ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 661, 2018-01-15 13:00

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת, דובר, אורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, יש פה בקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת עליזה לביא, עמר בר-לב ומסעוד גנאים.

איתן כבל: הכותרת של כל אחת מההצעות - מכירות פומביות של חבילות בדואר ישראל.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: תודה אדוני, יושב-ראש הוועדה, לפני מספר שבועות פורסם תחקיר מטריד במיוחד בתכנית "הכול כלול" בערוץ 10.

עליזה לביא: ראינו את התחקיר במלואו, ולמדנו שחברת דואר ישראל עורכת מכירות פומביות – רוצה להתחרות כנראה בסותביס ואחרים.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, לפני מספר שבועות ישבנו פה לילה ארוך בכנסת.

עליזה לביא: פתחתי את הטלוויזיה ערוץ 10, תחקיר מטריד מאוד של תכנית "הכול כלול" שחושפת בפנינו מכירות פומביות של דואר ישראל – כנראה החליטו להיות כמו סותביס ואחרים.

עליזה לביא: אתה יודע, הם לוקחים את החבילות שלנו שנשארות שם, אני לא יודעת למה, ולא בדיוק בודקים למי להחזיר, איך להחזיר.

עליזה לביא: כנראה גם לא חבילות שמגיעות מחברות מוכרות שכולם יודעים מה הכתובת שלהן, והן מוגדרות כ"חבילות עלומות" - זאת ההגדרה המקצועית, והן לא מגיעות ליעד שלהן.

עליזה לביא: אז אין מקום לאחסן אותם, אין מקום לשים אותם בצורה מסודרת – מה עושים?

עליזה לביא: - מכירה פומבית.

עליזה לביא: מכירה פומבית, ולפי הכתבה המכירות הפומביות האלה מתרחשות אחת לחצי שנה, כך למדתי, כשהציבור ברובו המוחלט, כלומר, אתה, אני, כולנו לא מודעים בכלל לכך שהחבילות שהיו אמורות להגיע אלינו - חלקן שלחו לנו, חלקן אנחנו הזמנו ועוד ועוד, לא מגיעות ליעד, אבל לא רק שהן לא מגיעות ליעד, גם מישהו פה עושה סיבוב עלינו – הן עומדות למכירה במכירה פומבית, ומרבית הקונים – מי אתה חושב שהם מרבית הקונים?

עליזה לביא: אתה?

עליזה לביא: אני?

איתן כבל: משרד החקלאות.

איתן כבל: .

עליזה לביא: לא הלך לך, בגלל שאתה עייף, אתה אחרי הרבה מאוד דיונים.

עליזה לביא: אבל אותם אנשים ששומעים, במקרה הם היו שם.

עליזה לביא: במקרה שומעים על המכירה הפומבית שמתקיימת, ואז הם מגיעים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על הרוב כנראה, וזה מה שלמדתי בכתבה.

עליזה לביא: באמת, הרוב של מי שמגיע זה עובדי הדואר.

עליזה לביא: אז ראיתי כתבה שפורסמה באתר YNET והופתעתי לגלות שהמכירות האלה התקיימו כבר ב-2010, אדוני היושב-ראש, ושם דובר על חמישה ימים של מכירות, זה כמו "בלייק פריידי" אבל בלייק פריידי של הדואר, ושם החבילות עומדות ומחכות - יאללה מוכרים.

עליזה לביא: אני אומרת מה קורה כאן?

עליזה לביא: אני שואלת אותך אדוני.

עליזה לביא: יש לי פה סדרה של שאלות.

עליזה לביא: קודם כל, על מה אנחנו מדברים כאן?

עליזה לביא: כמה חבילות עלומות יש מדי שנה?

עליזה לביא: מי נתן את האישור לזה?

עליזה לביא: איפה?

עליזה לביא: האם הייתה פה איזושהי חשיבה מסודרת, ניתן על ידי חברת הדואר שהיא מפעילה על חשבונה את המחלקות העלומות.

