתי להשתתף וכשנקראתי אז חזרתי.

<פיני קבלו: תודה לכם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<עמוס האוזנר: מנהלית, גבירתי יושבת הראש, צריך להוציא פשוט צו, כפי שעשו לגבי איסור עישון במקומות ציבוריים, צו שמאפשר את האכיפה.

יהודה גליק: מי צריך להוציא את הצו הזה?

<עמוס האוזנר: שר הבריאות, שרת המשפטים באישור ועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מיד נתייחס לזה.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם מבקשת לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מודה לכם, לכל הנוכחים, על שיתוף הפעולה, כי בסופו של דבר אנחנו חייבים להבין שאם אנחנו לא נשלב ידיים כולנו אז לא באמת נצליח להשיג את המטרה.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת מהצד של המכירה ששם אנחנו אולי לא מצליחים לייצר רשת ביטחון שאוכפת את זה עד הסוף, אז לפחות מהצד האחר של אכיפת העישון וזה בעיקר במוסדות החינוך.

יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, תמיד אני רואה בחינוך פקטור משמעותי, אתם צריכים לקבל את זה כמחמאה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה באמת עיקר התפקיד.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא של אכיפה מנהלית.

יפעת שאשא ביטון: יש פה גם תמימות דעים סביב השולחן וגם יש כאן הסכמה של שלושת הגופים שאמורים להסכים, משרד המשפטים ששלח את הסכמתו, משרד הבריאות והשלטון המקומי, שאמרו שהם בעצם לא יתנגדו להוצאה של צו אכיפה מנהלית.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפעול בנושא ולקבל עדכון סטטוס תוך חודש לגבי התקדמות התהליך.

יפעת שאשא ביטון: זה משהו שצריך להיות מהר, זה לא משהו מסובך, זה משהו שכבר נעשה, פשוט להוציא את הצו, גם על דעת שלושת הגופים.

יפעת שאשא ביטון: אני קוראת גם למשרד הבריאות, גם משרד המשפטים ובעיקר משרד הבריאות, לצאת בקמפיין, קמפיין קצת יותר משמעותי ממה שנעשה היום, בעיקר לגבי העישון בקרב קטינים.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נצליח למגר את זה שם אז לפחות האזרחים העתידיים שלנו יגדלו כשהם יודעים שזה משהו שצריך להוציא אותו מסדר היום.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, לגבי הנושא של חינוך למניעת התמכרויות בכלל, כפי שהציעה כאן נציגת מועצת התלמידים, אנחנו יודעים שאתם עושים את זה, אבל לנסות אולי למצוא דרכים יצירתיות כדי אולי גם קצת לזעזע יותר וגם שזה יהיה קצת יותר אפקטיבי.

יפעת שאשא ביטון: הליכים משמעתיים למורים שמעשנים ולתלמידים שמעשנים בתוך כותלי בית הספר וקריאה לשר החינוך להכריז על מערכת חינוך נקיה מעישון, כפי שהציעו כאן גם חברי הכנסת איל בן ראובן ויהודה גליק.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, להכניס סעיף דומה לסעיף 23 שמתייחס לסוגיית האלכוהול, גם בנוגע לעישון בקרב קטינים.

יפעת שאשא ביטון: הדבר האחרון זה כניסה של השלטון המקומי ושל משרד הבריאות באמצעות פקחים לתוך מוסדות החינוך ולבצע שם גם אכיפה וגם הרתעה.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבאמצעות כל הצעדים האלה - - -

יהודה גליק: יש דבר אחד שדילגת עליו.

יפעת שאשא ביטון: מה?

יהודה גליק: שר האוצר.

יהודה גליק: קודם כל יש פה סעיף שמדבר על פרויקט לאומי, דיברו על זה, שהוא לא מתוקצב.

יהודה גליק: יש החלטת ממשלה מ-2011.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: צריך לבדוק למה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לבדוק למה זה, צריך לברר מול משרד הבריאות למה לא מתוקצבת החלטת ממשלה משנת 2011.

יהודה גליק: הנושא השני הוא מדוע לא מיושמת החלטת הממשלה שעוסקת במיסוי טבק לגלגול, מ-2013.

יפעת שאשא ביטון: לפנות למשרד האוצר, לבקש - - -

יהודה גליק: גם לתקצב את הסעיף הזה.

יפעת שאשא ביטון: זה כבר תוקצב?

יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה.

יפעת שאשא ביטון: הסעיף הזה הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: מה זה המיסוי?

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שיש התנגדות.

יהודה גליק: יש החלטת ממשלה שהמיסוי שחל על סיגריות יחול גם על טבק לגלגול.

יהודה גליק: ההחלטה הזו לא מיושמת.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז לבדוק מול משרד האוצר למה לא נאכפת החלטת הממשלה למיסוי של טבק לגלגול סיגריות.

<עמוס האוזנר: ההפסד של האוצר כתוצאה מאי-היישום הוא 800 מיליון שקל בשנה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נפנה לאוצר ונשמע את התגובה.

יהודה גליק: בשנה, 800 מיליון בשנה.

<עמוס האוזנר: 800 מיליון שקלים בשנה.

<עמוס האוזנר: זה ההפסד של האוצר מזה שהוא לא - - -

יהודה גליק: ההפסד הוא שאנשים מעשנים, זה ההפסד הגדול.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יהודה גליק, אנחנו בסיכום, אז כדי שזה יהיה ממוקד, גם לפנות לאוצר, לבקש לבדוק למה לא נאכפת ההחלטה ולומר שהמלצות הוועדה שהתכנסה כאן הן כן לאכוף את הסעיף ולמסות גם את גלגול הטבק, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם.