ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 925, 2018-01-17 09:47

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נדון היום בהצגת מסקנות הצוות לחיזוק כושר התחרותיות של התעשייה הישראלית, בהמשך לדיונים שהתקיימו בוועדת הכספים אודות הקמת צוות זה לחיזוק התעשייה.

משה גפני: למען הסדר הטוב אני רוצה לומר שאנחנו קיימנו כאן יחד עם נשיא התאחדות התעשיינים וגורמים נוספים דיונים החל מ-2015.

משה גפני: קיימנו שישה דיונים - ב-16 ליוני 2015, ב-29 ליוני 2015, ב-22 לדצמבר 2015, ב-14 למרץ 2016, ב-31 במאי 2016, ב-6 ביוני 2017.

משה גפני: הצוות הוקם, קיים דיונים והגיע למסקנות.

משה גפני: בעוד כמה דקות יגיע לכאן מי שעמד בראש הצוות, מנכ"ל משרד האוצר שי באב"ד, אבל לפני כן אני מבקש מנשיא התאחדות התעשיינים שרגא ברוש, שאנחנו מקדמים אותו בברכה בבואו מהודו, לומר כמה דברים.

משה גפני: לפני כן, הצעה לסדר של מיקי לוי.

מיקי לוי: במסגרת המשברים שקיימים בתעשייה הישראלית, אני הוצאתי מכתב כבר לפני כמה חודשים והתרעתי על כך שאחת משתי מחצבות החול במדינת ישראל הולכות להיסגר.

מיקי לוי: אחת המחצבות שמייצרת שלושים אחוזים מהתצרוכת לבנייה.

מיקי לוי: אני לא מגן על אותה מחצבה.

משה גפני: רגע, בוא נעשה סדר כי זה מטריד גם אותי.

משה גפני: אני גם דיברתי עם מנהל רשות מקרקעי ישראל.

משה גפני: היו לי כמה שיחות.

משה גפני: אמרו שיש פתרון אבל כנראה שאין פתרון.

מיקי לוי: אין פתרון.

משה גפני: לכן אני רוצה להיות מדויק בזה.

מיקי לוי: אדוני, אין פתרון.

מיקי לוי: המשרד להגנת הסביבה סוגר, מינהל מקרקעי ישראל.

מיקי לוי: משהו קורה כשהידיים לא יודעים ללחוץ אחת את השנייה.

מיקי לוי: אולי שר האוצר לא יודע אבל כל המהלך והניסיון לקדם בנייה של בתים, באיזשהו שלב זה ייעצר.

מיקי לוי: הם מספקים מעל שלושים אחוזים מתצרוכת החול הדק במדינת ישראל.

מיקי לוי: זה אומר שבסביבות שלושים-ארבעים אחוזים תהיה עצירה בבנייה או יביאו עוד פעם חול מתורכיה למרות שיש לנו.

מיקי לוי: צריך שהמשרדים ידברו ביניהם.

מיקי לוי: אני לא מגן על המחצבה אם היא עשתה תקלות או עבירות.

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: אני רק מתריע בפני הוועדה.

מיקי לוי: אנחנו הולכים באיזשהו סדר לא נכון, באיזשהו כיוון לא נכון.

מיקי לוי: אני מבקש לקיים דיון דחוף בעניין הזה.

מיקי לוי: יש לזה השלכות על בנייה, על זוגות צעירים, על כולנו.

מיקי לוי: זאת לא איזו מחצבה מסכנה שנסגרת.

איתן ברושי: הולך ונוצר מחסור בחומרי בנייה.

משה גפני: אני לא קורא עיתונים אבל אמרו לי שזה היה היום בעיתונים.

איתן ברושי: היום היה דווקא על דברים אחרים.

<שרגא ברוש: הוא צודק.

<שרגא ברוש: זה היה בעיתונים.

<שרגא ברוש: אם יש לנו כמה דקות כשאנחנו מחכים לשי באב"ד, אפשר לקיים את הדיון על ה-120 מובטלים שהולכים להיות שם.

<שרגא ברוש: בסוף אנחנו הרי נקיים כאן את הדיון הזה כמו על טבע וכמו על דברים אחרים.

<שרגא ברוש: זה מפעל שמייצר את כל החומרים.

משה גפני: לגבי טבע היה לנו יותר קושי כי טבע זאת הנהלה עולמית וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: כאן זה בידיים שלנו.

משה גפני: זה פתיר.

<שרגא ברוש: נכון.

<שרגא ברוש: אנחנו נשפוך את הדם הזה.

<שרגא ברוש: אני אומר לכם שיש כאן מפעל, מה שמו של המפעל של אלי כהן?

משה גפני: תרמוקיר.

<שרגא ברוש: יש עוד שניים לידו.

<שרגא ברוש: אין להם חול דק, הפועלים יושבים ומנדנדים את הרגליים באוויר ואני אומר לך כשאתה אומר מנהל המינהל – כבר חודש אני מדבר אתו.

<שרגא ברוש: אין פתרון קונבנציונאלי, בוא נגיד, אבל יש פתרון מחוץ לקופסה.

איתן ברושי: לא במינהל.

<שרגא ברוש: מה אתם חושבים שהבעיה?

<שרגא ברוש: בעל הזיכיון חייב כסף למינהל.

<שרגא ברוש: הוא אומר לא חייב, הם אומרים כן חייב.

<שרגא ברוש: אז בינתיים סגרו את המחצבה.

משה גפני: הם טוענים טענות נגדו.

<שרגא ברוש: אתה יודע מה?

<שרגא ברוש: אל תוותר על הטענות שלך, תגיד, רבותיי, את כל מה שאנחנו במחלוקת הבוקר, בוא ניקח לבוררות, לבית משפט, לאן שאתם רוצים, וממחר בבוקר תשלם מה שהוצאת במשך היום.

<שרגא ברוש: את השוטף שישלם לך ותן לעבוד.

<שרגא ברוש: לגבי העבר אתה ממילא צריך להתדיין אתו באיזושהי ערכאה שלא חשוב היכן תהיה.

<שרגא ברוש: אז מה אתה מחזיק אותו בן ערובה?

<שרגא ברוש: אתה מחזיק את התעשייה, את הבניין, את ה-120 עובדים במפעל תרמוקיר ואחרים.

<שרגא ברוש: אומרים לך, שמע, הפתרון לא רע, נשמע לי הגיוני וזהו, ועוד יום עובר ועוד שבועיים עוברים.

<שרגא ברוש: בירוקרטיה לשמה.

מיקי לוי: אני מבקש לקיים דיון דחוף בנושא.

משה גפני: טוב.

משה גפני: נקיים.

מיקי לוי: בדרך אליך, שלחתי מכתב לגבי אחד המפעלים המפוארים במדינת ישראל ECI.

משה גפני: כן.

משה גפני: אמרת את זה גם כאן וגם קיבלתי מכתב.

משה גפני: על זה לא נקיים דיון השבוע, אבל מה שהעלית עכשיו, נצטרך למצוא לזה זמן.

מיקי לוי: יש עוד בעיות.

משה גפני: יש לנו שבוע קצר באופן יחסי.

משה גפני: מגיע לכאן סגן נשיא ארצות הברית.

עודד פורר: הסיפור הזה של התעשייה רץ כאן.

מיקי לוי: יביאו מלט מתורכיה.

מיקי לוי: אין בעיה.

משה גפני: שלא נהיה פסימיים יותר מדי.

משה גפני: יש מצב שאנחנו מפעם לפעם מרגישים אותו, שהוא הולך להיות בעיה חמורה.

משה גפני: הרגשנו את זה לפני כמה שנים, טיפלנו בכל מיני נושאים שעמדו וקיימנו כאן דיונים והדיונים עזרו ובעיות נפתרו.

מיקי לוי: נכון.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: יש לזה גם הסברים למה זה קורה, אבל נניח רגע לעניין הזה.

משה גפני: אני חי, וכנראה גם אתם, בתחושה שאנחנו שוב בתקופה כזאת, שמתחילים מפעלים לקרטע.

משה גפני: טבע הוא אחד המפעלים הגדולים אבל זה באמת לא כל כך תלוי בנו אלא זה תלוי בכל הסיפור של טבע.

משה גפני: הפיטורים וזה שאנשים יצאו ויהיו מובטלים, זה דבר חמור באותה מידה.

משה גפני: היה כאן גם שתולה אבל שתולה ניצל.

משה גפני: שתולה, אם לא הייתה התערבות שלנו, המפעל הזה לא היה קיים.

משה גפני: אפשר למנות עוד כמה כאלה.

משה גפני: הנושא של תרמוקיר, הנושא של המחצבות, לפי דעתי זה בידיים שלנו.

משה גפני: בעקבות שיחות שהיו לי, זה נושא שאם אנחנו נעמיד אותו כאן על סדר היום - - -

<שרגא ברוש: גם הרטוב בידיים שלך.

משה גפני: כן, אבל הרטוב מטופל בדרך אחרת.

<שרגא ברוש: לא מטופל.

משה גפני: כן מטופל.

<שרגא ברוש: לא מטופל.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נדבר על זה.

<שרגא ברוש: לא מטופל.

<שרגא ברוש: חוץ מהנהלת המפעל, כולם אומרים מטופל אבל המנכ"ל הבוקר בעיתון אומר שהוא סוגר את המפעל.

רועי פולקמן: את זה הוא כבר אומר שנתיים.

משה גפני: בואו לא נזלזל בעניין הזה.

רועי פולקמן: פעם הוא אמר את זה כי הוא רצה להפעיל לחץ.

<שרגא ברוש: הוא לא רוצה כלום.

<שרגא ברוש: הוא רוצה לחיות.

רועי פולקמן: אנשי עסקים מאוד רציניים.

<שרגא ברוש: אני רוצה להבין.

<שרגא ברוש: הממונה על ההגבלים כתב שיש היצף.

<שרגא ברוש: מה הוא צריך להיות רציני או לא רציני?

<שרגא ברוש: תנו לו היצף.

רועי פולקמן: אנחנו חלוקים.

<שרגא ברוש: אנחנו חלוקים, נכון.

<שרגא ברוש: זאת בדיוק בעיה, שאנחנו חלוקים.

<שרגא ברוש: ההוא השקיע מאתיים מיליון שקלים והוא הולך לסגור את המפעל ואנחנו חלוקים.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, זה לא דיון על המפעל.

<שרגא ברוש: אתה צודק.

רועי פולקמן: על שוק המלט בישראל.

<שרגא ברוש: זה דיון על התעשייה בישראל.

רועי פולקמן: אתה פופוליסט על הבוקר?

<שרגא ברוש: אני פופוליסט?

<שרגא ברוש: אתה מדבר על פופוליסט?

מיקי לוי: אני מבקש דיון דחוף.

מיקי לוי: שלחתי לך מכתב ואני מעלה את זה במליאה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני לא מזלזל באף פנייה בעניין הזה ובוודאי לא בתעשייה.

רועי פולקמן: רק ביום שני הצבענו על חוק התקנים כדי למנוע את ההשתלטות של התעשיינים על התקנים.

רועי פולקמן: עכשיו הוא עושה את אותו דבר.

<שרגא ברוש: בדיוק.

<שרגא ברוש: מנענו מאש"ף להשתלט על מדינת ישראל.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: של המחירים.

רועי פולקמן: של הקטשופ.

משה גפני: רועי, אני לא מקבל את זה.

משה גפני: זה לא הדיון.

רועי פולקמן: הוא רוצה את הדיון.

רועי פולקמן: הוא רוצה את הדמגוגיה.

משה גפני: די.

משה גפני: מספיק.

רועי פולקמן: הוא לוביסט של מונופולים במדינת ישראל.

משה גפני: רועי, לא מתאים הדבר הזה.

רועי פולקמן: לוביסט של מונופולים.

<שרגא ברוש: אני לוביסט של התעשייה.

רועי פולקמן: של מונופולים.