איתן כבל: בואי נגיד את זה ככה, ד"ר עליזה לביא, חברת הכנסת עליזה לביא.

איתן כבל: יש כאן סדרה של שאלות שצריכות להישאל באופן אוטומט – נבקש את כל השאלות האלה.

איתן כבל: ברשותך, מי מפקח על עבודת הדואר.

איתן כבל: והאם לא מדובר בניגוד עניינים שיש פה אולי מישהו שלא רוצה לחלק חבילות ואחרי זה למכור את זה לחבר'ה.

איתן כבל: תודה.

עמר בר-לב: תודה, אדוני היושב ראש על ההשקעה שלך.

עמר בר-לב: כל פעם אני שומע איזה סיפור.

עמר בר-לב: עד שהגעתי לכנסת זה לא קרה, או מהרגע שאני מגיע לכנסת, אני שומע סיפורים שהם לא יאומנו.

עמר בר-לב: אז בנוסף למה שאמרה חברת הכנסת עליזה לביא, שמי שיודע על המכירות האלה זה עובדי הדואר, היא שכחה להזכיר, אני בטוח שהיא יודעת, שהתמורה, הכסף, הולך לדואר.

עמר בר-לב: זאת אומרת, יש כאן אינטרס כפול, או ניגוד אינטרסים כפול.

עמר בר-לב: גם אם אני עובד דואר, ואני בטוח שבדוגמה שאני מדבר עליה זה לא מייצג את רוב עובדי הדואר, אבל נראית לי חבילה טובה, לא מצאתי את הכתובת, אני מחזיר אותה, וחצי שנה אחרי זה, אני קונה אותה במכרז - זה דבר אחד.

עמר בר-לב: דבר שני, שההכנסות הולכות לדואר, זאת אומרת, יש כאן אינטרס לדואר להגדיל - זה עוד מקור הכנסה.

עמר בר-לב: לכן, נשאלת השאלה, מה הקריטריונים להגדרת חבילה נטושה?

עמר בר-לב: כי בסופו של דבר יש חבילות נטושות, וברור שאין מה שימלאו את המחסנים, אבל בוודאי זה חייב להיות במכירה פומבית כללית, ואם כבר אז הכסף המתקבל צריך להגיע לא יודע מה, משרד האוצר, לאיזושהי עמותה, למשהו, בוודאי לא לדואר.

עמר בר-לב: ולכן, נשמע מאנשי הדואר עד כמה זה נכון, כי אנחנו ניזונים מהתקשורת, אבל אם זה כך, מטריד זה מלה עדינה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש, אני מודה על קיום הדיון, ומצטרף לחבריי בדאגות שלהם, וגם אנחנו רוצים לשמוע.

מסעוד גנאים: בסוף אנחנו לא באנו פה לתלות אף אחד – אנחנו באנו משום שהנוהל התקין והאינטרס של האזרח ורווחתו של האזרח הם גם לנגד עינינו.

מסעוד גנאים: אני רוצה לשבח גם את התחקיר, רק כאשר ראיתי, הצטרפתי, זו לא פעם ראשונה, משום שתחקירים כאלה – בדרך כלל, התקשורת לפי דעתי היא עושה תפקיד מאוד חשוב בהשגחה ובביקורת גם לעורר את תשומת הלב שלנו לדברים או לתופעות שהם חריגים, או שהם לא לטובתו של האזרח.

מסעוד גנאים: ואם הדבר באמת נכון, שאת החבילות האלה עושים מכירות פומביות שהם במחירים מוזלים, ומי שיודע, רק אנשי או פקידי או עובדי חברת מוסד הדואר, זה עניין חמור מאוד.

מסעוד גנאים: אני מקווה שנשמע תשובות שיניחו את דעתנו, או שיפריכו את הדברים האלה.

