הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 127, 2018-01-23 15:00

ישראל אייכלר: שלום וברכה.

ישראל אייכלר: היום ז' בשבט תשע"ח.

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון בפניות הציבור לגבי החלטת רשות שוק ההון שלא לשלוח דו"חות שנתיים בדואר.

ישראל אייכלר: אני חייב לומר כצרכן, שגם כששולחים מחברות הביטוח ניירות ואני למדתי לקרוא בלי נקודות, אני בדרך כלל לא מבין מה יש לי ומה אין לי בסוף כל השורות, אבל לפחות יש לי מסמך שאני שם את זה בתיק, שיבוא יום, שלא נצטרך, שאני אדע שיש לי מסמכים, שיש לי משהו.

ישראל אייכלר: תחושה שיש לי.

ישראל אייכלר: אותו דבר כשיש לי שטרות של כסף, של 100 שקלים, של 200 שקלים, אני מסתכל בארנק, יש לי.

ישראל אייכלר: בזמן האחרון הציעו לי ביטקוין.

ישראל אייכלר: אמרתי אני לא יודע מה זה ביטקוין ואין לי כסף לקנות ביטקוין, אבל אני רוצה כמו שאמרו פעם 2,000 ביד, אני רוצה משהו ביד.

ישראל אייכלר: קיבלנו פניות ציבור לא מעטות וחבר הכנסת הרב מקלב הודיע למנהלת שגם אצלו הצטברו הרבה פניות כאלה, של אנשים אשר חושבים, ואני אקריא פה תמצית של מישהו שכותב שהוא מרגיש שרוצים להסתיר ממנו מידע.

ישראל אייכלר: "לפי הבנתי החל מהדו"ח השנתי בו הם מציגים את חסכונותיי, החברות יפסיקו לשלוח אלי בדואר, כפי שאני מורגל מאז ומעולם.

ישראל אייכלר: יתחילו לשלוח אלי במייל או ב-SMS, או בכל דרך אחרת שתהיה נוחה להם לתת את הדיווח".

ישראל אייכלר: "אני לא מבין מדוע צריך לכפות על אנשים להתנתק מהנייר.

ישראל אייכלר: אני מבין שהעולם מתקדם, אבל אין בעיה, מי שיסכים וירצה לקבל את הדיווח דרך האינטרנט או דרך ה-SMS, שישלחו לו דרך האינטרנט, אבל אני רוצה להישאר עם הנייר ואני רוצה שברירת המחדל תהיה ששולחים עם נייר.

ישראל אייכלר: מי שלא רוצה, שיתנו לו אפשרויות אחרות, אין לי שום בעיה עם זה.

ישראל אייכלר: אני מבקש בכל לשון של בקשה שלא יחייבו אותנו לעשות שינויים קיצוניים בהרגלים שלי".

ישראל אייכלר: הרב מקלב, אני לא יודע אם הוא ביקש שתגידי את זה בוועדה, אמר שגם אנשים שמצלצלים לא מקבלים תשובות בטכנולוגיה האלטרנטיבית, כך ששום דבר לא מפצה על אובדן הנייר והמכתב שמקבלים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שאני מאד מכבד את דת הסביבה, כמו שאני מכבד את כל הדתות, כי כל העמים ילכו בשם אלוהיהם ויש היום דת סביבה, שדואגים לבכי של העצים ביערות האמזונס, על זה שכורתים אותם בשביל הנייר.

ישראל אייכלר: אני לא מזלזל בדבר הזה.

ישראל אייכלר: אגב, ישנה גמרא שאומרת שכשגוזרים עץ, קולו הולך מסוף העולם ועד סופו.

ישראל אייכלר: הזעקה של העץ - - -

<קריאה: איפה זה כתוב?

ישראל אייכלר: בגמרא.

ישראל אייכלר: שלושה דברים קולם הולך מסוף העולם ועד סופו – גזע עץ שנגדע.

ישראל אייכלר: שאלתי פעם מישהו אם זה רק עצי פרי או גם עצי סרק, אבל לא כתוב כבר את זה.

ישראל אייכלר: יולדת, שלא תדע לעולם, ולהבדיל אלף אלפי הבדלות, כשאדם מת, כשנשמתו יוצאת מן הגוף.

ישראל אייכלר: שלושת הדברים האלה קולם הולך מסוף העולם ועד סופו ולא נשמע, ואין איש ששומע.

ישראל אייכלר: כך שיש חשיבות בעניין הזה של שמירת העצים, אבל כל הבריאה נוצרה כדי לשרת את האדם, נזר הבריאה - זאת האמונה שלנו.

ישראל אייכלר: לכן אני לא חושב שהאזרח לא צריך לקבל נייר ומסמך שהוא צריך ורוצה, בגלל אידיאולוגיה שהיא חשובה מאד, של חיסכון בעצים.

ישראל אייכלר: בפרט כשאני לא חושבת שמדינת ישראל חוסכת הרבה בדברים שצריך לחסוך, עד שהגיעו לעניין של הנייר.

ישראל אייכלר: בכנסת אני מאד מרוצה שהם עברו לאלקטרוני, כי רוב הדברים הנכתבים הם לא כל כך חשובים.

ישראל אייכלר: סליחה, עם כל הכבוד לפרלמנט, אבל רוב הדברים שנכתבים לא כל כך חשובים כמו מכתב שאני מקבלת מחברת הביטוח על מה שיש לי ועל מה שאין לי.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו רוצים לשאול את השאלה למה זה לא נשאר ברירת המחדל.

ישראל אייכלר: אנחנו נאפשר גם לחבר הכנסת איציק שמולי, שבוודאי יש לו נופך משלו לעניין הזה ויש לו הרבה דוגמאות.

ישראל אייכלר: כמובן אני מנחש שתדבר על הרבה אנשים קשישים.

ישראל אייכלר: אני כבר קשיש.

ישראל אייכלר: 60 זה קשיש?

ישראל אייכלר: מ-60 והלאה?

איציק שמולי: לגבר 67.

ישראל אייכלר: אז אני עוד לא קשיש.

ישראל אייכלר: פעם אמרו בן 60 לזקנה.

ישראל אייכלר: בכל אופן הצעירים כבר חושבים שהם חכמים יותר מאיתנו, מגיל 60.

ישראל אייכלר: ובאמת, כשיש לי מסמך אני יודע מה יש לי.

ישראל אייכלר: גם אז בקושי.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה לאפשר לחבר הכנסת איציק שמולי להביא את דבר האזרח.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

איציק שמולי: אני כמובן מודה על קיום הדיון החשוב.

איציק שמולי: אכן גם בלשכתי התקבלו תלונות רבות מאד ומכתבים רבים מאד, שאת חלקם הפניתי לאגף פניות הציבור של הממונה על שוק ההון שגם ענה לי, צריך לומר, לא תשובה שהיא משביעת רצון, אבל אני אתייחס לזה.

איציק שמולי: אדוני, אני מתייחס להודעה שעליה חתומה הממונה על שוק ההון, גברת דורית סלינגר.

איציק שמולי: היא מדברת, לבד מהטיעון שאתה העלית, הסביבתי, על כך שחשיבותו של המהלך הזה, בעצם השימוש באמצעים דיגיטליים, יש לכך חשיבות רבה וכוח להגביר את השקיפות והגילוי לחוסכים ולמבוטחים.

איציק שמולי: אז א' יש לי השגה על הדבר הזה.

איציק שמולי: הסיבה שאנשים מן היישוב לא טורחים להעמיק ולחפור בדו"חות שנשלחים אליהם, היא לא בגלל שזה מגיע בנייר או שזה מגיע במייל, אלא בגלל שהם חוששים ויראים מכל מה שקרוי בדבר הזה פנסיה, ביטוח כזה, ביטוח אחר ולכן אם באמת הכוונה פה זה להעמיק את היכולת של החוסכים להתמודד עם הנושא ועם התחום, אז הרי שמכוונים פה למקום הלא נכון.

איציק שמולי: מעבר לזה, וכאן אני מגיע לשורש העניין, ההוראה הזאת יש בה כדי לפגוע בצורה אנושה ביכולתם של אנשים לא רק לאוכלוסייה המבוגרת, בעיקר האוכלוסייה המבוגרת, אבל גם אנשים מן היישוב, שהם כבדרך קבע לא משתמשים בכל אמצעי הטכנולוגיה, לא במסרונים, לא במייל והם עלולים להישאר מאחור ובסופו של דבר שכרנו ייצא בהפסדנו, במובן זה שהמטרה שאליה מכוונת הממונה, להגביר את השקיפות, להגביר את הידע, להגביר את ההעמקה – בעצם המצב עבור אותן האוכלוסיות יהיה רק גרוע יותר.

איציק שמולי: זה בסדר גמור, אני כבן אדם צעיר שמח על זה שהעולם דוהר קדימה.

איציק שמולי: שמח על זה, אבל – ומי כמו הוועדה הזאת ואתה אדוני יושב הראש ערים לעניין הזה – שגם כשהעולם דואר קדימה, אז צריך לראות שלא משאירים אף אחד מאוחר.

איציק שמולי: לא את האוכלוסייה המבוגרת, לא את האוכלוסייה שאין לה נגישות בכלל לאמצעים טכנולוגיים ויש לא מעט כאלה במדינת ישראל.

איציק שמולי: הוויכוח העיקרי כאן הוא על ברירת המחדל ואני לא אגלה לכם שזו לא הפעם הראשונה שמנסים לדחוף את היוזמה הזאת בכנסת.

איציק שמולי: ולטעמי יש בכך לא מעט טעם לפגם, מכיוון שמטרת האגף זה לשמור לא רק על הגופים המוסדיים, אלא לשמור גם על המבוטחים.

איציק שמולי: מה שהוא מתקשה לעשות בשנים האחרונות, בעיקר בביטוחי הסיעוד והבריאות, אבל זה לא נושא הדיון.

איציק שמולי: מה שאני רוצה לומר, אדוני יושב הראש, זה שאני לא רואה מאיפה מגיעה הדחיפות הזאת לשנות את ברירת המחדל.

איציק שמולי: הרי אם היום אני רוצה לקבל את המידע הזה באמצעות המייל, אני יכול לעשות את זה.

איציק שמולי: אני מרים את הטלפון או שולח מייל לאגף פניות הציבור של אחת מחברות הביטוח ואני אקבל את המידע במייל.

איציק שמולי: ועכשיו בעצם החשש שלנו הוא אלף שאנשים יפלו בין הכיסאות ולא יקבלו את המידע בכלל.

איציק שמולי: אני יכול לתת דוגמא למשל על אבא שלי.

איציק שמולי: אבא שלי כמעט ולא משתמש במייל והוא לא קשיש והוא לא דל אמצעים.

ישראל אייכלר: בן כמה אביך?

איציק שמולי: הוא בן 66, בואכה 67.

איציק שמולי: יש לו עוד שנים רבות לתת בשוק העבודה כי אין לו פנסיה, אבל המעט שיש לו, ככה הוא קיבל עד היום במכתב והוא דווקא מאלה שכן פותחים את המעטפות.

איציק שמולי: ובזמנו, חברת הביטוח בכל פעם שהיא שולחת צריכה מכתב, כמעט בכל פעם, היא שולחת לך ואולי זה אחת לשנה ולא בכל פעם, דו"ח של מילוי פרטים ואז אתה יכול לעדכן אותה על דברים שהשתנו בפרטים אישיים.

איציק שמולי: בין השאר בשנים האחרונות היה בטופס הזה את הרובריקה של מייל.

איציק שמולי: אז הוא ביקש מאחותי לכתוב את המייל שלה, כדי שיהיה עוד איך להשיג אותו.

איציק שמולי: היום בעצם ברירת המחדל אומרת שמה שאומרת רשות שוק ההון שבעצם אין פה עניין של כפייה, כי מי שלא נתן מעולם את המייל שלו, אז לא ישלחו לו שום דבר ולא ישתנה אצלו שום דבר וזו טעות.

איציק שמולי: זו טעות, מכיוון שיש לא מעט אנשים שיש להם מיילים שגויים או מיילים שהתחלפו והנתונים האלה שגויים בתוך חברת הביטוח - - -

ישראל אייכלר: המייל שהם כבר לא זוכרים את המייל שלו.

איציק שמולי: בדיוק.

ישראל אייכלר: הרבה הרבה אנשים.

איציק שמולי: בדיוק.

איציק שמולי: הנה, אני זה הדוגמא החיה ובזה הסיים.

איציק שמולי: חברת הפניקס שלחה שלי במקרה הזה, אבל אני בטוח שהם לא היחידים, SMS – א' אני יכול להראות לכם, ב-4 בינואר – הנה זה מולי – ב-4 בינואר.

איציק שמולי: ניסיתי לחזור לקישור הזה, לא נפתח.

איציק שמולי: אתה מנסה להתקשר אליהם בכוכבית 3455, לא עונים.

איציק שמולי: כאילו יש ניתוב שיחות לטובת המטרה הזאת, לא עונים.

<שלומית אבינח: אני מהראל לא קיבלתי טלפון.

איציק שמולי: עכשיו מה קרה?

איציק שמולי: אני בן אדם אחראי, אני רוצה לשמוע מה קורה איתי עם הפנסיה ועם הביטוח, אחרי חמישה ניסיונות שמתי את הטלפון בצד, אמרתי יאללה, אלה שילכו אני לא יודע לאן, כי אין, אני לא יכול להשיג אותם.

איציק שמולי: זאת אומרת אדוני יושב הראש, לסיכומו של דבר אני חושב שההצעה הזאת מרעה מאד את המצב של המבוטחים, בעיקר המוחלשים והמבוגרים.

איציק שמולי: אני חושב שמה שנכון לעשות זה להותיר את ברירת המחדל על כנה, אולי לתת תמריצים לאנשים,

איציק שמולי: למבוטחים בעצם לעבור לאמצעי מיילי, שאגב הוא גם יחסוך המון כסף לחברות.

איציק שמולי: זה גם כן מוטיבציה שיש מאחורי המהלך הזה, ובסופו של דבר מי שירצה יעבור למייל ומי שלא, שיישאר במכתבים.

ישראל אייכלר: נכון.

איציק שמולי: בשביל מה צריך לכפות על האנשים דבר שהם לא רוצים, מה גם שאני יכול להוכיח לכם שהאפשרות לשנות את ברירת המחדל למכתב בחזרה, לא עובדת.

איציק שמולי: פשוט לא עובדת.

ישראל אייכלר: אה, גם אם מישהו מבקש זה לא עובד?

איציק שמולי: הנה, זה מה שניסיתי לעשות.

איציק שמולי: זו ההודעה שקיבלתי ב-4 בינואר, אדוני יושב הראש, מחברת הפניקס, שאומרת לי שמהדו"ח השנתי הקרוב הדו"ח יישלח לכתובת הבאה, מייל שהיה לי בכלל בתקופת אנו באנו, כשהתחלתי רק את לימודי במכללה, שזה היה לפני נגיד 10 שנים.

איציק שמולי: אני לא יודע מאיפה המייל הזה.

איציק שמולי: ואם אני רוצה לשנות את ברירת המחדל בחזרה למכתב, או להתקשר למוקד או ללחוץ על הקישור.

איציק שמולי: לחצתי איזה 20 פעם על הקישור ואז אתה צריך להכניס קוד והקוד לא עובד.

איציק שמולי: אני אומר לך, אני ניסיתי חמש-שש פעמים.

איציק שמולי: לא עובד.

איציק שמולי: אם אני לא הצלחתי – אני לא איזה גאון טכנולוגי – אבל אם אני לא הצלחתי, אז גם אנשים שהם פחות טכנולוגיים ממני, לא יצליחו לעבור את המשוכה הזו.

איציק שמולי: ורק עוד משפט אחד, אדוני יושב הראש.

איציק שמולי: עלתה טענה שבמכתבים שנשלחים מכיוון חברות הביטוח למבוטחים, הנוסח שבו הן משתמשות הוא מטעה.

איציק שמולי: הוא מותיר רושם כאילו האפשרות היחידה היא לקבל את המידע באמצעות המייל ומי שלא יבחר באמצעות המייל – ראינו שתי דוגמאות לזה – בעצם לא יוכל לקבל את המידע, שזה גם כן דבר חמור לכשלעצמו.

ישראל אייכלר: כן, מה זה?

איציק שמולי: אני יכול להגיד לכם גם באיזה חברות מדובר.

ישראל אייכלר: רגע, המנהלת רוצה להוסיף פה.

ישראל אייכלר: מה זה?

<שלומית אבינח: קיבלנו הודעה על מישהי שיש לה טלפון כשר, שגם בהודעה שהם שולחים, לא מבינים שום דבר ממה שכתוב.

ישראל אייכלר: בואי נשמע.

ישראל אייכלר: לחיצה.

<שלומית אבינח: נשים על רמקול.

ישראל אייכלר: תעשי לחיצה.

ישראל אייכלר: נשמעת הודעה מהטלפון

ישראל אייכלר: טוב, בעצם מה שאמרת פה, יש לך - - -

<קריאה: בשביל מי שלא יכול להרים את הטלפון, אז - - -

ישראל אייכלר: יש טענה נוספת.

ישראל אייכלר: למי שיש הרבה קופות גמל, זאת אומרת אם מדובר באדם שיש לו קופה אחת נניח, הוא רואה את זה.

ישראל אייכלר: הוא מקבל הרבה הודעות וב-SMS, באופן טבעי באלקטרוני, במיילים, ההודעות בורחות.

ישראל אייכלר: את אומרת יש לו 20 הודעות, 100, הודעות אז הוא מפספס עליהן, הוא לא מדפיס אותן וזה חסר לו אחר כך כמסמך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לקצר את הבקשה שלנו למשפט אחד, שברירת המחדל תהיה שכל אזרח מקבל בדואר כמו שהוא קיבל.

ישראל אייכלר: מי שרוצה ומי שיכול – ומציע שמולי אולי תתנו הטבות, אני לא יודע מה – למי שרוצה לעבור למייל, בבקשה.

ישראל אייכלר: אבל לא להשאיר את האזרח שהוא צריך לעשות פעולה אקטיבית כדי לקבל את מה שמגיע לו בחוק.

איציק שמולי: הנה, תראה אדוני יושב הראש, ניסיתי תוך כדי דיון.

איציק שמולי: הכנסתי את תעודת הזהות, את הטלפון, רשום לי – הנתונים שהוזנו אינם תואמים בכלל את הנתונים המופיעים במערכת הפניקס.

איציק שמולי: עכשיו עם מי אני אמור לדבר כדי לשנות את ברירת המחדל?

ישראל אייכלר: מה אומרים לך, מה?

איציק שמולי: הנה עכשיו ניסיתי - הנתונים שהוזנו אינם תואמים את הנתונים המופיעים במערכות הפניקס.

איציק שמולי: זה הטלפון שלי, מספר תעודת הזהות שלי, הכל פה נכון.

איציק שמולי: אין עם מי לדבר.

ישראל אייכלר: זהו, לכן קיצרתי.

ישראל אייכלר: בבקשה, שם לצורך הפרוטוקול.

<שלי סבן: שלי סבן.

ישראל אייכלר: שלי סבן, מנהלת מחלקת הפנסיה ברשות שוק ההון וחיסכון, כן.

<שלי סבן: כמה דברים.

<שלי סבן: אני אתחיל מהתכלית, כי עלו פה כל מיני תהיות לגבי המטרה שלנו.

<שלי סבן: אני חושבת שכל הצעדים שעשינו, לצורך העניין הרשות עשתה בשנים האחרונות ובוודאי העניין הזה, התכלית שלהם, לפחות מבחינתנו – וצר לי שרואים את זה אחרת במקומות אחרים, מצדדים אחרים – אבל התכלית שלהם היא טובת המבוטחים בלבד.

<שלי סבן: אני מאד מתחברת למה שאמר חבר הכנסת שמולי לעניין האוריינות הפיננסית ואנחנו בכל אופן התחלנו משם.

<שלי סבן: אם כבודו דיבר על נושא התיעוד, אז יש את נושא התיעוד ואת פתיחת המעטפה לצורך העניין או פתיחת ההודעה והיכולת של המבוטח לעשות איתה משהו.

<שלי סבן: אז ביכולת של המבוטח לעשות איתה משהו, זה באמת בעיה מסדר שני.

<שלי סבן: נתחיל עם פתיחת המעטפה והתיעוד שלה.

<שלי סבן: אז לעניין פתיחת המעטפה, אין מה לעשות.

<שלי סבן: ראינו את זה, אנחנו רואים את זה.

<שלי סבן: אנשים לא פותחים את המעטפות.

<שלי סבן: התכלית שלנו – ואפשר ותיכף נדבר על היישום של זה וכו' – אבל המטרה שלנו הייתה להנגיש ככל הניתן את הדיווח השנתי למבוטחים.

<שלי סבן: אני אתן דוגמא.

ישראל אייכלר: אף אחד לא מתנגד שתתנו גם מייל וגם מכתב.

<שלי סבן: שנייה, אני אתן דוגמא, בסדר?

<שלי סבן: למשל אנשים צווארון כחול, ואגב, הגיעו אלינו הרבה פניות בעניין הזה, על דברים שהתקבלו בדואר והמבוטחים לא באמת שמו לב לזה ובדיעבד באו והתלוננו שלקחו להם את הכסף וכו', וחלק מהתלונות דרך אגב היו באמת מוצדקות.

<שלי סבן: גם לעניין ריבוי קופות, דרך אגב, זה תקף באותו אופן.

<שלי סבן: היכולת של בן אדם ממוצע – צווארון כחול לצורך העניין – לקבל את זה בהודעת SMS ולהיכנס לזה תוך כדי שהוא נוסע באוטובוס, כשהוא עומד בתור לקופת החולים או עושה כל דבר, הנגישות של זה הרבה הרבה יותר גדולה ומכאן יצאנו.

<שלי סבן: זאת אומרת לא ניסינו לחסוך בנייר, על אף שזאת תכלית לגמרי ראויה וחשובה ובוודאי שלא ניסינו להגן על קבוצות כאלה ואחרות.

<שלי סבן: המטרה שלנו הייתה להנגיש ככל האפשר, מאחר שהבנו שהציבור הוא פאסיבי.

<שלי סבן: גם לעניין הזה של הרצון לצורך העניין לקבל את זה בצורה נגישה, גם לזה הוא פאסיבי.

<שלי סבן: הוא בכלל בדרך כלל לא מודע ולכן החלטנו שברירת המחדל הנכונה לכלל הציבור היא באמצעות אמצעים הדיגיטליים.

<שלי סבן: הוספנו בעניין הזה, וחשוב לציין גם את העניין הזה, שהוספנו, עד עכשיו לא היה אפשר לקבל בהודעת SMS והוספנו את הכלי הזה שלה

<שלי סבן: בנתנו לפחות זה כלי נורא נורא חשוב, נורא נפוץ, נורא נגיש.

<שלי סבן: אני חושבת שבסך הכל בעניין הזה עשינו כן משהו מאד מאד טוב.

ישראל אייכלר: לכל זה אף אחד לא מתנגד, אגב.

ישראל אייכלר: אני חייב לומר את זה לפרוטוקול.

ישראל אייכלר: אנחנו בעד שיזמנו גם ב-SMS, גם במיילים, אין שום בעיה בזה.

<שלי סבן: לא, אבל העניין הוא שרוב הציבור - - -

ישראל אייכלר: כן, אותו אדם שלא פותח את המעטפה, גם לא מסתכל במייל הזה, זה מצטבר לו בסל האשפה שלו.

<שלי סבן: לא, אז זה בדיוק העניין.

<שלי סבן: זה בדיוק העניין, שקודם כל מבחינת היכולת שלו לתעד, התיעוד במייל הוא לאין שיעור רבה יותר רציני, מסודר ולטווח ארוך מאשר התיעוד.

<שלי סבן: יש אנשים, נכון, שאוספים את הדפים הכתובים, אבל אי אפשר למחוק את המייל הזה.

<שלי סבן: גם אם עכשיו הוא לא יתייחס לזה, לא יסתכל על זה, המייל הזה שם והוא שם לעוד הרבה שנים.

<שלי סבן: בכל אופן לדעתי יותר מדברים כתובים.

<שלומית אבינח: למי שמשתמש במייל.

<שלומית אבינח: למי שמכיר.

<שלי סבן: רגע, שנייה.

<שלי סבן: ובגלל זה אנחנו חושבים שאת צודקת.

<שלי סבן: לאנשים שדיווחו על מייל ויש להם מייל, כן יותר נכון לצורך העניין מייל או הודעת SMS.

<שלי סבן: יחד עם זאת החוזר הזה כן, וחשוב לציין, חבר הכנסת הזכיר כאן את נושא הקשישים, אז זה לא חל על פנסיונרים.

<שלי סבן: החוזר הזה לא מתייחס - - -

ישראל אייכלר: לא מדברים על פנסיונרים.

ישראל אייכלר: אני לא פנסיונר ואני אומר לך את זה.

<שלי סבן: והוא לא מתייחס למי שלא עדכן.

<שלי סבן: מי שלא עדכן ובמקרה הזה תסכימו איתו - - -

ישראל אייכלר: מה זה לא עדכן?

<שלי סבן: לא עדכן, לצורך העניין מה שהוא אמר - - -

<שלומית אבינח: לא ביקש לקבל במייל.

<שלי סבן: שתחשוב שהסיפור שתואר כאן על האבא, מדובר במישהו אקטיבי ששלח הודעה בחזרה בדואר, שהוא ציין את כתובת המייל למשלוח הודעות של אחות של חבר הכנסת שכאן.

<שלי סבן: זה מקרה שבניין הזה, ואני לא מזלזל בו דרך אגב וצריך לחשוב ותיכף אנחנו נדבר על הכשלים - - -

ישראל אייכלר: כן, על פיתרון.

<שלי סבן: על פתרונות לכשלים שאולי יכולים להיות, אבל בעניין הזה חשוב לציין שזה מקרה מאד מאד נדיר ולא מייצג.

<שלי סבן: זאת אומרת אם אנחנו מדברים על כלל הציבור, מי שאין לו מייל או לא משתמש במייל, בוודאי שלא ישלח מכתב לחברת הביטוח, שבו הוא מעדכן אותה על כתובת המייל שלו.

<שלי סבן: זה דבר נוסף.

ישראל אייכלר: והציבור הזה כן יקבל בדואר?

<שלי סבן: בדואר, בדואר, כברירת מחדל.

ישראל אייכלר: ימשיך לקבל כברירת מחדל?

<שלי סבן: ימשיך לקבל בדואר.

ישראל אייכלר: אנחנו דנים רק על מי ששלח מייל שלו?

<שלי סבן: מה שאני אומרת זה את הדבר הבא.

ישראל אייכלר: לא, מה שהבנתי ממך שמי שלא שלח מייל, כמו אבא של חבר הכנסת שמולי - - -

<שלי סבן: הוא לא שלח מייל, הוא שלח בדואר דרך אגב.

ישראל אייכלר: כן, את המייל שלו.

<שלי סבן: הוא עדכן.

ישראל אייכלר: אליו אתם ממשיכים לשלוח בדואר?

<שלי סבן: מי שלחברה אין לו אמצעי דיגיטאלי, אז ימשיך לקבל בדואר.

ישראל אייכלר: לא.

<שלומית אבינח: זה לא נכון.

<שלומית אבינח: ממש לא.

ישראל אייכלר: כל סוכן ביטוח היום מבקש את המייל שלך ואני נותן לו.

<שלי סבן: לא.

<שלי סבן: דרך אגב, העובדות הן שמבחינת המידע של החברות, אני חושבת שהן היו מאד רוצות שלכל מבוטח תהיה כתובת מייל.

ישראל אייכלר: יש להן, אני חושב.

<שלי סבן: אז מבחינת המידע שיש לחברת הביטוח - - -

ישראל אייכלר: אבל זה שנתתי מייל, זה לא אומר שאני רוצה שכל ההודעות יתקבלו רק באמצעות המייל.

ישראל אייכלר: אני מסכים שאני אקבל גם במייל.

<שלי סבן: אני מסכימה, אני רק אומרת שהמקרה שנתת מייל - - -

<שלומית אבינח: תסתכל, אני לא עדכנתי מייל וקיבלתי את זה.

<שלי סבן: את מה?

<שלומית אבינח: אני לא קיבלתי מייל, אני - - -

<שלי סבן: קיבלת הודעת טלפונית- - -

<שלומית אבינח: באחד קיבלתי טלפון ובאחד לא קיבלתי טלפון.

<שלומית אבינח: אחד קיבלתי הביתה.

<שלי סבן: שנייה, שנייה, אני אפרט את זה.

<שלי סבן: דיברנו על העניין של הדואר האלקטרוני, אז אני אומרת לגבי הדואר האלקטרוני, מי שלא עדכן באופן - - -

ישראל אייכלר: וגם הקובץ מצורף בדואר האלקטרוני?

ישראל אייכלר: אתם מצרפים את הקובץ בדואר האלקטרוני?

<שלי סבן: כן, כן.

<שלומית אבינח: מה פתאום?

ישראל אייכלר: היא אומרת שבדואר האלקטרוני כן - - -

<שלי סבן: בדו"ח השנתי שמגיע אליך.

<שלי סבן: אנחנו לא מדברים עכשיו על ההודעה, על הדו"ח השנתי שמגיע.

<שלומית אבינח: מי שהיה רגיל לקבל במייל ולא עדכן - - -

<שלי סבן: לא, מי שעדכן את המיילן, בסדר?

<שלומית אבינח: ממשיך לקבל במייל.

<שלי סבן: לא.

<שלי סבן: לא נכון, כי הרבה אנשים-.

<שלי סבן: לא, זה לא.

<שלי סבן: ברירת המחדל הייתה - ובעניין הזה צריך לחדד - ברירת המחדל הייתה דואר לכולם.

<שלי סבן: מה שאמרנו זה מי שעדכן את הדואר האלקטרוני, את החברה, מי שעדכן, טרח ועשה את זה, אלא אם כן הוא יבחר אחרת ותיכף נדבר על התהליך, מה שאמרתם כאן - - -

ישראל אייכלר: מי שעדכן את המייל זה אומר שהוא רוצה לקבל את כל ההודעות רק במייל?

<שלי סבן: לא.

<שלי סבן: זה אומר שברירת המחדל שלו תשתנה ועכשיו יש לו אפשרות בשתי הודעות לשנות את זה.

איציק שמולי: זה לא נכון.

<שלי סבן: אז בוא נדבר על הכשלים ביישום הטכני, כי אני שומעת מפה - - -

איציק שמולי: רגע, רק שאלת ביניים.

איציק שמולי: אולי תעני רק לשאלה של יושב הראש - - -.

איציק שמולי: אם באמת אין מוטיבציה אחרת פה, אז מה הבעיה שזה יהיה גם וגם?

<שלי סבן: אז עניתי.

<שלי סבן: בעניין הזה אנחנו סבורים באופן חד משמעי, שכלל הציבור, מרבית הציבור, עם מקרי קצה כאלה ואחרים, למרבית הציבור יותר נגיש ויותר נכון והדו"ח השנתי יהיה יותר אפקטיבי, יגדיל את המודעות שלהם לעניין הפנסיוני בזה שהם יקבלו את זה - - -

איציק שמולי: אבל זה לא במקום המייל.

איציק שמולי: זה לא במקום המייל.

איציק שמולי: מה הבעיה שאני אקבל גם בדואר, כפי שהיה עד היום וגם במייל.

איציק שמולי: מה הבעיה?

ישראל אייכלר: ואם אני ארצה לא לקבל, כי זה מכביד לי על תא הדואר, אני אכתוב להם.

איציק שמולי: מה הבעיה?

איציק שמולי: כי אם אתם אומרים אנחנו רוצים שהאנשים - - -

ישראל אייכלר: אני אודיע חזרה – נא לא לשלוח יותר בדואר, כי אני מקבל את זה במייל.

<שלי סבן: אנחנו סברנו שההוראה הזאת היא הוראה כפולה וכן נתנו את האפשרות.

<שלי סבן: אני כן רוצה להתייחס לתהליך.

<שלי סבן: העניין שאנשים לא מקבלים תשובות, לא מצליחים, אז גם אנחנו קיבלנו גם כן את הפנייה של חבר הכנסת שמולי - - -

<שלומית אבינח: אל תגידי בבקשה את שם הפונה אלינו לפרוטוקול.

<שלי סבן: לא, לא, חס וחלילה, מה פתאום.

ישראל אייכלר: מה?

<שלי סבן: לא נגיד.

ישראל אייכלר: לא, בכללי.

ישראל אייכלר: רק חבר כנסת חשוף, מה לעשות?

<שלי סבן: לא, לא.

<שלומית אבינח: לא להגיד את שם הפונה לפרוטוקול.

<שלי סבן: לא, מה פתאום.

<שלי סבן: אנחנו גם קיבלנו מחבר הכנסת שמולי התייחסות לגבי נוסח ההודעה וגם קיבלנו מכם תלונות בעניין הזה ואנחנו לגמרי, בוא נגיד זאת בוודאי לא הייתה התכלית שלנו, שאנשים ירצו לממש את זכותם לא יצליחו.

<שלי סבן: דרך אגב בכוונה, ובעניין הזה אני רוצה להפנות לחוזר שלנו, להוראה שלנו שאומרת שעל חברת הביטוח לשלוח קישור ישיר לדף שבו הוא צריך לעדכן את הפרטים, בלי מספר ותאריך הנפקת תעודת הזהות ובלי כל מיני אמצעים כאלה, זאת אומרת קישור ישיר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שמה שביקשתם לא בוצע.

<שלי סבן: אנחנו קיבלנו את הפניות האלה ואנחנו כרגע בוחנים את צעדינו בעניין הזה.

<שלי סבן: לצערי רציתי לבוא עם משהו קצת יותר גמור בעניין הזה, אבל אנחנו בוחנים איך נכון להתנהל עם זה ובוחנים גם באיזה חברות, כי להבנתי, מהפניות שאנחנו קיבלנו יש חברות שכן ישמו, יש חברות שיישמו את זה קצת פחות.

<שלי סבן: אז בעניין הזה של היישום אני מבינה וגם אנחנו קשובים פה לרחשי הציבור וזאת לא הייתה המטרה שלנו, שאנשים ירצו לממש את זכותם ולא יצליחו לעשות את זה.

<שלי סבן: אנחנו רואים את זה בכובד ראש ואנחנו נפעל מול הגופים הרלבנטיים בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אין לי שום חשד שהרשות מעוניינת.

ישראל אייכלר: אם הייתי חושד בחברות הביטוח, גם היום אינני חושד, אבל ודאי לא ברשות שרוצה למנוע או להקשות על אנשים מלקבל את המידע שלהם.

ישראל אייכלר: זה בגרור לי.

ישראל אייכלר: אבל כדי להוכיח את זה גם לציבור, אתם פשוט צריכים לחזור לברירת המחדל הרגילה, לשלוח בדואר ולאפשר למי שרוצה לקבל רק במייל.

ישראל אייכלר: אם תרצו להוסיף גם במייל וגם ב-SMS, ודאי טוב, אבל המחויבות שאתם מחויבים זה קודם כל בדואר.

ישראל אייכלר: הרי לחברת הביטוח יש קשר עם הלקוח, הוא יכול להציע לו הצעה טובה שיודיע להם שהוא רוצה לקבל רק דרך מייל.

ישראל אייכלר: אגב, אני קיבלתי כאלה חברות ששולחים לי – האם אתה מוכן לקבל רק במייל ואני מסכים.

איציק שמולי: מבנקים?

ישראל אייכלר: כן, בנקים וכל אלה.

<שלי סבן: כבוד יושב, בעניין הזה יש מחיר לעודף רגולציה וצריך לשים את זה על השולחן.

<שלי סבן: אנחנו נלחמים, ברשות שוק ההון, כדי להגדיר ככל הניתן את קצבות הזקנה של המבוטחים בקרנות הפנסיה, בתכניות החיסכון, קופות הגמל וכו' ויש לזה מחיר.

<שלי סבן: המחיר של זה הוא דמי ניהול, ואז נשאלת השאלה בעלות מול תועלת – האפקטיביות.

<שלי סבן: וזה מה ששאלנו אותם, כי שוב, כי אי אפשר להבנתנו לעשות רגולציה בראי של מקרי קצה.

<שלי סבן: את מקרי הקצה צריך לפתור ולתת להם פיתרון.

<שלי סבן: אנחנו שמים את זה על השולחן.

<שלי סבן: אם התהליך לא יושם כמו שצריך, וזה מה שאנחנו מבינים מהפניות שעולות כאן, אנחנו נבדוק את זה ונטפל בזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכם שזה לא מקרי קצה.

ישראל אייכלר: אמנם חבר הכנסת שמולי הביא מקרה קצה שאדם שלח את המייל ואתם הבנתם שהוא רוצה שלא ישלחו והוא הבין שזה סתם ללא תועלת, הציבור של הקשישים, הציבור של - - -

<שלומית אבינח: לאו דווקא.

אברהם נגוסה: של עולים חדשים.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אברהם נגוסה פה, אולי נאפשר לו להביע.

<שלי סבן: החוזר לא מתייחס לפנסיונרים באופן כללי, זה רק לעמיתים.

<שלי סבן: עמיתים הם לא פנסיונרים.

<שלי סבן: הדיווח הזה לא חל.

ישראל אייכלר: בסדר, שמענו את דברייך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר לחבר הכנסת נגוסה להוסיף, כי לדעתי הוא גם מייצג ציבור שלא כולם יש להם מיילים ו-SMS.

אברהם נגוסה: תודה אדוני יושב הראש.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה דיון מאד חשוב שאתה מקיים.

אברהם נגוסה: כשאני שמעתי את הנושא הזה, אני מאד נדהמתי אפשר להגיד, כי נכון, מדינת ישראל היא מתקדמת טכנולוגית, אז אף אחד לא עוצר את זה כדי שנתקדם יותר, אבל חשוב להסתכל כי בחברה שלנו לא כולם באותה רמה.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל קולטת עלייה.

אברהם נגוסה: היא קולטת עלייה גם מארצות מתקדמות טכנולוגית וגם מארצות שעוד בתקופת הביניים.

אברהם נגוסה: לכן פה אנחנו פוגעים באלה שלא יכולים להתמודד עם הטכנולוגיה, מה שאתם מציעים.

אברהם נגוסה: עולים חדשים מאתיופיה, מהודו, מתימן.

אברהם נגוסה: אני אפילו מרגיש שבגלל השפה גם אלה שבאו ממדינות מודרניות, גם הם מתקשים.

אברהם נגוסה: לכן איך אתם יכולים לעשות דבר כזה, שיכול לפגוע בזכויות שלהם?

אברהם נגוסה: לכן היה חשוב לי מאד לעזוב משהו ולהגיע לפה ולהגיד את דברי, כי כשראיתי את זה מאד דאגתי בנושא הזה.

אברהם נגוסה: לכן אני מבקש מכם, אני הגעתי באיחור, אבל שמעתי בסוף את מה שחבר הכנסת שמולי מציע.

אברהם נגוסה: אפשר לעשות את שני הדברים.

אברהם נגוסה: גם לא לפגוע באלה שמתקדמים טכנולוגית, לא לעצור אותם, לא לגרור אותם אחורה, וגם את אלה אפשר, עד שיגיעו.

אברהם נגוסה: צריך באמת להשתמש בשני הדברים.

אברהם נגוסה: אז מה הבעיה שלכם?

אברהם נגוסה: יכול להיות שהעלות הדאיגה אתכם?

<שלי סבן: לא, לא.

אברהם נגוסה: אז מה?

<שלי סבן: מה זה עלות?

אברהם נגוסה: אולי לשלוח בדואר או בדואר רשום עולה לכם כסף.

<שלי סבן: המטרה שלנו היא - - -

אברהם נגוסה: אפשר לשלוח גם בדואר רגיל.

<שלי סבן: המטרה שלנו היא להוזיל את דמי הניהול שמשלמים המבוטחים.

<שלי סבן: אני ושבת שזה חד משמעי וזה עולה בכל- - -

איציק שמולי: שלי, אפשר לחשוב שהורידו פה את דמי הניהול כתוצאה מהמהלך הזה.

איציק שמולי: באמת.

<שלי סבן: קודם כל דמי הניהול יורדים והלחץ שלנו להוריד אותם - - -

ישראל אייכלר: זה לא בגלל הדואר.

<שלי סבן: הוא כל הזמן.

<שלי סבן: הוא כל הזמן.

<שלי סבן: דרך אגב גם התייעלות- - -

ישראל אייכלר: כן, פעם בשנה - - -

<שלי סבן: לא פעם בשנה.

איציק שמולי: למרות מה שאת אומרת, נתתם פה וואחד בוננזה לחברות הביטוח בלי להתבלבל בכלל.

איציק שמולי: העובדה שאין לך תשובה להצעה של יושב הראש, למה לא לעשות גם וגם, מעידה על - - -

<שלי סבן: אני חושבת שיש לי תשובה.

איציק שמולי: אין לך שום תשובה.

<שלי סבן: יש לי תשובה.

איציק שמולי: כי ברגע שאת עושה גם וגם - - -

<שלי סבן: זה על חשבון המבוטחים.

<שלי סבן: זה על חשבון החוסכים.

איציק שמולי: אה, זה על חשבון המבוטחים?

ישראל אייכלר: זה שהם קונים מניות בטבע ומפסידים מיליארדים לציבור, זה הדואר?

ישראל אייכלר: באמת.

<שלי סבן: חברים, המטרה שלנו, באמת - - -

ישראל אייכלר: אני לא מקבל את זה.

<שלי סבן: אני מבינה.

<שלי סבן: עוד פעם, לאור השנים האחרונות והירידה המשמעותית בדמי הניהול והדחיפה שלנו כרגולטור להתייעלות מצד החברות, אני לא כל כך מבינה את הזלזול בעניין הזה.

ישראל אייכלר: בסדר.

<שלי סבן: אבל בסופו של צריך להבין את זה.

<שלי סבן: זה בא על חשבון העם.

<שלי סבן: אני רק רוצה להגיב על מה שאתה אמרת.

ישראל אייכלר: בסדר, אני חושב שסיכמת היטב את הדברים שלך.

ישראל אייכלר: יש פה עוד אנשים שרוצים לדבר מצד הרשות?

ישראל אייכלר: את רוצה לומר משהו?

ישראל אייכלר: את רוצה לומר משהו?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה להגיע לסיכום הדברים.

ישראל אייכלר: קודם כל לא מדובר רק בקשישים, לא מדובר רק בעולים, יש גם אנשים חרדים רבים שאין להם מיילים ואין להם SMS.

ישראל אייכלר: יש גם את ההפסד שאני דיברתי עליו בהתחלה, שלדעתי זה ההפסד, עניין התיעוד.

ישראל אייכלר: זה שיש תיעוד בענן, אני חייב לומר לך, אולי אני לא שייך לדור המתאים.

ישראל אייכלר: כתבתי בעיתונים הרבה שנים, 40 שנה שאני כותב.

ישראל אייכלר: המאמרים שהודפסו ושמרתי אותם בתיק – קיימים.

ישראל אייכלר: כל מה שאני שומר במחשב, ברגע שהמחשב מתקלקל, הארד דיסק הולך ואני מפסיד.

ישראל אייכלר: זאת אומרת לא לעולם חוסן.

ישראל אייכלר: אל יתהלל חוגר כמפתח.

ישראל אייכלר: הטכנולוגיה היא עדיין חוגר לעומת הנייר, שהוא המפתח, שהוא כבר כל השנים מלווה אותנו.

ישראל אייכלר: לכן אני חושב שבגלל היישום הלקוי של ההחלטה שלכם עצמה, מצד החברות, כפי שאני מקבל פה מכל הצדדים, וגם בגלל האנשים שיש להם כמה וכמה קופות גמל ובעיקר בגלל שהדואר האלקטרוני אוטומטית וה-SMS בורחים ובין השאר אני מקבל ביום, אני לא רוצה להגיד כמה ווטאספים ו-SMS ויש לי דעה גם בעניין ריבוי האינפורמציה שהמוח שלנו מסוגל לקלוט.

ישראל אייכלר: אז אותה טענה שיש אנשים שלא פותחים את המעטפות, נכון פי כמה וכמה שהם לא פותחים את ההודעות.

ישראל אייכלר: לכן צריך לאפשר.

ישראל אייכלר: אני פונה לשר האוצר ולרשות שוק ההון ולכם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשבח את רשות ההון על השיפורים הרבים שעשיתם באמת.

ישראל אייכלר: הזכרת את ההוזלה של דמי הניהול וכל הדברים האלה.

ישראל אייכלר: הוועדה הזאת מלווה את זה ואני חושב שהקשר בין הוועדה לרשות ההון הוא בסדר גמור.

ישראל אייכלר: הגברת סלינגר גם הייתה פה פעם לגבי הבנקים.

ישראל אייכלר: אין לי שום טענה כלפי הניהול שלכם, אבל ההחלטה הזאת היא החלטה לא נכונה ואנחנו, חברי הכנסת, חושבים שצריך לחזור לברירת המחדל.

ישראל אייכלר: פשוט מאד.

ישראל אייכלר: אני לא מכביד על הרגולציה, כי אני לא מחייב אתכם גם וגם וגם.

ישראל אייכלר: לא אמרתי שצריך גם וגם וגם.

ישראל אייכלר: גם SMS, גם מייל וגם דואר, אבל לשלוח בדואר.

ישראל אייכלר: אם מישהו רוצה, או אם חברה רוצה לתת את שלושתם, אני מברך על זה.

ישראל אייכלר: אתם לא יכולים לחייב את שלושתם, אבל לחייב קודם כל דואר.

ישראל אייכלר: אם מישהו מוותר על הדואר ורוצה לקבל במייל – במייל.

ישראל אייכלר: ואם ב-SMS – אז SMS.

ישראל אייכלר: אני חושב, אולי אני טועה, ש-SMS ומייל זה לא הוצאה גדולה וזה לא מוסיף על הרגולציה, ואני אגיד לו שבנוסף לדואר שייתן גם במייל וגם ב-SMS.

ישראל אייכלר: אבל אם חברה תבוא ותגיד לכם אני לא יכולה, אז תגידו לה שלאותו אדם שהם שלחו בדואר, הם פטורים מלשלוח SMS ומייל ושהאזרח יבחר.

ישראל אייכלר: תהיה בחירה חופשית.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו פונים לשר האוצר ולרשות שוק ההון לחזור לברירת המחדל שהייתה בעבר, שהכל בדואר.

ישראל אייכלר: לאפשר למי שרוצה לקבל באמצעים אחרים שתהיה לו בחירה חופשית.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לקבל במייל, שיקבל.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לקבל ב-SMS, שיקבל ובלבד שיהיו גם הודעות טלפוניות לאנשים - - -

<שלומית אבינח: דרך אגב ל-2018, לא לחכות.

<שלומית אבינח: עכשיו לעשות.

ישראל אייכלר: אני מדבר על עכשיו.

ישראל אייכלר: זו החלטה שצריכים לקבל מעכשיו לעכשיו.

ישראל אייכלר: אפשר לאפשר לחברות חודש ימים להתארגן.

ישראל אייכלר: ואני מאד מצטער שאני אומר לכם בדואר, כי אין לנו מכשיר יותר מהיר, כי גם דואר ישראל היום.

ישראל אייכלר: אבל היות וזה שנתי – הרי אנחנו מדברים על דו"ח שנתי או רבעוני, נכון?

<שלומית אבינח: 2018.

איציק שמולי: למרות שלא נראה לי שדואר ישראל שולח.

ישראל אייכלר: לא?

<שלי סבן: דואר ישראל.

ישראל אייכלר: דואר ישראל.

ישראל אייכלר: אז חבר ממילא זה יגיע חודש אחרי שאתם שולחים.

<שלי סבן: ברוב החברות זה דואר ישראל.

איציק שמולי: זה במילא יגיע חודש אחרי.

איציק שמולי: אז אני חושב שבזה אנחנו מסכמים את הישיבה.

איציק שמולי: אני רק שואל את חברי הכנסת אם הם מסכימים לסיכום הזה.

אברהם נגוסה: כן, בהחלט.

<שלי סבן: אבל שוב, חלק מהבעיות אנחנו לא סבורים שיש כאן בעיה.

<שלי סבן: לעניין היישום, חשוב לי לציין שאנחנו נבחן את זה ואנחנו - - -

אברהם נגוסה: איך את חושבת שאין בעיה.

<שלי סבן: אני לא הספקתי להגיב לדברים שלך, כי לא נתנו לי את זכות הדיבור, אבל האוכלוסייה שאתה מדבר עליה, ברירת המחדל לא אמורה להשתנות אצלם.

<שלי סבן: שוב פעם - - -

אברהם נגוסה: אין להם אינטרנט.

<שלי סבן: אנחנו סבורים שרוב הטענות שהועלו כאן הן לעניין אופן היישום ואנחנו נבחן את זה.

ישראל אייכלר: אני לא מבין, אם אנחנו קובעים שהעיקר זה המשלוח בנייר, את אומרת לנו שהעיקר זה זה.

ישראל אייכלר: אני מבין את דעתך, אני מכבד את דעתך, אבל דעתנו – אנחנו שליחי ציבור – הציבור מבקש לחזור לברירת המחדל.

<שלי סבן: בעניין הזה אנחנו סבורים, שוב פעם, אנחנו סבורים שלטובת רוב הציבור נכון יותר ל - - -

ישראל אייכלר: אנחנו לטובת מיעוט הציבור, דורשים שתהיה ברירת מחדל.

<שלי סבן: לא, אז אני רק אומרת שאנחנו סבורים אחרת ואנחנו - - -

ישראל אייכלר: זכותכם לחשוב אחרת.

ישראל אייכלר: נניח שרוב הציבור - - -

<שלי סבן: ואנחנו נבחן את מה שהוועדה אומרת.

<שלי סבן: אני לא מזלזלת.

ישראל אייכלר: בוודאי תבחנו.

ישראל אייכלר: בדיוק, אי אפשר לזלזל בהחלטת ועדת כנסת.

ישראל אייכלר: את אומרת שזה רוב הציבור, אני לא מתווכח.

ישראל אייכלר: אז יש מיעוט של 40%, של 30%, של 20%?

<שלי סבן: יש לו את האפשרות לשנות.

איציק שמולי: אין לו את האפשרות.

<שלי סבן: יש לו.

<שלי סבן: אנחנו נפעל - - -

איציק שמולי: אין אפשרות.

<שלי סבן: אני חושבת שמה שנכון לעשות - - -

איציק שמולי: מילא אם הייתם אומרים לחברות תשלחו את ברירת המחדל, את ההעדפה, לפחות שהטופס יישלח בדואר ואז - - -

<שלי סבן: הוא נשלח בדואר.

איציק שמולי: לא נכון.

<שלי סבן: כן נכון.

איציק שמולי: אני לא קיבלתי מכתב אחד בדואר.

<שלי סבן: כן נכון.

<שלי סבן: ההוראה - - -

<שלומית אבינח: גם אני לא קיבלתי.

איציק שמולי: הדבר היחיד שקיבלתי, תסתכלי ב-SMS פה, SMS מהפניקס, ממגדל, אני לא אגיד עוד באיזה כל החברות שאני נמצא, כי - - -

<שלי סבן: כבודו, חשוב לי לציין שאנחנו שוב פעם חוזרים לשאלת האיסור.

<שלי סבן: מבחינת ההוראה - - -

איציק שמולי: לא, לא, אל תעשי לעצמך חיים קלים.

איציק שמולי: הסיכום של יושב הראש עומד בעינו.

ישראל אייכלר: בדיוק.

איציק שמולי: ועל זה, אני עוד אומר לך שגם אם הולכים לשיטתכם, הביצוע הוא כושל.

ישראל אייכלר: כן.

איציק שמולי: מה את אומרת לנו?

איציק שמולי: אני אבחן את זה.

איציק שמולי: מה זה את תבחני את זה?

איציק שמולי: בינתיים החוזר שלכם עדיין בתוקף.

<שלי סבן: לא, מבחינת - - -

ישראל אייכלר: בסדר, אני חושב שהדברים הובנו.

ישראל אייכלר: אנחנו נעביר את זה גם לשר האוצר וגם למפקחת ואני מקווה שאתם תשמעו לזעקת הציבור, כי אנחנו מייצגים פה אנשים שלא יכולים להגיע אליכם, כי לטלפון אצלכם מאד קשה להגיע, ודאי לא לשר האוצר.

ישראל אייכלר: בקושי אני יכול להגיע לשר האוצר מאז שהוא נתן את איך זה נקרא?

ישראל אייכלר: החוק הנורווגי, אבל אני פוגש אותו מפעם לפעם.

ישראל אייכלר: אני חושב ששר האוצר עושה הרבה הרבה דברים כדי להקל על הציבור.

ישראל אייכלר: בדיוק בדבר שהוא כל כך פשוט - - -

אברהם נגוסה: איזה חוק?

איציק שמולי: שאפשר להיות שר בלי להיות חבר כנסת.

ישראל אייכלר: החוק הנורווגי.

אברהם נגוסה: אה, אוקיי.

ישראל אייכלר: אתה פגשת אותו בזמן האחרון, את משה כחלון?

אברהם נגוסה: לא.

ישראל אייכלר: אז זהו, אז יש בעיה, אבל אנחנו נגיע אליו בעזרת השם ונדבר איתו.

ישראל אייכלר: אני יודע שהוא רגיש מאד לצורכי הציבור ולפעמים בשביל אדם, ואנחנו מדברים על נגישות שעולה מיליונים, שאולי מישהו, נכה אחד יגיע.

ישראל אייכלר: פה אני מדבר איתך על אלפי, אלפי אנשים שלא יכולים להגיע.

איציק שמולי: אגב אדוני יושב הראש, בגלל איוולת שקדמה הכנסת לפני שנה, גם שר האוצר לא יכול להגיד להם שום דבר מה לעשות.

איציק שמולי: הרשות היא רשות עצמאית.

איציק שמולי: גלגלו פה את השקר שמי שקידם פה את כל הדברים הרעים למבוטחים זה היו חברי הכנסת ולכן עשו שקר מוחלט.

איציק שמולי: נזכיר רק את חברת הכנסת אורלי לוי ואת השר חיים כץ, עם כל המאבקים על הפנסיה והביטוח, אבל היום הרשות היא גוף עצמאי.

ישראל אייכלר: מה זאת אומרת?

איציק שמולי: והיום גם אם תלך לכחלון - - -

ישראל אייכלר: היא לא בפיקוח של הכנסת?

<שלומית אבינח: להמליץ.

<שלומית אבינח: אתה יכול רק להמליץ.

איציק שמולי: אתה יכול רק לבקש להמליץ להם.

ישראל אייכלר: היא לא מפוקחת על ידי הכנסת?

אברהם נגוסה: אז צריך לתקן את זה.

<אורית להב: היא רשות עצמאית, היא כבר לא תחת שר האוצר.

ישראל אייכלר: אבל אין רשות ממשלתית שאינה מפוקחת על ידי הכנסת.

<אורית להב: נכון.

איציק שמולי: באופן כללי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה אומר שבמקום לפנות לשר האוצר, אז אני פונה לחבר הכנסת אברהם נגוסה, לחבר הכנסת איציק שמולי ולחבר הכנסת אייכלר, שיבקשו או שידרשו – אני לא יודע – יש לנו סמכות לבקר – לדורית סלינגר, שתואיל בטובה לחזור לברירת המחדל.

אברהם נגוסה: נכון.

ישראל אייכלר: כי חשבתי שזה שר האוצר, אבל אם שר האוצר לא, אז אנחנו.

<שלומית אבינח: היא רשות עצמאית.

ישראל אייכלר: אתה לא תגיד לי עכשיו שהרשות גם לא כפופה לכנסת.

איציק שמולי: יש איזו כפיפות.

איציק שמולי: הכנסת היא רשות מפקחת בכל זאת, אבל - - -

ישראל אייכלר: היא לא רק מחוקקת.

איציק שמולי: אבל יש סעיפים ספציפיים בחוק רשות שוק ההון - - -

ישראל אייכלר: נו, והרשויות מפוקחות על ידי הכנסת?

<אורית להב: בטח.

ישראל אייכלר: אז יש לנו ייעוץ משפטי.

<אורית להב: אבל זה נכון מה שחבר הכנסת שמולי אומר, שהיא קיבלה פה סמכויות וכוחות - - -

ישראל אייכלר: ששר האוצר לא.

<אורית להב: כן.

ישראל אייכלר: אני מכבד את הסמכויות שלה, לא איכפת לי, אבל שהיא תעשה מה שהכנסת מבקשת בסך הכל.

<אורית להב: אפשר לפנות אליה ישירות והיא צריכה לתת תגובה.

ישראל אייכלר: בסדר, אנחנו נפנה.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה פנייה.

ישראל אייכלר: אל תפני לשר האוצר.

ישראל אייכלר: אם אין לו סמכות, למה אני אפנה אליו?

אברהם נגוסה: כן, אוקיי.

ישראל אייכלר: בסדר?

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: הישיבה נעולה.