משה גפני: אני מבקש לא לנהל את הדיון הזה.

רועי פולקמן: לוביסט של מונופולים.

<שרגא ברוש: די כבר להיות פאפי של שר האוצר.

משה גפני: רועי, אני לא מסכים לדבר הזה.

רועי פולקמן: כשהוא יהיה לוביסט של מונופולים, נגיד לו.

משה גפני: תנהל אתו שם את הוויכוח הזה ולא כאן.

משה גפני: הוויכוח הזה לא עומד כאן על סדר היום.

משה גפני: אני מגבה את התאחדות התעשיינים.

משה גפני: הוא לא רלוונטי לעניין הזה.

משה גפני: לגבי הנושא של המפעל בהרטוב.

משה גפני: אני טיפלתי בעניין הזה.

משה גפני: בעקבות הדברים שלך, אני הולך לבדוק את הנושא הזה.

משה גפני: הנושא הזה מטופל.

משה גפני: יכול להיות שיש משבר עכשיו אבל אני אבדוק את זה.

משה גפני: זה לא המקרה הראשון.

משה גפני: אני מבקש לא לעשות לינקג' בין אחד לשני.

משה גפני: אני לא רוצה לעשות לינקג' בין מפעלים שונים.

משה גפני: כל מפעל נדון לגופו.

משה גפני: הנושא של תרמוקיר עם החול, עם המחצבות, זה נושא שהוא יכול להיפתר באמצעות דיון בוועדה ובעזרת השם אני אקיים דיון בשבוע הבא.

משה גפני: נמצא מקום בו אנחנו יכולים להכניס את הנושא.

משה גפני: במקביל אני אבדוק בהרטוב ואנסה לראות מה אני יכול לעשות.

משה גפני: אני אדבר גם אתך ונראה מה אנחנו יכולים לעשות כי הנושא הזה נדון וטופל.

משה גפני: אני מקווה שאפשר למצוא לו פתרון שלא במסגרת דיון בוועדה ויכול להיות שהפתרון קיים.

משה גפני: איתן, יש לך הצעה לסדר.

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: הערה בעקבות חילופי הדברים ששמענו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר גם לאוצר שבמדיניות של השינויים של הממשלה הזאת, גם רשות מקרקעי ישראל כפופה לשר האוצר.

איתן ברושי: אני רוצה לומר מילה לקראת תקציב 2019.

איתן ברושי: דיברתי אתך רק אתמול.

איתן ברושי: הפער הכי גדול שישנו הוא בין העמדות של גורמים שיושבים סביב השולחן הזה לאיזה יעד אנחנו רוצים להגיע ומה המטרה לשמה אנחנו מקבלים את הבמה הזאת של הכנסת והוועדה.

איתן ברושי: אין כאן שום מכנה משותף, לא תמיד בין חברי הכנסת ובוודאי לא עם חברי הכנסת ומשרד האוצר, לגבי המטרה.

איתן ברושי: אני לא מכיר שום גוף שיכול לעבוד בלי הגדרת מטרה.

איתן ברושי: את האוצר כיניתי לא פעם כמי שכותב גם את המלים וגם את המנגינה של חוברות התקציב הכחולות שעוד מעט נקבל אותן בקרטון.

איתן ברושי: הוויכוח שהיה כאן לפני דקה מראה שאין כמעט סיכוי.

איתן ברושי: אנחנו צריכים להחליט אם אנחנו רוצים לסדר עניינים או לנהל את המדינה.

איתן ברושי: תפקידנו הוא לנהל את המדינה ולא לסדר ולא להיות מאכערים.

איתן ברושי: אנחנו לא יכולים לנהל את המדינה עם ההתנהלות כפי שהיא כיום.

איתן ברושי: יבוא לכאן מנכ"ל שהוא משרת אמון של שר האוצר, בשום דבר לא נסכים אתו.

איתן ברושי: אני חושב שיש בעיה עצומה.

איתן ברושי: לכן אני קורא לגפני כאן, מול פני האומה ולא בהקלטת סתר, ואני אומר לך גפני ולנו, בואו נקיים מספר שעות של הידברות שקטה לא באולם הזה, בלי תקשורת, ונדון למה אנחנו רוצים להגיע בתקציב 2019.

רועי פולקמן: אבל זה הדיון.

רועי פולקמן: הדיון הוא על תכנית אסטרטגית לתעשייה.

רועי פולקמן: זאת הישיבה הזאת.

איתן ברושי: אני אומר לא רק על התעשייה.

משה גפני: איתן, אמרתי לך שאני אחשוב על זה.

איתן ברושי: גם בדיון שיהיה כאן

איתן ברושי: בעוד חמש דקות, נקודות המוצא הן שונות כל כך ואי בהירות ביחס למטרה לא תוביל אותנו לתוצאה כלשהי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אתה רוצה לומר משהו?

עודד פורר: אני רוצה לומר משהו גם לשרגא וגם לרועי ואני אומר לך רועי, אנחנו חברים באותה קואליציה ואני מכיר את עמדותיך וזה לגיטימי שאתה מגיע ונותן גיבוי לשר האוצר, וזה בסדר.

רועי פולקמן: לציבור.

רועי פולקמן: לא לשר האוצר.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: אתה גם נותן גיבוי לשר האוצר.

רועי פולקמן: אני לא רוצה שיהיו מונופולים.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: מספיק עם קריאות הביניים.

משה גפני: אנחנו בהצעות לסדר.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: זה לגיטימי.

עודד פורר: אני אומר לך ואולי דרכך גם לשר.

עודד פורר: המטרה של הדיונים האלה היא לא להתנצח עכשיו.

עודד פורר: יושבים כאן קואליציה ואופוזיציה, והמטרה היא לא להתנצח בינינו.

עודד פורר: מיקי לוי, שהוא מגיש את ההצעות לסדר, נכון, יש לו את הפוליטיקה והכול, אבל הוא לא עושה את זה כי הוא רוצה עכשיו לריב עם שר האוצר.

עודד פורר: הוא עושה את זה כי אנחנו מרגישים שיש איזושהי מצוקה, איזשהו משבר, גם במערכת היחסים בין האוצר לבין חלק מהמובילים של ההנהגה הכלכלית של מדינת ישראל, שזאת לשכת הארגוניים העסקיים.

עודד פורר: שרגא, נכון, הוא נשיא התאחדות התעשיינים, אבל הוא גם נשיא לשכת הארגונים הכלכליים.

עודד פורר: הם באים עם כל מיני הצעות.

עודד פורר: חבר'ה, אי אפשר להתייחס לזה כאילו אם הוא אמר את זה, אני לא לוקח את זה, ואם ההוא אמר את זה, אני לא לוקח את זה.

עודד פורר: אני מרגיש, ואני אומר את זה לך גפני, אולי אתה כמפשר ומגשר במובן הזה, שצריך לעשות סוג של גישור בין ההנהגה של הגופים העסקיים במדינת ישראל שבסוף הם אלה שמשלמים את המסים שאתם אנחנו עושים את כל הדברים האחרים.

עודד פורר: זה יוצא מהם.

עודד פורר: כשהוא אומר שהוא רוצה להרוויח, אנחנו שותפים ברווח שלו.

<קריאה: זו ועדה ציבורית ששרגא חתום על הדוח שלה.

<שרגא ברוש: הוא לא מדבר על זה.

עודד פורר: אני מדבר על ההתנהלות.

עודד פורר: כאשר קמה התאחדות התעשיינים וזועקת כי כואב לה, כנראה שצריך לבדוק למה.

עודד פורר: אגב, זה נכון לגבי הנושאים שאני אומר לגבי העצמאים והעסקים הקטנים.

עודד פורר: יש מחלוקת, בסדר, אפשר שיהיו מחלוקות אבל אי אפשר שזה יהפוך להיות פרסונלי.

רועי פולקמן: זה לא.

עודד פורר: ...

עודד פורר: נטו לקשישים.

<קריאה: זה קמפיין שלו.

עודד פורר: זה לא קמפיין.

<שרגא ברוש: כשהוא מדבר על תעשייה, אנחנו אתו.

רועי פולקמן: אני מודיע לך שאני אביא את התכנית של הקשישים והיא תתגשם.

רועי פולקמן: היא תתגשם לא בגללך.

רועי פולקמן: אנחנו עושים אותה.

<שרגא ברוש: לא בגללי.

<שרגא ברוש: בזכותי.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: תעלה שכר של עובדים בתעשייה.

רועי פולקמן: אנחנו דואגים לקשישים ולא אתה.

<שרגא ברוש: מי זה אנחנו?

רועי פולקמן: כנסת ישראל והקואליציה הזאת.

רועי פולקמן: ישראל ביתנו, כולנו, הליכוד.

משה גפני: ממש לא מכובד.

רועי פולקמן: שידאג לזכויות עובדים.

רועי פולקמן: שיעלה שכר.

משה גפני: רועי, אני מבקש.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: אנחנו בוועדה כאן משתפים פעולה עם התאחדות התעשיינים באופן סדיר וקבוע ורואים בזה ברכה.

משה גפני: באופן סדיר וקבוע אנחנו משתפים פעולה עם משרד האוצר.

<שרגא ברוש: גם אנחנו.

משה גפני: גם אתם משתפים פעולה עם משרד האוצר.

<שרגא ברוש: לא.

<שרגא ברוש: אתכם.

משה גפני: לפעמים יש ויכוחים ולפעמים יש החלטות שהן מנוגדות.

משה גפני: אני, בניגוד למה שנאמר כאן, יש מקרים שהצלחנו ויש מקרים שלא הצלחנו.

משה גפני: יש מקרים שהצלחנו ואפשר להצביע שזה קרה בעקבות המעורבות של ועדת הכספים שנכנסה לעניין הזה.

משה גפני: מפעלים, לא רק לא נסגרו אלא גם פורחים ומשגשגים.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: יש בעיות של מפעלים בהם יש בעיה גדולה.

משה גפני: מה שאנחנו עושים היום, ואני מבקש לומר את זה לכולם, אנחנו ביקשנו בישיבות שקיימנו על מצב התעשייה בארץ, ביקשנו שיהיה צוות משותף של משרד האוצר ושל התאחדות התעשיינים ושל הגורמים השונים שהיו בצוות הזה, ואני שמח שהצוות הגיע למסקנות.

משה גפני: יש לי שאלות לגבי ההחלטות של הצוות.

משה גפני: אני אבקש לדעת במהלך הדיון על נושא אחד שהצוות לא נתן את דעתו עליו או שיכול להיות שהוא נתן את דעתו אבל לא קיבל החלטה.

משה גפני: אני מקיים את הדיון הזה כדי שיוצגו בפנינו מסקנות הצוות.

<שי באב"ד: אתה לא בסדר.

<שרגא ברוש: אתה מעניש אותי?

<שי באב"ד: לא.

<שרגא ברוש: אני כבר אחזיר לך בחזרה.

משה גפני: מה עכשיו?

משה גפני: מה יש כאן היום?

<שרגא ברוש: הוא מעניש אותי.

<שי באב"ד: אני לא.

עודד פורר: על זה בדיוק דיברתי.

<שרגא ברוש: הוא מעניש אותי, על זה שאני חושב שלא צריך להעלות מסים על הסולר ולהעלות את מחירי החשמל.

משה גפני: מותר לך להגיד.

<שרגא ברוש: הוא מעניש אותי.

משה גפני: ההחלטות התקבלו כאן.

<שרגא ברוש: הוא ישמע כאן את מה שהוא לא שמע אתמול.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שי באב"ד, מנכ"ל משרד האוצר, אתה תציג בבקשה.

רועי פולקמן: בוא נדבר על התעשייה ולא על שרגא.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, התעשייה היא לא שרגא.

רועי פולקמן: בוא נדבר על התעשייה.

רועי פולקמן: אנחנו שותפים בזה.

רועי פולקמן: זה לא מנדט שלש אף אחד.

משה גפני: היה איזה משהו בבוקר שאני לא יודע עליו?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: רוצים לדבר על התעשייה.

<שרגא ברוש: הוא לא מבין שהתעשיינים בוחרים את הנשיא ולא חברי הכנסת.

משה גפני: שי, בבקשה.

משה גפני: אתה תרגיע את הרוחות ותדבר רגוע.

<שי באב"ד: בוקר טוב לכולם.

<שי באב"ד: אני לא יודע למה הרוחות התלהטו.

<שי באב"ד: הישיבה הזאת הייתה דווקא אמורה להיות ישיבה טובה.

משה גפני: מעכשיו היא תהיה שקטה.

<שי באב"ד: אני מקווה.

איתן ברושי: בגלל שאיחרת, היה זמן רב והזמן נוצל לרעה.

משה גפני: לא נוצל לרעה, אבל נוצל.

משה גפני: כן, הייתה התלהטות רוחות מיותרת לגמרי.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: המטרה של היום הזה הייתה באמת לבוא ולהציג את המסקנות של הוועדה הציבורית שישבה ודנה בצעדים שאנחנו כממשלה, יחד עם המשק ויחד עם התעשייה, מתכוונים לעשות על מנת לסייע, לפתח את התעשייה, להפוך אותה ליותר תחרותית ולתת לה את הכלים להתמודד עם האתגרים העומדים בפניה כבר היום ובטח האתגרים צופי עתיד.

<שי באב"ד: אנחנו שמחים, שמחנו, אני מקווה שגם אפשר יהיה להגיד את זה בהווה ועתיד, שהגענו להסכמות מלאות פה אחד של כל חברי הוועדה, מנציגי הממשלה השונים לנציגי הציבור שהיו, ביניהם נשיא התאחדות התעשיינים ובתי המלאכה.

<שי באב"ד: מעבר לזה היו כל נציגי הממשלה שאלה משרדי הממשלה השונים – משרד הכלכלה, משרד האוצר, בנק ישראל, רשות לחדשנות, האגפים השונים במשרד האוצר שהם משרדים בפני עצמם כמו שאדוני היושב ראש מכיר.

<שי באב"ד: מה שאני אעשה בדקות הקרובות, אני אציג ממש בקצרה את המסקנות של הוועדה, גם מה הבאנו להחלטת ממשלה ואת הכלים המרכזיים כולל גם פירוט של הסכומים המרכזיים ומשם אדוני היושב ראש אתה תיקח את זה קדימה.

<שי באב"ד: כאשר אנחנו מדברים על התעשייה הישראלית, אנחנו מדברים על תעשייה שמעסיקה כ-350 אלף משרות - זה עשרה אחוזים מכלל המשרות במשק – נותנת ערך מוסף של למעלה ממאה מיליארד שקלים התוצר, יחד עם היצוא מהווה שלושים אחוזים מהיצוא של סך החברות הרב לאומיות כשאני מנטרל את היהלומים החוצה של כמאתיים מיליארד שקלים ועם קצב צמיחה ממוצע בשלוש שנים האחרונות של ייצור תעשייתי של כשני אחוזים.

<שי באב"ד: קצת פחות משני אחוזים.

<שי באב"ד: זה מדאיג אותנו כי בעצם באנו וראינו שבשנים האחרונות, בעוד קטר הצמיחה המרכזי של מדינת ישראל עומד על הצריכה הפרטית בעיקר והייתה איזושהי חולשה מסוימת ביצוא, המטרה של הוועדה הייתה לנסות לראות איך אנחנו פועלים פעם אחת להגביר את כושר הייצור של התעשייה ולהפוך אותה להרבה יותר תחרותית וגם את היכולת שלה להתחרות בחוץ לארץ ולייצא יותר וגם לעודד השקעות במשק על מנת לאזן יותר בין רכיבי התוצר, כך שההסתמכות הגדולה שלנו על צריכה פרטית לא תהיה רק צריכה פרטית אלא גם הייצוא וההשקעות יהיו חלק מהצמיחה של התוצר.

<שי באב"ד: מי שזוכר, שיעור קצר במקרו כלכלה, Y הוא התוצר, שווה לצריכה ציבורית, צריכה פרטית, השקעות וה-נט של האימפורט-אקספורט שזה בעצם הנטו אקספורט אחרי שאנחנו מנכים את היבוא.

<שי באב"ד: כשאנחנו בודקים את התוצר של מדינת ישראל, C הוא הצריכה הפרטית והוא מהווה את הקטר המרכזי בעוד שה-EN שזה הנט אקספורט ירד.

<שי באב"ד: חלק ממה שבאנו להתמודד אתו זה לראות איך אנחנו הופכים את התעשייה ליותר דומיננטית ומאפשרים לה כושר תחרות הרבה יותר גבוה.

<שי באב"ד: הוועדה עצמה ראתה שהתעשייה, בעוד הממוצע למשרה בתעשייה הוא גבוה, הוא לא נמוך בהשוואה למשק, השכר הממוצע בתעשייה, כשבאים ומחלקים את זה למקצועות השונים בתוך התעשייה, מצאנו שיש עצימות, הבדלים ניכרים ביותר בעצימות הטכנולוגית בין המקצועות השונים כאשר גילינו שני קריטריונים שמהווים בקורלציה גבוהה לפריון ולשכר.

<שי באב"ד: פעם ראשונה זה הגודל.

<שי באב"ד: ככל שהתעשייה הייתה יותר גדולה, מצאנו שיש יחס יותר גבוה לפריון ולשכר.

<שי באב"ד: הפריון כאן מוצג על ידי השכר בחלק מהמקרים.

<שי באב"ד: פעם שנייה, העצימות הטכנולוגית.

<שי באב"ד: ככל שהייתה עצימות טכנולוגית יותר גבוהה והסקטור עצמו הוא סקטור או טכנולוגי מאוד או בעל יכולות טכנולוגיות רבות, כמובן שהפריון והשכר היה יותר גבוה.

<שי באב"ד: חלק מהמטרות של הועדה היה לראות איך אנחנו מנסים לגשר בין התעשייה המסורתית ומייצרים את אותו גשר בין תעשייה עילית לתעשייה מסורתית כאשר אנחנו מצליחים להביא ולשרשר את הטכנולוגיה גם לענפים בהם העצימות הטכנולוגית היא יותר נמוכה.

<שי באב"ד: בוודאי ובוודאי כאשר מדובר על התעשייה המסורתית.

<שי באב"ד: כאשר באנו להסתכל גם על הביקושים, היכן המחסור במשק, באמת גילינו שבכל נושא של העצימות הטכנולוגית, במיוחד בנושא של הנדסאים וטכנאים, יש מחסור מאוד מאוד גדול במשק.

<שי באב"ד: הרעיון היה לראות איך אנחנו נותנים מענה, פעם אחת לעודד את הפריון, פעם שנייה במחסור של כוח האדם ופעם שלישית בגישור הזה הטכנולוגי בין התעשייה עתירת הטכנולוגיה לבין התעשייה המסורתית.

<שי באב"ד: התעקשנו מאוד במסגרת הוועדה לא לבוא ולחלק דגים אלא לתת חכות.

<שי באב"ד: זאת אומרת, לא להיות בסיטואציה במסגרתה אנחנו באים ומחלקים כסף כדי לעודד אלא לשים את הכסף בצורה של השקעה כדי להשיג את התשואה הגבוהה ביותר.

<שי באב"ד: אז הוועדה מצאה שכדי לשפר את מצב התעשייה, לגרום לה להיות יותר תחרותית, להעלות את הפריון ולתת מענה, את אותו גשר בין התעשייה המסורתית לתעשיית העילית ולטפל בנושא של מחסור בכוח אדם, יש שלושה דברים מרכזיים, שלושה פרקים מרכזיים שנמצאים בדוח של הוועדה.

<שי באב"ד: החלק הראשון מתייחס לנושא של הסרת החסמים הרגולטוריים.

<שי באב"ד: זה לא סוד, ישראל במדד של דויינג ביזנס נמצאת במקום לא טוב.

<שי באב"ד: היה איזשהו שיפור קל בסוף השנה האחרונה.

רועי פולקמן: בסך כול היתה הידרדרות.

רועי פולקמן: היו כמה פרמטרים בהם היה שיפור.

<שי באב"ד: זה נכון.

<שי באב"ד: ראש הממשלה מינה את אלי גרונר כדי לטפל בנושא הזה בהיבט הרחב של כל נושא העלייה והפחתת הרגולציה באופן כללי.

<שי באב"ד: הפחתת רגולציה כללית שיש היום בממשלה.

<שי באב"ד: זה פעם אחת.

<שי באב"ד: פעם שנייה, לראות איך באמת במדד של דויינג ביזנס, שהוא חלק בנושא של הפחתת רגולציה, מה אנחנו עושים ואיך אנחנו מטפלים.

<שי באב"ד: הוועדה באה עם מספר המלצות בנושא של הפחתת הנטל הרגולטורי.

<שי באב"ד: זה פרק מאוד מאוד מרכזי.

<שי באב"ד: נגענו בנושאים כמו תחנה אחת לפתיחת עסקים, כל נושא של רישוי עסקים, נושא הכבאות.

<שי באב"ד: אם תרצו אחר כך גם שירה וגם עידו סופר נמצאים כאן כדי לפרט בצורה יותר משמעותית.

<שי באב"ד: הרעיון היה לבוא ולראות, קודם כל בואו נסיר את החסמים שאנחנו כממשלה ואנחנו כרגולטור שמים על עסקים ומה אנחנו יכולים לעשות כדי להקל ולקצר את טווחי הזמן.

<שי באב"ד: זה פעם אחת.

איתן ברושי: תתחיל ברשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: זה באחריותכם.

<שי באב"ד: ופעם שנייה, להוריד את הנטל הרגולטורי הנדרש.

<שי באב"ד: לצורך הפרק הזה שמנו סכום של כ-110 מיליון שקלים ששמנו בענפים השונים על מנת לראות איך מזרזים את התהליך הזה ואיך מפחיתים את הרגולציה.

<שי באב"ד: החלק השני שבעיני הוא חלק מרכזי וחשוב מאין כמוהו, ולא רק בעיני אלא אני חושב שגם שרגא הסכים אתי בעניין הזה, הוא כל הנושא של ייצור מתקדם, מו"פ וחדשנות טכנולוגית.

<שי באב"ד: באנו ושמנו סכמים משמעותיים של כ-600 מיליון שקלים, 675 מיליון שקלים, בכל הנושא של השקעה ביצירת מו"פ וטכנולוגיות כשזה מתחלק לשניים.

<שי באב"ד: פעם אחת, איך עושים מחקר ופיתוח ואיך מעצימים את כל נושא המחקר והפיתוח שזאת זרוע אחת.

<שי באב"ד: פעם שנייה, איך משרשרים טכנולוגיות ונותנים נגישות לטכנולוגיות קיימות לתעשיות המסורתיות.

<שי באב"ד: איך מייצרים את הגשר הזה.

<שי באב"ד: שמנו לא מעט גם ברשות לחדשנות, גם בקרנות השונות לעסקים הקטנים והבינוניים.

<שי באב"ד: הדגש גם היה איך עוזרים לעסקים קטנים ובינוניים ואיך מייצרים לעסקים הקטנים והבינוניים את התמריצים להשקיע בטכנולוגיה, פעם אחת, אם זה במו"פ.

<שי באב"ד: ייצרנו יכולת של מרכזי מו"פ כאלה שבמסגרתם יוכלו עסקים קטנים לפנות ולקבל מענה לחידושים ומענה טכנולוגי זה או אחר.

<שי באב"ד: פעם שנייה, גם ברכישות שלהם שמנו 150 מיליון שקלים כל שנה לשלוש השנים הקרובות במטרה שכל חברה קטנה ובינונית שתרכוש את הטכנולוגיה, תוכל לקבל סוג של החזר או הלוואה על הפחת.

<שי באב"ד: זאת לא הלוואה, זה בעצם סוג של החזר לפחות וסבסוד חלקי למה שהיא תשקיע.

משה גפני: למה לא קיבלתם החלטה על פחת מואץ?

<שי באב"ד: לא קיבלנו החלטה על פחת מואץ בשלב הזה כי במסגרת התקציב נאלצנו להתכנס למסגרות הפיסקליות ובמסגרת המסגרות הפיסקליות שמנו בתכנית של נטו תעשייה מיליארד ו-150 מיליון שקלים או על פני שלוש שנים שני מיליארד שקלים ותוספות נוספות לזה.

<שי באב"ד: זה פשוט היה עניין של תעדוף.

משה גפני: למה זה לא היה חלק מהעניין?

משה גפני: דיברנו בדיונים כאן על זה.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: אני אומר שלא הצלחנו להכניס את זה כי במסגרת ההתכנסות למסגרות הפיסקליות, השמיכה.

<שירה גרינברג: צריך לומר שפחת מואץ - - -

איתן ברושי: הפקידים מדברים בלי אישור וחברי הכנסת צריכים אישור?

משה גפני: אל תגיד את זה.

משה גפני: מעניין אותי לדעת לגבי הפחת המואץ.

איתן ברושי: גם אני רוצה לשאול משהו.

משה גפני: אני אתן לך.

משה גפני: למה לא שמו את הפחת המואץ?

<שירה גרינברג: רציתי לענות לכבוד היושב ראש על שאלתו.

<שירה גרינברג: כאשר מדברים על הפחת המואץ, המהות של זה היא בקניית ציוד ומכונות.

<שירה גרינברג: צריך להסתכל על זה.

<שירה גרינברג: המנכ"ל ציין ששמנו 675 מיליון שקלים לנושא של רכישת טכנולוגיה, ציוד, מכונות, מו"פ וכולי.

<שירה גרינברג: המהות של הפחת המואץ מושגת.

איתן ברושי: אבל איפה שמתם את זה?

איתן ברושי: בחוק עידוד השקעות הון או מחלקים את זה עכשיו בשיטת קול קורא?

<שירה גרינברג: היא ניתנת בצורה של מענקים ולא בצורה של מיסוי.

<שי באב"ד: שירה הייתה דיפלומטי.

<שי באב"ד: אני אתן לך את התשובה הישירה והלא דיפלומטית.

<שי באב"ד: בסוף זה עניין של כמה משאבים יש ותעדוף.

<שי באב"ד: זה נכון לעשות פחת מואץ, אין לנו ויכוח על זה עם שרגא, גם דנו על כך שננסה לעשות את הכול כדי להכניס את זה.

משה גפני: זאת אומרת, אם נמצא בתקציב סכום.

<שי באב"ד: מיליארד שקלים, שזה מה שדיברנו עליו.

<שרגא ברוש: בצד ההכנסה.

<שרגא ברוש: לא בצד ההוצאה.

<שי באב"ד: בצד ההכנסה.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: אני יודע.

משה גפני: אם נמצא בתקציב סכום דומה - - -

עודד פורר: אדוני מדבר על פחת מואץ למשל בעסקים קטנים עם מחזור של שניים וחצי מיליון שקלים.

עודד פורר: זה לא מיליארד שקלים.

עודד פורר: לפחות אפשר להתחיל גם בשלב הזה.

משה גפני: כן, אבל אז יש בעיה בזה.

משה גפני: אם נמצא סכום דומה בתקציב שהוא בתעדוף יותר נמוך והוא פחות חיוני, אז נעביר את זה לפחת המואץ?

<שי באב"ד: ככל שנמצא סכומים כאלה ששר האוצר לא מצא עד היום ותהיה היכולת לעשות את זה, זה בהחלט צעד שהוא צעד נכון וצעד שאנחנו מברכים עליו.

איתן ברושי: שאלת הבהרה.

איתן ברושי: שי, אמרת, אם אני מבין נכון, פתחת בנתוני תעשייה של היום.

<שי באב"ד: נכון.

איתן ברושי: לצורך השיחה, בוא נלך להנחה שהתכנית מתקבלת והיא מתבצעת מה-1 לינואר 2018.

איתן ברושי: מה יהיה מצב התעשייה בהשלמת התכנית?

איתן ברושי: לאן רוצים להגיע?

איתן ברושי: כי לכן, מה חשובה התכנית?

איתן ברושי: צריך להגיד לאן רוצים להגיע.

<שי באב"ד: אני אתייחס לזה בהמשך.

<שירה גרינברג: לזה יש לנו התייחסות בדוח.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: תראו מה שמנו בדוח.

<שי באב"ד: החלק השני שבעינינו היה מאוד משמעותי היה כל הנושא של ההשקעה במו"פ, בחדשנות טכנולוגית, שהתחלק לשני זרועות: האחד, מחקר ופיתוח כדי לפתח טכנולוגיות חדשות, והשני, לאפשר גישה לעסקים הקטנים והבינוניים לטכנולוגיות הקיימות ולעודד אותם להשקיע להקנות טכנולוגיות קיימות כדי לגשר בין טכנולוגיית עילית, בין התעשייה בעלת הטכנולוגיה העילית, לתעשייה המסורתית.

<שי באב"ד: זה בעינינו משהו שהוא מאוד מאוד קריטי ומאוד חשוב.

<שי באב"ד: ככל שנצליח גם בטכנולוגיות הקיימות כבר כיום לשרשר אותן ולהביא אותן לתעשייה המסורתית, כך נצליח להעלות את הפריון ואת כושר התחרות של התעשייה המסורתית ובזה השקענו לא מעט כסף.

<שי באב"ד: החלק השלישי אליו התייחסנו, וגם הוא חלק מהותי ומרכזי ביותר, זה כל הנושא של כוח אדם מיומן.

<שי באב"ד: בנושא של כוח אדם מיומן שמנו סכום של כ-300 מיליון שקלים.

<שי באב"ד: עידו, כמה?

<עידו סופר: 350 מיליון שקלים.

<שי באב"ד: 350 מיליון שקלים ובמסגרת זו התייחסנו לשני עוגנים.

<שי באב"ד: פעם אחת, העוגן שנמצא במשרד החינוך בכל הנושא של החינוך הטכנולוגי, אבל פעם שנייה, שזה במסגרת רפורמה נפרדת שגם עשינו יחד עם התאחדות התעשיינים - - -

משה גפני: זה מה שמופיע בהחלטת הממשלה?

<שי באב"ד: על הצד הטכנולוגי.

איתן ברושי: אבל החינוך הטכנולוגי לא בחינוך.

איתן ברושי: אצלכם הכול מפוזר לפי פוליטיקה.

איתן ברושי: מה החינוך הטכנולוגי שייך לחינוך?

איתן ברושי: הוא לא בחינוך.

<שי באב"ד: תן לי לדייק.

<שי באב"ד: החינוך הטכנולוגי מתחלק לשניים.

<שי באב"ד: אנחנו שמנו את הדגש המרכזי במשרד התעסוקה והכלכלה אבל הוא מתחלק לשניים.

<שי באב"ד: יש את החינוך הטכנולוגי שקיים בכיתות י"ג-י"ד שנמצא במשרד החינוך ותחת משרד החינוך, ויש את המכללות הטכנולוגיות שנמצאות במשרד התעסוקה.

<שי באב"ד: מה שעשינו במסגרת נטו תעשייה וגם הוועדה והצוות שהיה לנושא המכללות הטכנולוגיות, זה לעשות רפורמה מרכזית בכל הנושא של השכלה טכנולוגית במדינת ישראל.

<שי באב"ד: עד היום מה שקרה בהשכלה הטכנולוגית זה שיש קרוב לשלושים מכללות עם תקציב שהוא מאוד מאוד נמוך, יוצא סדר גודל של 10,000 שקלים לסטודנט.

<שי באב"ד: רק לסבר לכם את האוזן, בכיתות י"ג-י"ד שנמצאות במשרד החינוך התקצוב פר סטודנט מגיע ל-19 אלף שקלים ובאוניברסיטאות כמובן זה עולה ל-25 אלף שקלים, לשלושים אלף שקלים, ולגבי מהנדסים זה סדר גודל של קרוב לארבעים אלף שקלים.

<שי באב"ד: פעם אחת, התקצוב הוא מאוד נמוך.

<שי באב"ד: פעם שנייה, רמת הדיפלום היא מאוד נמוכה, היא פחות מחמישים אחוזים.

<שי באב"ד: פעם שלישית, הקורסים שנלמדים לא מתאימים ולא עונים על הצרכים ששרגא והתעשייה והמשק מבקשים ומייצגים.

<שי באב"ד: פעם רביעית, אין באמת רגולטור שמגדיר סטנדרטיזציה, מגדיר את הקורסים, מגדיר את הרמה הנדרשת, מגדיר את אחוז הדיפלום כמו מל"ג שאמור להיות.

<שי באב"ד: במסגרת צוות משנה שהתחבר אחר כך לנושא של נטו תעשייה, הבאנו בהחלטת ממשלה לפני שבוע רפורמה שלמה שמדברת, פעם אחת, על קרוב להכפלת היעד.

<שי באב"ד: אם היום יוצאים 7,000-8,000 הנדסאים וטכנאים בשנה, הרעיון הוא להגיע ל-15 אלף ולעשרים אלף בתוך ארבע שנים כדי לתת מענה אמיתי למשק.

<שי באב"ד: הכפלנו את התקציב של ההשכלה הטכנולוגית במכללות הטכנולוגיות במדינת ישראל וזה נכנס לבסיס.

<שי באב"ד: ישבנו אתם גם על מה צריך להיות הגודל, המבנה ואנחנו מתכוונים להפיץ תזכיר חקיקה בקרוב שידבר על הקמה של מה"ט חדש, המועצה להשכלה טכנולוגית חדשה, שבתוכה ישבו הרבה יותר נציגים של התעשייה ואנשי המשק במטרה לתת מענה אמיתי לכל הנושא של הכשרת כוח אדם מיומן.

משה גפני: תעצור כאן בבקשה.

משה גפני: אני רוצה שגם החברים ידברו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הצגת את זה בהיר ואני מודה לך על הכנות, שלא שמתם את הפחת המואץ כי לא היה כסף.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: אמרתי לך את האמת.

משה גפני: יש לנו עכשיו שלושה חודשים או חודשיים וחצי לחפש את הכסף, תלוי בהחלטה עם יושב ראש הכנסת.

<שי באב"ד: אין בעיה.

<שי באב"ד: אתה רק זוכר את ההסכם.

משה גפני: איזה הסכם?

<שי באב"ד: שכל כסף שמביאים בתוך הכנסת, אנחנו צריכים לקזז אתו כי אנחנו לא מתכנסים למסגרת הפיסקליות אחרת.

<שי באב"ד: אבל אם תראה לי איך מתכנסים למסגרות הפיסקליות, אני בעד.

<שרגא ברוש: איזה מסר.

<שרגא ברוש: אלוהים ישמור.

<שי באב"ד: הוא הבין.

<שי באב"ד: תאמין לי שהוא הבין טוב מאוד למה אני מתכוון.

<שרגא ברוש: רציתי להבין אם הוא מבין.

<שי באב"ד: אין אומרים שבחו של אדם בפניו.

<שי באב"ד: היושב ראש, כשאני אומר את המילה הראשונה במשפט, כבר סיים לבין מה אני רוצה לומר במשפט וכבר יודע איזה משפט אני אומר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נדבר על זה.

משה גפני: שי, תודה רבה על הצגת הדברים.

<שי באב"ד: אני צריך לצאת לוועדה מקבילה ואני אחזור אחר כך.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה צריך לשמוע כאן את החברים.

משה גפני: אתה לא הולך עכשיו.

<שי באב"ד: אני חייב.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה לא חייב.

משה גפני: תשמע את שרגא ברוש.

<שי באב"ד: אני אשמע את שרגא ואחר כך אלך.

משה גפני: לא.

<שי באב"ד: אני אחזור.

משה גפני: אני קבעתי את הישיבה הזאת על פי לוח הזמנים שלך.

משה גפני: כך מתנהל משרד האוצר.

משה גפני: כך אתם מתכנסים?

<שי באב"ד: הכניסו את הנכים בגלל המשבר.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא בא בחשבון.

<שי באב"ד: אני כאן.

<שי באב"ד: אני מקשיב לשרגא.

משה גפני: אתם לא יכולים לעשות את הדבר הזה.

משה גפני: קבענו את הישיבה היום בתיאום אתו כי אחרת היא הייתה מתקיימת כבר לפני שבוע.

משה גפני: לא, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אנחנו קובעים ישיבה בתיאום.

משה גפני: אנחנו צריכים גם לאשר את התקציב ואני אגיד שיש לי זמן, נחכה ליוני.

<שי באב"ד: היושב ראש צודק.

משה גפני: את שרגא אתה חייב לשמוע.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: מסכים.

משה גפני: אני פשוט אדחה את התקציב ליוני.

<שי באב"ד: ואז מי יהיה יושב ראש ועדת הכספים אחרי הבחירות באוגוסט?

איתן ברושי: תמיד אלה יהיו הם.

איתן ברושי: אל תדאג.

איתן ברושי: תמיד הם יהיו.

משה גפני: מה שמדאיג אותי זה שאמרת תמיד הם יהיו.

משה גפני: למי התכוונת?

איתן ברושי: חוץ מזה, אתה יודע שאני תומך.

<שרגא ברוש: בוקר טוב.

<שרגא ברוש: אדוני היושב ראש, המנכ"ל.

<שרגא ברוש: אני קודם כל רוצה להודות לך ולחברי הוועדה כי הפעילות שלכם לאורך השנתיים-שלוש האחרונות ללא ספק דחפה את הנושא הזה למרכז סדר היום.

<שרגא ברוש: אחר כך אני רוצה להודות לשר האוצר שלקח את זה להחלטת ממשלה ובעצם הוועדה הזאת הוקמה על פי החלטת ממשלה.

<שרגא ברוש: היא הייתה אמורה לעבוד נדמה לי שלושה חודשים אבל עבדה שנה.

<שרגא ברוש: אני חייב לומר שחתמנו כפי ששי אמר פה אחד על העבודה אבל היא תוצאה של פשרה.

<שרגא ברוש: בואו נהיה פרקטיים.

<שרגא ברוש: אנחנו אנשים מבוגרים.

<שרגא ברוש: היא תוצאה של פשרה.

<שרגא ברוש: אני עדיין מקווה, ואני כן רוצה להתייחס לפחת המואץ.

<שרגא ברוש: גם זה וגם עובדים זרים כי חסרים עובדים בתעשייה, שני הנושאים, האוצר מסכים, רשות המסים מסכימה לפחת המואץ.

<שי באב"ד: עובדים זרים, יהיה.

<שרגא ברוש: אני יודע.

<שרגא ברוש: גם רשות המסים מסכימה.

<שרגא ברוש: משה אשר מסכים.

<שרגא ברוש: זה עניין של סדרי עדיפויות ובאיזשהו מקום בהכנסות.

<שי באב"ד: עובדים זרים, דיברנו על אלפיים עובדים זרים.

<שרגא ברוש: על פחת מואץ לשנה אחת ב-2018.

<שי באב"ד: נכון.

<שרגא ברוש: כדי לעודד אנשים לקנות במסה.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: צודק.

<שרגא ברוש: אני מאוד מקווה שתמצאו לזה מקור ונמשיך.

<שרגא ברוש: אני רוצה מילה נוספת.

<שרגא ברוש: מצב התעשייה, במילה אחת, הוא רע.

<שרגא ברוש: אני בדרך כלל לא חולק על דבריך.

<שרגא ברוש: כל המפעלים שאתה הזכרת כאן קודם עת דיברנו חצי שעה עד שהמנכ"ל הגיע, זה אותו סימפטום.

<שרגא ברוש: התעשייה מאבדת את כושר התחרות שלה.

<שרגא ברוש: גם טבע, שזה חלק ממשבר עולמי של החברה, סוגרת את המפעל בירושלים ותייצר את הרפואות האלה באירלנד או בהודו כי שם המפעלים יותר רווחיים מאשר כאן בירושלים.

<שרגא ברוש: אני חוזר לפנות בוקר מהודו, ולא המשכתי בסיור עם ראש הממשלה בגלל ישיבת הוועדה הזאת ואני חוזר מתוסכל.

<שרגא ברוש: ישבנו עם ראש הממשלה שלנו וראש הממשלה ההודי לפני יומיים, עם 12 מנכ"לים ישראלים ו-12 מנכ"לים הודים, וכולם הציגו כמה טוב ויפה ואופוריה.

<שרגא ברוש: אמר ראש הממשלה ההודי, הכול בסדר מה שאתם אומרים לי, אבל Make in India.

<שרגא ברוש: אמרנו לו, בוודאי, אנחנו עושים בהודו.

<שרגא ברוש: מנכ"ל התעשייה האווירית אמר שאנחנו מתחילים לעשות בהודו.

<שרגא ברוש: אמרתי לאבי שמחון שישב בצד שמאל שלי: אתה מבין שכאן מתחילה הבעיה.

<שרגא ברוש: ה-Make in India אומר שהתעשייה האווירית, במקום לייצר בשתולה ובקריית שמונה ובמטולה והיכן שאתם רוצים, תצטרך לעשות את העבודות האלה בהודו, אם היא רוצה למכור להודים.

<שרגא ברוש: הוא אמר לי שצריך להתרגל לעולם החדש.

<שרגא ברוש: אמרתי, אין בעיה.

<שרגא ברוש: אם אתם מחליטים שזה העולם החדש, זה העולם החדש, אבל תתייצבו לא רק בתמונות אלא אצל התעשיינים במטולה, בעפולה ובעוד מקומות ותגידו להם שהם חיים בעולם חדש.

<שרגא ברוש: למעשה שיעבירו את העסקים שלהם להודו, אם הם רוצים לשרוד.

<שרגא ברוש: עכשיו אני מגיע לתכנית.

<שרגא ברוש: אני מברך עליה, אני אוהב את התכנית, היא חשובה.

משה גפני: התכנית הזאת.

<שרגא ברוש: כן.

<שרגא ברוש: התכנית הזאת.

<שרגא ברוש: בעיקר שלושה מרכיבים מאוד חשובים.

<שרגא ברוש: האחד, ייצור מתקדם, חדשנות טכנולוגית ופריון – זה מפתח לכל.

<שרגא ברוש: כוח אדם מיומן וחינוך טכנולוגי, אי אפשר בלי זה.

<שרגא ברוש: ונטל רגולטורי שאני סקפטי כמה יצליחו להוריד אבל זה הכרחי.

<שרגא ברוש: אבל בואו נהיה פרקטיים.

<שרגא ברוש: אם המפעל יהיה בהודו, זה לא משנה מה יהיה נטל הרגולציה בישראל.

<שרגא ברוש: אם המפעל יהיה בהודו, לא משנה מה תהיה איכות כוח האדם בישראל.

משה גפני: היה כאן דיון על התעשייה האווירית.

<שרגא ברוש: התעשייה האווירית היא סימפטום.

<שרגא ברוש: הם לא אשמים.

<שרגא ברוש: הם צריכים להתקיים.

<שרגא ברוש: הם רוצים למכור להודים.

<שרגא ברוש: אמר להם ראש הממשלה שהם ייצרו כאן והם צריכים להחליט, או שהם מקשיבים לו ומוכרים שם, או שהם לא מקשיבים לו.

<שרגא ברוש: הם לא מייצרים שם כי הם אוהבי הודו, הם מייצרים שם כי הם רוצים למכור סחורה של התעשייה האווירית ושורת הרווח חשובה להם כמו לכל עסק.

מיקי לוי: השאלה אם מעבירים את ה-IT.

מיקי לוי: זו הבעיה המרכזית.

<שרגא ברוש: אני לא יודע מה הם מעבירים אבל בדיוק כפי שהתכנית הזאת שאני בירכתי עליה היא בערך בשנתיים איחור, בואו לא נתעורר בעוד שנתיים כאשר הסוסים ברחו מהאורווה ונבדוק אם העבירו רק את ה-IT או לא.

<שרגא ברוש: הם רוצים עבודה.

<שרגא ברוש: אדוני היושב ראש, אני רוצה לבקש ממך משהו.

<שרגא ברוש: מילה של רצינות.

<שרגא ברוש: אני רוצה לבקש ממך, באמת ממך אישית.

<שרגא ברוש: אני יודע את ההשפעה שיש לך ואת הכוח שיש לוועדה הזאת ואין לי ברירה אלא לבקש מכם לעשות את הדיון הזה על עתיד התעשייה בישראל והמילה היי-טק או המילה תעשייה מסורתית לא רלוונטית.

<שרגא ברוש: זה הכול זה בזה.

<שרגא ברוש: הדולר הוא לא בעיה של מישהו אחר כי זה אובדן כושר התחרות של התעשייה הישראלית.

<שרגא ברוש: העובדה שארצות הברית מכריחה להקים מפעלים בארצות הברית ומורידה את המיסים בארצות הברית כדי שכולם יחזרו הביתה וההודי אומר , אדוני, כדי למכור לי אתה תייצר כאן – זה לנו עושה בעיה.

<שרגא ברוש: אנחנו לאורך שנים תעשיית יצוא.

<שרגא ברוש: לפני שנים כבר אמרו לנו שלא תייצאו, לא תשרדו.

<שרגא ברוש: אזס אנחנו תעשיית יצוא.

<שרגא ברוש: אנחנו לא יודעים לעשות משהו אחר.

<שרגא ברוש: זה לא משנה אם זה בגלל שהדולר נשחק בעשרה אחוזים או בגלל שהארנונה פי ארבע מאשר בכל מקום אחר או שההודי אומרים תייצרו כאן או שהאמריקאים מורידים את המיסים כדי להחזיר את המפעלים.

<שרגא ברוש: התוצאה מבחינתנו היא הרס התעשייה.

<שרגא ברוש: לכן אדוני טבע איבדה את כושר התחרות בייצור בירושלים, לכן מישהו אחר מאבד את כושר הייצור לייצר בירוחם אריחי חרסינה.

משה גפני: לא בירוחם.

משה גפני: בשדרות.

משה גפני: הסיפור עם התורכים.

<שרגא ברוש: אני רוצה שתדעו לגבי זה.

<שרגא ברוש: אנחנו רוצים תחרות הוגנת.

<שרגא ברוש: אנחנו לא רוצים הגנה ולא מבקשים הגנות.

<שרגא ברוש: אנחנו רוצים תחרות הוגנת.

<שרגא ברוש: אני רוצה שתדעו מה זה אומר תחרות הוגנת.

<שרגא ברוש: אצלנו בשנים מ-2007 עד 2016, בתשע שנים, הטילו רק חמישה מקרים של היטלי היצף.

<שרגא ברוש: באותה תקופה בארצות הברית 149, באירופה 84, בתורכיה 72.

<שרגא ברוש: זה אותו היצף באותם מקומות.

<שרגא ברוש: זה לא שמישהו מציף בישראל ולא בארצות הברית אבל אצלנו רק חמישה.

משה גפני: המסר ברור.

משה גפני: אני מאפשר לחברי הכנסת אבל אני רוצה לומר שאני מברך על המסקנות.

משה גפני: אני לא מקבל את העניין הזה של הפחת המואץ.

משה גפני: אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב כזה שיכולים להגיד שאין.

משה גפני: כשנסכם, נדבר על העניין.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש שזה אותו בי שמחון שמתנגד לילודה, אותו אבי שמחון שרוצה לעשות יערות במקום חקלאות ואותו אבי שמחון שמייעץ לראש הממשלה להוציא את המפעלים ואכן העצות שלו מתקבלות.

איתן ברושי: החקלאות מתחסלת.

איתן ברושי: כל הגידול בתעשייה בשנה האחרונה היה בחוץ לארץ, כולל תעשייה קיבוצית.

איתן ברושי: ממשלת ישראל עושה הגירה שלילית של תעשייה ופסי ייצור.

איתן ברושי: למה אמרתי קודם את דבריי וגם דיברתי עם אנשי האוצר.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני מניח שיש לנו אחריות משותפת על המדינה הזאת ושאלתי את שי באב"ד שכידוע במשרת אמון אבל בכל זאת הוא צריך לעשות את העבודה כשליחות המדינה, למה רוצים להגיע.

איתן ברושי: זה לא מקרה שהוא לא אמר.

איתן ברושי: מה הם היעדים שיהיו סימן להצלחת התכנית?

איתן ברושי: אנחנו נפתח את התכנית בעוד שנה-שנתיים, הגענו ליעדי ביניים.

איתן ברושי: למשל, אני מקיים דיון בשבוע הבא, יבוא אודי אדירי שהשתחרר מהאוצר ועכשיו הוא יציג איך המדינה עומדת ביעדי אנרגיה מתחדשת, אחד שיזם את החוק.

איתן ברושי: למשל, אתה צריך לקיים דיון על המים.

איתן ברושי: ראיתי היום שמנהל רשות המים גיורא שחם מודיע שלא רק שלא יהיו מים לחקלאות אלא יש סיכוי שגם לא יהיו מים לשתייה.

איתן ברושי: ביפן היו מתאבדים על דבר כזה.

איתן ברושי: בישראל אפילו לא מתנצלים על מדיניות כושלת של משק המים.

איתן ברושי: העיקר שהוציאו את גפני משורת מקבלי ההחלטות כי שמונה פקידים יודעים יותר טוב מכולנו איך לחרבן את משק המים.

משה גפני: מאיפה הוציאו אותי?

איתן ברושי: משורת מקבלי ההחלטות.

משה גפני: למה?

איתן ברושי: כי אתה לא דן במים יותר.

איתן ברושי: אנחנו בניגודי עניינים אבל פקידים שאף אחד לא יודע איך מינו אותם, לא.

משה גפני: אני במקומך לא הייתי אומר את זה.

איתן ברושי: למה לא?

משה גפני: מכיוון שמי שקיבל את ההחלטה להוציא את זה מוועדת הכספים, זאת המפלגה שלך.

איתן ברושי: מה זה משנה?

איתן ברושי: אני חייב לשטויות?

איתן ברושי: אני חוזר ואומר שאני לא חייב לשום דבר.

איתן ברושי: אני חייב לעניין.

איתן ברושי: יש לי כאן עדים.

איתן ברושי: אני מציע לפרק את זה.

איתן ברושי: אני לא עוסק בארכיאולוגיה.

איתן ברושי: בכלל בישראל הוויכוח הכי גדול הוא מה היה כאן, אבל הבעיה הכי גדולה היא מה יהיה כאן.

איתן ברושי: אני באתי לכאן, לכנסת, כדי לדאוג למה יהיה כאן ולא להתווכח על העבר.

איתן ברושי: לכן אני חוזר ואומר, אדוני היושב ראש, אדוני נשיא התאחדות התעשיינים, לפי דעתי אין שום סיכוי להגיע עם האוצר להבנה אלא במהלך כוחני שאומר שצריך להביא את זה לביטוי בתקציב 2019.

איתן ברושי: התכנית לא מובאת כאן לאישור.

איתן ברושי: על התכנית דיווחנו.

איתן ברושי: יש סגנון חדש, נטו, נטו, נטו, מביאים לך נטו, משאירים אותך עם הטרה.

משה גפני: אל תגיד את זה.

איתן ברושי: משאירים אותך עם הטרה.

משה גפני: אל תגיד את זה.

משה גפני: אתה עושה טעות.

איתן ברושי: יכול להיות.

משה גפני: אנחנו ביקשנו את זה.

איתן ברושי: גם אני ביקשתי אבל לא מביאים את זה לאישור הוועדה.

משה גפני: יש דברים שיובאו לאישור.

איתן ברושי: יש נטו ואנחנו נשארים עם הטרה.

איתן ברושי: אני מציע לא להישאר עם הטרה ולהתערב התערבות יותר כוחנית במדיניות הממשלה שאנחנו אמורים לפקח עליה.

איתן ברושי: אנחנו לא חותמת גומי של אף אחד.

איתן ברושי: אני מתמצא יותר משי באב"ד.

איתן ברושי: מה שהוא עשה בחיים, אני עשיתי יותר ממנו.

איתן ברושי: מאיפה הביטחון הזה?

משה גפני: זה לא חשוב.

משה גפני: זה לא אישי.

<קריאה: נעשה תחרות מי עשה מי.

איתן ברושי: התשובה היא כן.

משה גפני: זה לא אישי.

איתן ברושי: זה גם אישי.

איתן ברושי: מאיפה החוצפה הזאת להכתיב מדיניות כושלת ולהמשיך בזה שנה אחרי שנה.

איתן ברושי: מה ההישגים שהיו שמביאים תכנית כזאת?

איתן ברושי: שכל המפעלים עזבו את הארץ?

איתן ברושי: יש כאן פער גדול בין פיזור אוכלוסייה, בין תעסוקה ובין התייעלות שאין לה רחמים.

איתן ברושי: לכן אני מציע לא לקבל כמובן מאליו את התכנית.

<שירה גרינברג: אפשר להתייחס?

<שירה גרינברג: אלה האשמות חמורות.

משה גפני: האשמות חמורות, אז מה?

איתן ברושי: רציתם רק ברכות?

<שירה גרינברג: אלה האשמות שהן לא במקומן.

משה גפני: למה האשמות חמורות

רועי פולקמן: התקפות על הפקידות המקצועית מחברי כנסת, זה לא מקובל.

משה גפני: אל תנפחו את זה מעבר למה שזה.

משה גפני: הוא אופוזיציה.

איתן ברושי: כשאתה תוקף את שרגא, זה בסדר?

משה גפני: מותר לו להגיד את הדברים שהוא אמר.

משה גפני: הוא לא מתכוון באופן אישי לאף אחד.

משה גפני: אם הוא אמר משהו לא בסדר, אני כיושב ראש אומר.

משה גפני: אם אכן זה היה, וזה לא היה - - -

רועי פולקמן: הוא צריך להתייחס בכבוד לפקידות המקצועית.

איתן ברושי: אני מתייחס בכבוד.

איתן ברושי: לכן אני מדבר.

משה גפני: אני יושב ראש הוועדה באופן זמני.

משה גפני: אם הבנתם שיש כאן התקפה אישית על הפקידים, אני כיושב ראש הוועדה שמופקד גם על החברים, מתנצל.

משה גפני: הוא לא התקיף באופן אישי.

משה גפני: זה הסגנון שלו.

משה גפני: הוא אומר שהממשלה כשלה.

איתן ברושי: זה הכול.

משה גפני: הממשלה כשלה באמצעות השרים, המנכ"לים, הפקידים אבל אין דבר באופן אישי.

משה גפני: אני באופן אישי חושב שאתם מצוינים והכול בסדר.

<שרגא ברוש: אני רוצה להצטרף לדעתך.

<שרגא ברוש: הם באמת בסדר.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא אמרתי את זה בציניות.

<שרגא ברוש: הם עושים את עבודתם.

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן.

משה גפני: הנה, עכשיו יהיו דברי שבח למשרד האוצר.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: דווקא להתאחדות התעשיינים.

רועי פולקמן: אני רוצה לברך על התכנית.

משה גפני: התאחדות התעשיינים, זה לא מעוקצך ולא מדובשך.

משה גפני: דבר על התכנית.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: קודם כל, אני גם מסכים שאנחנו באיחור עם התכנית הזאת ואין ספק בכך.

רועי פולקמן: אמר את זה גם שרגא.

רועי פולקמן: יש בתכנית הרבה דברים חיוביים ואני אומר מה בעיני חסר.

רועי פולקמן: אני חושב שהדברים המרכזיים נמצאים שם.

רועי פולקמן: ברגולציה אני מתעסק הרבה בשנתיים האחרונות ואני חושב שגם חוק הרישוי החדש צריך לצאת לדרך.

רועי פולקמן: סיפור חיבור המפעלים לגז הוא נושא שאנחנו מטפלים בו באינטנסיביות בוועדות השונות בשנתיים האחרונות.

רועי פולקמן: זה שאדירי נמצא שם - אני חושב שהמשרד גם לפני כן עשה את זה – והוביל את זה גם מהצד של האוצר, אני חושב שזה משמעותי ואנחנו צריכים לעקוב אחרי זה.

רועי פולקמן: אני חושב שיש שינוי.

רועי פולקמן: הושקעו בזה משאבים גם בתקציב האחרון כדי לעודד מפעלים להתחבר לגז טבעי וזה יוריד עלויות ייצור.

רועי פולקמן: אני אומר מה בעיני המפתח.

רועי פולקמן: האמירה מפעלים נסגרים ומפעלים יוצאים, צריך להגיד את האמת, זה כורח המציאות.

רועי פולקמן: זה כורח המציאות כי העולם משתנה.

רועי פולקמן: לכן יש מפעלים שבאמת צריכים להשתנות ויש מפעלים, כמו בעבר כאשר מדינת ישראל הייתה אימפריה של טקסטיל אבל הדבר הזה נגמר.

רועי פולקמן: לא כל דבר המדינה צריכה באופן מלאכותי להשקיע משאבי מדינה כדי להחזיק תעשיות שכבר אין להן תוחלת במדינת ישראל.

<שרגא ברוש: שרק לא יפריעו.

רועי פולקמן: לכן מה שאני אומר זה הדבר הבא.

רועי פולקמן: האחד, האתגר הגדול בכלל בתעשייה הוא היכולת לעבור בין תחומים, לדעת להצמיח את המפעלים שלישראל יש בהם יכולת תחרותית ולדעת לאפשר מעבר.

רועי פולקמן: הסיפור של טבע הוא לא סיפור של סיוע של המדינה, הוא לא סיפור של מדיניות, הוא לא סיפור של רווחיות ייצור אלא הוא סיפור של מפעל שעשה טעויות אדירות וכושלות ואלה לא טעויות של מדיניות במדינת ישראל שבגללה מפטרים את העובדים של טבע.

רועי פולקמן: בואו נשים את הדברים האלה על השולחן.

רועי פולקמן: זאת לא מדיניות של המדינה כלפי התעשייה הישראלית שגורמת לפשלה.

<שרגא ברוש: אבל בגלל זה מעדיפים לייצר גלולות בהודו ובאירלנד ולא בישראל.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: לכן יש לי שני דגשים לומר.

רועי פולקמן: הליבה, ויש לי קשר עם לא מעט תעשיינים, היא השקעה בחדשנות בענפי התעשייה.

רועי פולקמן: בכל מקום שבו התעשייה המסורתית תנצל את המשאב הישראלי של חדשנות, היא תהיה תחרותית והיא תוכל להתחרות כי בארנונה לא נהיה תחרותיים, במחיר לעובד לא נהיה תחרותיים ובדברים האלה זה ברור.

רועי פולקמן: לכן אין טעם שנבוא ונבכה על כמה שכר עובד בישראל יהיה גבוה יותר.

רועי פולקמן: הוא יהיה גבוה יותר, הארנונה כאן תהיה גבוהה יותר.

רועי פולקמן: הדבר השני שחשוב לי מאוד בתכנית וגם כאן בדיון, ושרגא יודע את זה, זה נושא התעשיות הקטנות והבינוניות.

רועי פולקמן: לא מעט מהחדשנות בתחום התעשייה צריכה להגיע מהקטנים והבינוניים שאנחנו מאפשרים להם לגדול.

רועי פולקמן: אני מדבר על תעשיינים קטנים ולא על עסקים זעירים.

רועי פולקמן: למשל היכולת לעודד לוגיסטיקה וייצוא, זו עבודה שגם אני עושה לאחרונה עם מנכ"ל הדואר ומרכזים לוגיסטיים.

רועי פולקמן: מפעלי תעשייה, יצא לי לאחרונה לעשות את זה עם מפעל ברמת הגולן ובמקומות אחרים שמעסיקים עשרים, שלושים וארבעים עובדים והיכולת שלנו באמצעים רגולטוריים, מענקים וכלים אחרים כמו למשל המערך הלוגיסטי שבונים היום בדואר ישראל להקל עליהם לייצר סחורות לחוץ לארץ כי בסוף השוק הישראלי הוא קטן והוא חסם לצמיחה, זאת מהפכה שיכולה להזרים מאות ואלפי עובדים לתעשייה הקטנה והבינונית.

רועי פולקמן: יש תחומים שיש בהם חסמים.

רועי פולקמן: למשל, תעשיית המזון, זה נושא מאוד חשוב שמטופל גם על ידי התאחדות התעשיינים, שם חסמים רגולטוריים, בעיקר במשרד הבריאות, מונעים מתעשיין קטן.

רועי פולקמן: אני שוב אומר, התעשייה הישראלית לא יכולה להיות בנויה – וזה הוויכוח הגדול שיש לי לאורך השנים עם התעשיינים וגם עם שרגא – זה על המונופולים הגדולים, על התעשיות הגדולות שלאורך שנים הן גם חשובות אבל הן גם חונקות את התחרות בתעשייה הישראלית דרך כל מיני כלים שהם יודעים להפעיל.

רועי פולקמן: אבל במקביל יש המון תעשיות כמו מחלבות קטנות, יצרני מזון קטנים והגופים האלה הם מנוע לצמיחה.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים לאחרונה על השקעה מסיבית בחדשנות, גם בתעשייה חקלאית ואני חושב שגם בעניין הזה אמורה להיות בשורה או צריכה להיות בשורה כבר עכשיו לעידוד מו"פ במפעלי תעשייה חקלאיים שהרבה מאוד שנים לא נתנו להם בחוק עידוד השקעות הון.

רועי פולקמן: אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד, וזה חסר לי בתכנית הזאת, איך אנחנו עוזרים לזה שיהיו יותר תעשיינים קטנים ובינוניים שיצמחו כי הדיון הוא לא רק על הגדולים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש שאתם תשיבו לגבי הנושא אבל אני רוצה קודם להביע את דעתי.

משה גפני: שרגא, אם אתה תרצה עוד להוסיף, אני אאפשר לך דקה.

משה גפני: אנחנו בעולם חדש.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: העולם החדש שמדברים עליו, דיברו עליו בהיסטוריה הרבה מאוד פעמים.

משה גפני: מה זה עולם חדש?

משה גפני: מה פירוש?

משה גפני: הפירוש הוא שאני עושה חדשנות ואני לוקח מפעלים שעסקו פעם בתעשייה שהיא תעשייה שאבד עליה הכלח ואני מחדש אותה ואני עושה אותה תעשייה מודרנית וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אנחנו יושבים כאן בוועדה – רועי, אני אומר לך – ומתברר שיש מדינה שהיא מעודדת בכמה תחומים שהיו כאן בדיון, מעודדת ומסבסדת את המפעלים אצלה ואומרים לה תלכו לישראל.

משה גפני: ובישראל, היצרנים יהיו התורכים, הישראלים יהיו מובטלים לא בגלל שהם לא בעולם החדש, הם בעולם החדש אלא שהממשלה בעולם הישן.

משה גפני: במקום שהממשלה תעמוד מול זה - אנחנו קיימנו על זה דיון.

משה גפני: לא יכולתי לקיים דיון כאן בוועדה, זה היה בחדר הסמוך – היא גורמת במו ידיה.

משה גפני: אני חלק מהממשלה הזאת, אני חלק מהקואליציה.

משה גפני: לפי דעתי לא התקדמו עם העניין.

משה גפני: היא גורמת לכך שהעולם הוא חדש אבל המציאות שהעובדים שמייצרים כאן, למשל כבלי חשמל של סינרג'י בשדרות, מייצר את זה מישהו אחר לחברת החשמל.

משה גפני: לא העובדים של שדרות שסופגים טילים.

משה גפני: זה לא עולם חדש.

רועי פולקמן: קנייה כחול לבן, אין ויכוח.

רועי פולקמן: אבל זה לא קשור לתעשיות.

משה גפני: זה קשור.

רועי פולקמן: יש תעשיות שהן לא יעילות.

איתן ברושי: אתה לא יכול להתחרות בסבסוד של תורכיה.

משה גפני: אני לא צריך עזרה.

משה גפני: אני מעלה את הנושא לא בגלל שאני רוצה לנגח מישהו ולא בגלל שאני חבר באופוזיציה.

רועי פולקמן: אחד שלא יודע להרוויח, אתה רוצה להחזיק אותו בכוח?

משה גפני: עם כל הכבוד, תעשה לי טובה.

משה גפני: יש את אביב מחזור שמישהו אחר מקבל את הבקבוקים הריקים ומייצר אותם ומחזיר אותם לכאן.

משה גפני: מה דעתך?

משה גפני: המפעל הישראלי עומד להיסגר.

רועי פולקמן: זו נקודה מעולה.

רועי פולקמן: בוא נשאל את התעשיינים למה שבעים אחוזים מהמחזור של הבקבוקים, במקום ללכת לאביב מחזור, הולך לחוץ לארץ.

רועי פולקמן: למה?

<שרגא ברוש: כי הסוחרים מקבלים יותר כסף למכור את זה לחוץ לארץ.

<שרגא ברוש: פשוט.

רועי פולקמן: אבל אביב מחזור צריך להתחרות.

רועי פולקמן: הדיון הוא לא על להכריח את התעשייה.

משה גפני: מותר לי לומר את הדברים כי יש לי חסינות.

רועי פולקמן: כן, אבל אתה מטעה.

משה גפני: מותר לי בגלל שיש לי חסינות להטעות את כולם.

משה גפני: מי שרוצה, אני מודיע מראש, זה בגלל שיש לי חסינות ולכן אני אומר את זה.

משה גפני: בשער פולומבו אין שלט שאומר מדבר שקר תרחק.

משה גפני: אין.

משה גפני: אנחנו קיימנו כאן דיונים על המפעלים האלה.

משה גפני: אני בזבזתי – לא בזבזתי אלא השקעתי – זמן ואנרגיה כמו גם חברי הוועדה.

משה גפני: יש מקומות שהצלחנו, יש מקומות שלא הצלחנו.

משה גפני: פרי גליל בחצור שהוא מפעל העוגן של הישוב שם, היה צריך לקבל 11 מיליון שקלים שהיו מגיעים לו והייתה כאן התעקשות, חבל על הזמן.

משה גפני: אתם עוד לא הייתם.

רועי פולקמן: היינו בדיונים על פרי גליל.

משה גפני: לא הייתם.

משה גפני: זה היה בכנסת ה-18.

רועי פולקמן: אבל אחר כך היה שוב דיון.

משה גפני: בסדר, אבל עשיתי אז ישיבת ועדה והיו עשרים וכמה חברי כנסת.

רועי פולקמן: חלק מהמונופולים מרחיקים.

רועי פולקמן: זה נושא שאנחנו מטפלים בו.

רועי פולקמן: אתה יודע שתנובה הרחיקה מהמדפים את פרי גליל?

רועי פולקמן: בוא נדבר גם על האמת, על הכוח של המונופולים.

משה גפני: לא רוצה לדבר אמת.

משה גפני: רועי, את האמת אני משאיר לך.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד אמת.

<שרגא ברוש: אתה מרחיק מהמדפים את התוצרת.

רועי פולקמן: נכון מאוד.

רועי פולקמן: על זה נילחם ביחד.

משה גפני: רועי, זה לא בסדר.

רועי פולקמן: אבל יש כאן אירוע.

משה גפני: אני רוצה לשקר.

איתן ברושי: תכבד את היושב ראש.

משה גפני: אני רוצה לשקר.

משה גפני: הנה, כתוב בפרוטוקול.

משה גפני: מה דעתך?

רועי פולקמן: יש מונופולים שמרחיקים את תוצרת ישראל.

משה גפני: כל אחד והשקר שלו.

משה גפני: אני מדבר על מפעלים שהיה לי בהם תרומה עצומה והמפעלים האלה לא סגורים והאנשים עובדים.

משה גפני: הדרוזים עובדים שם ולא רק יהודים.

משה גפני: רק זה?

משה גפני: אני יכול לעבוד אתך על מפעלים.

משה גפני: זה שהתעשייה הצבאית עובדת וזה שאנשים לא ברחוב, זה בגלל הדיונים של ועדת הכספים.

משה גפני: עם כל הכבוד, היינו צריכים לקשר כאן בין משרדים כושלים.

משה גפני: היות וזה לא היום, אתה לא צריך לקפוץ.

משה גפני: אבל זה גם היום.

משה גפני: אני מדבר על העובדה שאנחנו לא התרגלנו לעולם החדש.

משה גפני: אנחנו צריכים לדעת שהתעשייה כאן היא תעשייה מצוינת ואי אפשר לגרום לה לתחרות בלתי הוגנת.

משה גפני: ממשלות במדינות אחרות בעולם, מודי בהודו אמר שאתה רוצה למכור כאן?

משה גפני: תייצר כאן.

משה גפני: אנחנו לא אומרים את זה.

משה גפני: אנחנו מתחילים להתלבט כל אחד עם הלוביסט שבא אליו.

<שרגא ברוש: בעולם החדש.

משה גפני: כן.

משה גפני: איזה עולם חדש?

משה גפני: זה עולם ישן.

משה גפני: זה עולם ישן שפגעו באזרחים במדינות שונות.

משה גפני: אם רוצים ללכת למה שאתה אומר, רועי, צריך לקבוע כאן דברים שגם מבחינה חוקית וגם מבחינת התחרות עם מדינות אחרות, זה צריך להיות הוגן.

משה גפני: אני לא מזכיר את שם המדינה אבל אם עושים במקום אחר סובסידיה וכך מגיעים לכאן, כשיש לזה גם השלכות ביטחוניות שנשאיר אותן לדיון אחר, צריכים לתת לישראלים את אותו הדבר.

משה גפני: הממשלה לא יכולה לעמוד מהצד ולומר, בסדר, עולם חדש.

משה גפני: עולם חדש זאת סיסמה נבובה וריקה מתוכן.

משה גפני: חדשנות, זה נכון.

משה גפני: להעלות את הדברים שתעשיית הטקסטיל היום היא פחות רצינית ופחות עכשווית, בסדר.

משה גפני: אבל אומרים כאן כולם שמפעל הכבלים בשדרות הוא מצוין.

משה גפני: אומרת חברת החשמל אבל משם זה יותר זול ובאיכות יותר ירודה.

משה גפני: תלמד ממני.

משה גפני: תהיה בקואליציה אבל תהיה גם אופוזיציה.

רועי פולקמן: אמרתי את הביקורת שלי על התכנית.

משה גפני: אתה לא יכול כל הזמן להגיד שמה שהממשלה עושה זה בסדר.

רועי פולקמן: לא אמרתי.

משה גפני: אנשים בשר ודם יכולים לטעות.

משה גפני: אני מאפשר לכם להתייחס.

<שרגא ברוש: אתם רוצים לתת לי דקה?

משה גפני: כן, בבקשה.

משה גפני: אני נותן כאן את הדקות.

משה גפני: הם נותנים את השעות.

<שרגא ברוש: אני לא יכול להסכים לאמירה שאומרת שעלות הייצור היא מחוץ למשוואה.