מסעוד גנאים: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לי עייש, את ביצעת את התחקיר.

איתן כבל: ברשותכם, בבקשה, מנכ"ל חברת הדואר שבדרך כלל הוא מגיע לכל הדיונים, הוא פשוט מתנצל שלא הסתדר לו מסיבות כאלה ואחרות.

איתן כבל: אני מקבל את התנצלותו, הוא מהמקפידים מאוד בכבודה של הכנסת, בכבודה של הוועדה וראוי לציין זאת.

איתן כבל: אנחנו מתכבדים.

איתן כבל: בבקשה.

<חיים מזעקי: אני סמנכ"ל התפעול בחברת דואר ישראל.

איתן כבל: מבכירי חברת הדואר.

<חיים מזעקי: חסכת לי את ההתנצלות בשם המנכ"ל, הוא ביקש ממנו להעביר את התנצלותו בפני היושב-ראש, ובפני חברי הוועדה.

<חיים מזעקי: האמת שאני מוטרד לשמוע את חברי הכנסת שאולי נוטים או שמקבלים, שמעו את הכתבה, ראו את הכתבה, ומקבלים את כאילו זה תורה מסיני.

<חיים מזעקי: אני רוצה להתחיל מזה שקודם כל אנחנו דוחים - - -

עמר בר-לב: אם זה היה תורה מסיני, לא היינו מזמינים אתכם.

<חיים מזעקי: אני מודה לכם על ההזדמנות להשמיע את הדברים.

<חיים מזעקי: אני חושב שהדברים שנאמרו בכתבה – לא רוצים להתבטא בגסות ולומר דברי שקר, אבל נוטים ללשון הרע.

<חיים מזעקי: להטיל רפש בלמעלה ב-5,000 עובדים של חברת הדואר, ולהאשים אותם שעושים במכוון לא לקבל את החבילה, או למנוע קבלת חבילה על ידי האזרח בכדי שיקבלו אותם במכירה פומבית, זה פשוט להטיל רפש בעובדים של חברת הדואר שעובדים קשה ועובדים נאמנה.

<חיים מזעקי: לעצם העניין.

<חיים מזעקי: הנושא הזה של עלומות פועל מתוקף חוק.

<חיים מזעקי: הדואר פועל וקיים, היחידה הזאת קיימת בכל מינהלי הדואר בעולם, מתוקף התקנות הבינלאומיות שבאות לטפל בדברי דואר שלא יכולים למסור אותם, שונים ומשונים, אנחנו מטפלים בסוגים שונים של דואר.

<חיים מזעקי: מטפלים במכתבים שנשלחים ואין דורש להם.

עליזה לביא: אתה מוכן לדבר על החוק, בבקשה, אדוני?

עליזה לביא: יש לי את החוק לפניי, אז אם אדוני מוכן בבקשה להפנות אותי?

עליזה לביא: אני קוראת פה את החוק, החוק מונח לפניי.

<חיים מזעקי: סעיף 56 לחוק, היחידה הזאת קיימת בכל מינהלי הדואר בעולם.

<חיים מזעקי: בא לטפל בסוגי דואר שונים שאין לנו את הדרך למסור אותם.

עליזה לביא: "החבילות הנשמרות בבית הדואר במקום היעד 30 יום, לאחר תקופה זו, חבילות שלא נמסרו לנמען יטופלו בהם בהתאם להוראות שנתן השולח בחו"ל כפי שהן מופיעות במסמכי החבילות.

עליזה לביא: בהעדר הוראות השולח, החבילה תוחזר אליו והוא יחויב בדמי החזרה" - אז איך הגענו?

<חיים מזעקי: אני מדבר על מקרים שאי אפשר למסור את זה ועל בסיס מה אנחנו עובדים ומה המטרה של אותה יחידה, דברי דואר שאנחנו לא יודעים למי להחזיר אותם.

<חיים מזעקי: או שהשולח ויתר על הזכות לקבל אותם חזרה אליו.

איתן כבל: אני שואל, האם יש פנייה אליו?

איתן כבל: יש רישום של הפנייה אליו?

איתן כבל: האם הוא שולח לכם מסמך מסוים שבו הוא מודיע שהוא מוותר על החבילה, זה יכול להיות אס.

איתן כבל: אם.אס.

איתן כבל: , או מייל ועד בכלל.

<חיים מזעקי: כאשר אדם שולח חבילה, הוא יכול לציין על גבי החבילה אם הוא מוותר על הזכות לקבל אותה חזרה במקרה שהיא לא נדרשת, או שהוא לוקח לקבל אותה חזרה – הוא בוחר, הוא מסמן איקס לגבי המשלוח איך לטפל בחבילה.

<חיים מזעקי: צריך להבין גם את הפרופורציות בכלל בעניין הזה.

<חיים מזעקי: אנחנו מדברים בשנה ב-400 מיליון דברי דואר.

<חיים מזעקי: אין פה מטרה של מישהו לעשות פה איזשהו הון מהטיפול הזה.

<חיים מזעקי: אנחנו מחזיקים פה קבוצה של עובדים שמטפלת בחבילות האלה, או במכתבים.

<חיים מזעקי: הרוב הגדול זה בכלל מכתבים, זה לא חבילות, זה לא טובין.

<חיים מזעקי: כמעט ולא מדברים על טובין שנשלחים מחו"ל בכלל, כי הטובין שנשלחים מחו"ל, גם אם אני לא יודע מי השולח, אבל יודע מאיזה מדינה אני שולח את החבילה הזאת למדינה ששלחה, מהיכן שהיא נשלחה, מחזיר את הטובין לשם.

<חיים מזעקי: אנחנו מטפלים במקרים של טובין שנשרו מהחבילה, ואני לא יודע לשייך אותם.

<חיים מזעקי: אני מטפל בטובין בתוך הארץ, או מכתבים בתוך הארץ.

<חיים מזעקי: היחידה הזאת היא היחידה, היחידה שמותר לה על פי החוק לפתוח את המכתב הם או גורמי הביטחון, ולנסות לאתר את הגורם השולח.

<חיים מזעקי: אנחנו כ-70% ממה שמגיע אלינו, מחזירים אל השולח, בין אם זה מכתבים, ובין אם זה פריטים אם זה טובין.

<חיים מזעקי: אנחנו מפרסמים את זה גם באתר שלנו איזה פריטים, את המספר שלו שהגיע לעלומות.

<חיים מזעקי: כל פניית ציבור שנעשית היום, הדבר הראשון שעושים זה בודקים, האם יש טובין דומה ביחידה הזאת בעלומות.

<חיים מזעקי: אנחנו מאחסנים את זה ל-18 חודש את הפריטים האלה כדי שאם מישהו ותהיה איזושהי פנייה – שלחתי משהו, והנמען לא קיבל את זה, יש לו את האפשרות לפנות אלינו, לפניות הציבור שלנו.

<חיים מזעקי: פניות הציבור, דבר ראשון שהם עושים, הם פונים לעלומות.

<חיים מזעקי: יש פריט מהסוג הזה, שהוא בדיוק כמו התיאור הזה כן או לא.

<חיים מזעקי: אנחנו אוסרים בתכלית האיסור השתתפות של עובדי דואר בקנייה במסגרת הפעילות הזאת, ממש תכלית האיסור.

<חיים מזעקי: אנחנו גם בעקבות הכתבה הזאת, בדקנו האם השתתפו עובדים בקנייה הזאת?

<חיים מזעקי: על-פי המידע, על-פי הבדיקה שלנו, לא מצאנו, ולו עובד אחד שקנה, שהשתתף ממש בקניות וקנה איזשהו מוצר משם.

<חיים מזעקי: אנחנו מפקחים על המכירה הזאת.

<חיים מזעקי: לא רק העובדים שנמצאים שם, מגיעים שם למכירה הזאת אנשים מאגפי המטה, מהלשכה משפטית, מאגף הכספים, מאגף התפעול, מגיעים אנשים כדי לבקר על המכירה הזאת.

<חיים מזעקי: כשמדברים פה על איזשהו הון, אז אם אנחנו מדברים בכלל באיזה היקף - - -

איתן כבל: אני אודה לך אם אתה תאמר ככה - בממוצע שנתי, כמה בערך לפי הסדר הבא: כמה חבילות, כמה מכתבים, כמה חבילות בארץ, כמה חבילות בחו"ל, וכמה מכתבים בארץ ובחו"ל.

<חיים מזעקי: אנחנו מדברים על סדר גודל של 16 אלף בשנה פריטים טובין.

עליזה לביא: מכתבים הוא לא ימכור.

<חיים מזעקי: 16 אלף בסך הכול.

<חיים מזעקי: תחשבו שמתוך זה אני מחזיר חזרה - - -

<לאה ורון: 16 אלף בשנת 2017, בשנת 2016 – לאיזה שנה אתה מתכוון?

<חיים מזעקי: בשנת 2017.

<חיים מזעקי: מתוכם סדר גודל של 60%, 70% מזה אנחנו מחזירים חזרה שהצלחנו לאתר את הלקוחות ולהחזיר אליהם.

<חיים מזעקי: נכון, זה נראה הרבה בצילומים, כי זה מצטבר.

<חיים מזעקי: אני גם שומר על זה 18 חודש, זה תופס אצלנו מקום.

<חיים מזעקי: משקיעים בזה ים של עבודה - כדאיות, אין כדאיות לדבר הזה.

<חיים מזעקי: אנחנו חייבים לתת את השירות הזה, זה הפעילות שאנחנו עושים סביב זה.

<חיים מזעקי: המכירה הפומבית הזאת, אנחנו מודיעים אותה בתקשורת.

<חיים מזעקי: אנחנו מפרסמים את זה במספר אמצעי תקשורת.

<חיים מזעקי: בעיתון "ישראל היום", בעיתון בערבית "אל אכבר", בעיתון "בשבע", במקומונים שונים, מפרסמים באתר שלנו.

<חיים מזעקי: גם בפרסומים שלנו אנחנו אומרים - חל איסור על עובדי הדואר להשתתף במכירות הפומביות האלה, ואנחנו בודקים את זה.

<חיים מזעקי: אם יש מישהו שחטא, וביקשנו את המידע הזה מערוץ 10, אם יש לכם מידע מסוים, יש לכם מידע שעובד עשה משהו בהיחבא, ולא בגלוי, תעבירו לנו את המידע, אנחנו נטפל בו בצורה חמורה ביותר.

<חיים מזעקי: אבל לצאת במין אמירה כזאת בתקשורת שמכפיש את 5,000 עובדי הדואר, אני אומר לכם, לקחו את זה אצלנו באמת קשה.

<חיים מזעקי: העובדים שלנו לקחו את זה בצורה קשה.

<חיים מזעקי: אני לא מדבר עכשיו באמת מהפה החוצה.

איתן כבל: זאת השאלה הבאה.

<חיים מזעקי: אנחנו מדברים בשנה על סדר גודל של פחות מ-200 אלף שקל בשנה.

<חיים מזעקי: אנחנו משקיעים שמונה וחצי עובדים.

<חיים מזעקי: חצי דונם רק המקום - נעזוב את כל הטיפול, הטלפונים והתקשורת, והמערכת וכל זה.

<חיים מזעקי: זה לא מכסה משכורת של עובד וחצי.

<לאה ורון: קודם כל, אני חושבת שאתה צריך לשמוח על הדיון הזה, משום שאתה מקבל פה הזדמנות לבוא - - לא, כי הוא פתח בנזיפה מאוד גדולה.

<חיים מזעקי: לא כלפיכם חלילה.

<חיים מזעקי: אני מדבר מדמי.

<חיים מזעקי: עובדי הדואר, ואיתן, אתה מכיר אותם היטב.

<חיים מזעקי: חבר הכנסת איתן, עובדי הדואר הם אנשים שבאמת מזוהים עם הארגון, מזדהים איתם.

<חיים מזעקי: אם יש מישהו – אני אומר את זה בלשון זהירה, אם יש מישהו שבכתבה בערוץ 10, שראיינה אותה הכתבת שיש חשד שהוא עושה מעשה כזה, זה לא מעיד על הכלל בפירוש שלא, נהפוך הוא, אנחנו נרצה לטפל בזה.

<חיים מזעקי: אני מבקש לקבל את המידע הזה.

<חיים מזעקי: אם יש מידע כזה, נטפל בו במלוא החומרה.

<חיים מזעקי: אני גם אדווח לוועדה, תוצאות הטיפול שעשינו אם יש מידע כזה.

איתן כבל: תודה אדוני.

<אורן לביאן: אני ממשרד התקשורת.

<אורן לביאן: נמצאת איתי סימה, לפני שנתיים אנחנו עשינו בדיקה של הפעילות ביחידות העלומות.

<אורן לביאן: בחנו את הנהלים, ולא מצאנו דברים שתוארו לכאורה בכתבה.

<אורן לביאן: הנוהל של חברת הדואר אומר שאסור - - -

מסעוד גנאים: אתם בדקתם את העניין הספציפי הזה?

<אורן לביאן: לא, אמרתי לפני שנתיים, אני בדקתי את זה באופן כללי.

<אורן לביאן: הנוהל של חברת הדואר לא מאפשר לעובדי חברת הדואר, במכרז פומבי חברת הדואר משקיעה גם כספים - מביאה כרוז חיצוני, מגיעים בקרים מכל מיני אגפים.

מסעוד גנאים: פרסום בעיתונות הכול עולה כסף.

<אורן לביאן: נכון.

<אורן לביאן: הכול עולה כסף.

<אורן לביאן: אנחנו מכירים גם שההכנסות הן פחות או יותר בין 200 ל-250 אלף שקל בשנה.

<אורן לביאן: עיקר הפעילות של היחידה, זה בעצם דברי הדואר העלומים שהם מצליחים לאתר אחד מהשניים, או את השולח או את הנמען.

<אורן לביאן: כמו שחיים הציג את הנתונים, 60% או 70% מצליחים לאתר, וזה דבר מאוד חשוב.

<אורן לביאן: בכל ענייני הדואר בעולם, פועלת יחידה, כאמור.

<אורן לביאן: וזה חשוב, חברה שמעבירה מיליוני חבילות ודברי דואר, קורה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חאג' יחיא.

איתן כבל: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פה בוועדה, עוקב אחר ההתקדמות של הדואר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים שיש שיפור גדול גם בשירותים שהוא נותן, למרות שיש עדיין פער ביישובים הערביים, שעל הדואר הרגיל, לא רק המשלוחים, זה מתעכב מדיי - יש הרבה סיבות, אבל בעיקרון לפעמים גם יש מקומות שחסר כוח אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את הבעיה הזו שאתם לא רוצים להוסיף עוד כוח אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שחשוב לנו, שגם בנקודה הזו, ה-16 אלף, זה הרבה אנשים, למרות שאם אתה מדבר על החלק היחסי בסך הכול, הוא עדיין פחות מאחוז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר להגיד זניח לכאורה, אפילו מבחינת אחוז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בפועל זה 16 אלף אנשים שלא קיבלו את המשלוחים שהם צריכים לקבל, וזה גם חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מי שיש לו משלוח שהוא מחכה לו, לא אכפת לו בכמה מיליונים מגיעים אליכם, מעניין אותו המשלוח שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שיש מקום גם לבדוק את האפשרות הזו ואיך אפשר לשפר אותה, יכול להיות שאתם תצאו למשל בפרסום מה צריך לכתוב ככה שיהיה קל להגיע לבעל של המשלוח.