<שרגא ברוש: זה לא נכון.

<שרגא ברוש: זה נכון שצריך חדשנות וצריך כוח אדם טכנולוגי ואי אפשר בלי זה אבל אם ארנונה במפעל של 10,000 מטרים מרובעים עולה בארצות הברית 150 אלף שקלים ובאירופה 180 אלף שקלים ובישראל 400 אלף שקלים, ולא אני עשיתי את זה, ואם עלות העבודה בישראל עלתה בשש השנים האחרונות ב-1,8 אחוז בשנה לעומת אירופה עם 0,8 ובארצות הברית עם 1,3 – אני לא משווה להודו ולא לסין אלא לאירופה ולארצות הברית – כלומר, אנחנו מאבדים את כושר התחרות גם בגלל דברים שהממשלה קובעת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: היית ברור לגמרי.

משה גפני: שירה.

משה גפני: קודם כל תגידי מה זה חמש דקות אצל מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: בסדר, תמשיכי.

איתן ברושי: אנחנו לא נעלבים מההתנהגות הזאת.

משה גפני: אל תלך עם זה יותר רחוק.

איתן ברושי: הוא איחר ברבע שעה.

איתן ברושי: יש גבול.

<שירה גרינברג: מאוד בקצרה לגבי הנושא של הישיבה.

<שירה גרינברג: קודם כל, אני חושבת שלראשונה יש תכנית מקיפה שמתבססת על ועדה, גם אם נעשו בה, כמו שציין שרגא ברוש, פשרות מבחינתו.

<שירה גרינברג: בסופו של דבר אני חושבת שכולנו הסכמנו שמדובר בהשקעות שיביאו את התעשייה הכי רחוק שאפשר בהינתן שלושת הגורמים הכי מהותיים לטיפול, שזה הנושא של הטכנולוגיה, המו"פ והחדשנות.

<שירה גרינברג: ברור לכולנו שעתיד התעשייה הישראלית הוא בייצור מתקדם ולא בייצור עתיר כוח אדם במובן הזה ששם אנחנו חלשים.

<שירה גרינברג: כל המדינות המפותחות הולכות לכיוון של ייצור מתקדם, גם המדינות שהוזכרו כאן.

<שירה גרינברג: אנחנו מדברים בתוך זה גם על הכנסה של מכונים כמו מכונים לחיזוק התעשייה, גם בנושא של רכש של טכנולוגיה, גם בנושא של יצירת חדשנות.

<שירה גרינברג: יושבים כאן נציגי הרשות לחדשנות, נציגי משרד הכלכלה.

<שירה גרינברג: יש תכניות ענפות, מסלולים חדשים, תכניות חדשות והדבר הזה הוא קריטי והוא חשוב.

<שירה גרינברג: דבר שני, כל נושא הרגולציה.

<שירה גרינברג: הנושא של רגולציה, אני חושבת שהוא מקבל כאן טיפול ממוקד לאור הסקר שנעשה יחד עם התאחדות התעשיינים שהוצג בוועדה ודיבר על הבעיות הכי אקוטיות והכי מהותיות שיש תעשייה הישראלית ושמטילות עליה את העלויות הכי משמעותיות.

<שירה גרינברג: כאן יש את השלב הראשון והמשמעותי של להתחיל לטפל נקודתית בכל הדברים שמבחינת סדרי העדיפויות של התעשייה הוגדרו בראש סדר העדיפויות בפן של הרגולציה.

<שירה גרינברג: זה לא סתם רק בואו נטפל בכל הנושא של דויינג ביזנס וכולי וכולי אלא יש כאן טיפול בנושאים הכי מהותיים של התעשייה וזאת עוד נקודה שחשוב לציין.

<שירה גרינברג: הנקודה השלישית היא המחסור בכוח אדם.

<שירה גרינברג: אני חושבת שהנקודה הזאת, כפי שנאמר כאן ואני לא אחזור, היא אקוטית.

<שירה גרינברג: היא מטופלת החל מהשורש בכל הרבדים השונים.

<שירה גרינברג: משפט אחרון.

<שירה גרינברג: אני חושבת שככלל מצב הכלכלה הישראלית הוא באמת נהדר.

משה גפני: מה הוא?

<שירה גרינברג: נהדר במובן המקרו כלכלי.

<שירה גרינברג: יש כאן צמיחה מהגבוהות בעולם המערבי.

<שירה גרינברג: יש כאן נתוני חוב תוצר מהנמוכים.

משה גפני: שרגא, מה אתה מתלונן?

איתן ברושי: הוא הסביר שזה משירותים ולא מייצור.

<שרגא ברוש: תגידו לי במילה אחת שהמצב הוא טוב.

<שרגא ברוש: בשתי מלים, הוא לא טוב.

<שירה גרינברג: יש כאן נתוני חוב תוצר מהנמוכים, מה שיאפשר לנו בעתיד - - -

מיקי לוי: אוי ואבוי אם נישאר על מנוע צמיחה - - -

<שירה גרינברג: כבוד היושב ראש, משפט אחרון.

<שירה גרינברג: בהינתן שנתוני המקרו כלכלה טובים ואנחנו בתקציב הקרוב, אף אחד לא נח כאן על זרי הדפנה ואנחנו מכניסים מנועי צמיחה חשובים גם בתחום של האנרגיה, גם בתחום של התחבורה, גם בתחום של התעשייה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עידו, אתה רוצה להתייחס?

משה גפני: לא.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש כאן כמה אורחים שאני מבקש שידברו טלגרפית.

משה גפני: מיכל פינק ממשרד הכלכלה, סמנכ"לית אסטרטגיה.

<מיכל פינק: לא אחזור על הערכים בתכנית ששירה מנתה אותם.

<מיכל פינק: כלל אנחנו חושבים שנטו תעשייה היא בשורה חשובה.

<מיכל פינק: התעשיינים ואנחנו – חוץ מהוועדה, לפני הוועדה ואחרי הוועדה – פועלים למען התעשייה ויש כאן עוד הרבה מה לעשות.

<מיכל פינק: התעשייה היא גורם מרכזי הרבה מעבר לחלקה במועסקים.

<מיכל פינק: יש כאן מנוע צמיחה משמעותי שמחלחל לפריפריה ולענפים נרחבים.

משה גפני: אתם כמובן בעד התכנית.

<מיכל פינק: אנחנו בעד התכנית אבל היא לא חזות הכול.

<מיכל פינק: יש עוד הרבה מה לעשות.

<מיכל פינק: צריך לטפל גם בתקציבים של התעשייה.

<מיכל פינק: אנחנו שם.

<מיכל פינק: האנשים שלנו בשטח.

<מיכל פינק: השר, המנכ"ל, מנהלי היחידות, גם לפני הוועדה וגם אחריה.

<מיכל פינק: יש לנו הרבה מה לעשות.

<מיכל פינק: זה בהחלט מנוע חשוב ואנחנו חושבים שיש כאן כמה וכמה מסרים.

משה גפני: אנחנו עוד נדבר על זה ואת תוזמני.

משה גפני: נעסוק באריכות.

משה גפני: התאחדות המלאכה והתעשייה.

משה גפני: משפט.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

<ברוך שניר: אני אתחיל דווקא מהשוני.

<ברוך שניר: אני חושב מבחינתנו שהייתה כאן איזושהי תחושת החמצה.

משה גפני: אתם חתמתם.

<ברוך שניר: אנחנו חתמנו.

<ברוך שניר: הייתה דרישה שלנו לנסות להגדיר מה זה עסק קטן משום שמכאן מוגדר כל הנושא המדויק של הבידול.

<שרגא ברוש: רק רגע.

<שרגא ברוש: אולי אתה לא בקיא.

<שרגא ברוש: רוב הנושאים של הכסף שדיבר עליהם המנכ"ל, אנחנו הגדרנו אותם ממפעל גודל אפס ועד מפעל גודל מאתיים לדעתי או 400.

<קריאה: 400.

<שרגא ברוש: בכוונה הלכנו למפעלים קטנים ובינוניים.

<שרגא ברוש: מאה זה מפעל קטן בישראל.

<ברוך שניר: אני בקיא.

<ברוך שניר: אני אומר שההגדרה הזו לא מספיק נותנת בידול מדויק לצרכים של המפעלים הקטנים.

<ברוך שניר: כתוצאה מזה גם הנושא של תכנון מדיניות וגם הנושא של הכסף הצבוע שהיה ושיגיע בעתיד לתעשייה הזאת, הוא לא שקוף ואנחנו לא יודעים את הנתונים.

<ברוך שניר: אני חושב שבמצב כזה קשה מאוד להגיע לאיזה שהם תוצרים שהם משמעותיים לגבי התעשייה שלנו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: קודם כל, אני לא כפוי טובה.

משה גפני: אני ביקשתי בשם ועדת הכספים, אמנם זה התאחר אבל אני מכיר את העבודה, להקים את הצוות הזה, את הוועדה, על מנתת לטפל בעניין של התעשייה שמבחינתנו זה נושא קריטי.

משה גפני: הוא נושא קריטי מבחינת הכלכלה הישראלית והוא קריטי מבחינת העובדים.

משה גפני: אם לא תהיה תעשייה נורמלית, כל מה שאמרתי וכל מה שכולם מדברים, המצב יהיה רע מאוד.

משה גפני: אני מברך את הממשלה על כך שהיא הקימה את הצוות הזה שעשה עבודה, אמנם קצת באיחור או באיחור ולא קצת, אבל אני מברך על ההחלטות.

משה גפני: ההחלטות הן טובות.

משה גפני: זאת לא חזות הכול.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אמרה את זה מיכל ממשרד הכלכלה.

משה גפני: לא קיבלתם החלטה על הפחת המואץ בגלל שיש כאן

משה גפני: את הנושא הפיננסי - - -

מיקי לוי: הפיסקלי.

משה גפני: ב-500 מיליארד שקלים, אני מביא לכם בלי בעיה מיליארד שקלים ואף אחד לא יבין שקרה משהו.

משה גפני: הפחת המואץ הוא נושא.

משה גפני: מה שאמרתם לגבי העובדים הזרים, בסדר, אנחנו צריכים לדבר על העניין הזה ואנחנו כמובן נמשיך את הדיונים.

משה גפני: יש בעיות שהן אינן קשורות לצוות אבל הן פועל יוצא של הצוות.

משה גפני: המציאות הזאת שאין לנו התמודדות שווה עם מדינות בעולם, מדינות גדולות ואפילו מדינות קטנות, זה שאין לנו התמודדות שווה ואתם לא מתמודדים עם זה, לא משרד האוצר, לא משרד הכלכלה, לא משרד המשפטים, לא מתמודדים עם התופעה הזאת.

משה גפני: אם חפצי חיים אנחנו, אנחנו צריכים להתמודד עם זה.

משה גפני: הרי אנחנו צריכים להיות כמו כולם.

משה גפני: אנחנו בעולם חדש, אנחנו בכפר גלובלי קטן, אנחנו יכולים לתת סובסידיה כנמו שהמדינה – שאני לא אומר את שמה – נותנת.

משה גפני: על מחזור.

<אדם רויטר: אם אפשר משפט.

<אדם רויטר: הבטיחו לי זכות דיבור.

משה גפני: בסדר.

<אדם רויטר: אני מייצג כאן היום את חברות ההיי-טק בישראל.

<אדם רויטר: אתם חייבים לקיים דיון נפרד על הדולר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בקשתך התקבלה.

משה גפני: אנחנו דיברנו על זה קודם ואנחנו נראה מה אנחנו עושים.

משה גפני: את זה אנחנו צריכים לעשות.

משה גפני: אנחנו מברכים אתכם על העבודה.

משה גפני: אנחנו נמשיך.

משה גפני: יהיו מאבקים על הרבה מאוד נושאים.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיונים בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש למסור את תודתי למנכ"ל על כך שהלך לחמש דקות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.