איתן כבל: מה הסיבות המרכזיות או שתיים שלוש אם יש, לעובדה שאנשים שאתם לא מצליחים לאתר - אני מדבר על הנמען.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העיקר הוא מי שיושב מול האינטרנט וקונה ומשלוח, ורוצה שזה יגיע אליו, אולי אתם תצאו בפרסום להודיע איזה פרטים הוא צריך גם להוסיף, או משהו כזה לפרטים שלו כדי שהמשלוח יגיע אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ככה כשהוא קונה, לא יודע מאיפה באולם, שעל הבקשה שלו יירשם איך בדיוק להגיע אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יכול להיות שאתה צריך להגיע לת.ד., אתה צריך להגיע לכתובת מסוימת - איך לקבל את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אנחנו מקבלים דואר רשום, למשל, אני מקבל בת.ד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלי שיש לך דואר רשום, תגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני שנים היו מגיעים, דופקים לי בדלת שיש לי דואר רשום, אז גם השיפור הזה, השינוי הזה אנחנו רוצים לראות גם במשלוח.

איתן כבל: תודה.

עמר בר-לב: הנקודה המרכזית שעובדי הדואר משתתפים במכרז, ושהתגמול הולך לדואר, ושני הדברים האלה לא תקינים.

עמר בר-לב: אז יש כל מיני דוגמאות, למשל הבנתי שעובדי מפעל הפיס אסור להם להשתתף בהגרלות של מפעל הפיס, או בכרטיסי הגרלה, או כל מיני דברים כאלה, לזה יש טעם לפגם בלי להיכנס אם יש או אין עובדים שעושים כך או אחרת.

עמר בר-לב: יש כאן ניגוד אינטרסים ברור, ואת זה צריך להפסיק.

<חיים מזעקי: אסור בתכלית האיסור, אסור להם להשתתף.

<זיו ברק: אסור בהחלט.

איתן כבל: מה שאומר מזעקי, אומר את הדבר הבא.

איתן כבל: חל איסור מוחלט על עובדי להשתתף.

איתן כבל: אם יש ויכול ויהיו, אז אחת מן השתיים - אם מישהו מכיר אחד כזה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו את האח שלו, יש לו את הבן שלו, יש לו את החבר שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אי אפשר לסגור את זה הרמטי.

איתן כבל: אתה לא יכול לסגור את זה.

עמר בר-לב: אז אני אומר שהתגמול לא יילך לדואר, אם הנקודה הראשונה היא מטופלת, אז שהתגמול לא יילך לדואר.

עליזה לביא: לדואר יש הוצאות.

איתן כבל: רק האחסון והפרסום, לא פשוט.

עליזה לביא: אנחנו נציגי ציבור, ברגע שאני רואה כתבה שכזאת, ויותר מזה, גם שומעת הרבה מאוד תלונות או מקבלת על העמידה בתור כדי לקבל את החבילה, גם שלחתי לבן שלי בצבא כמה חבילות כשהוא גמר כבר את השלב של הקורס והחבילה עוד לא הגיעה.

עליזה לביא: כלומר, אנחנו מדברים פה על מערכת שלא אחת אנחנו נפגשים, שואלים את השאלות, מקבלים הרבה מאוד פניות ציבור.

עליזה לביא: אז לבוא ולפתוח את התשובה שלך, בלתת לנו איזושהי נזיפה - זה התפקיד שלי.

עליזה לביא: כשאני רואה כזה דבר, כזאת כתבה, וכזה תחקיר - - -

<חיים מזעקי: אין חולק.

עליזה לביא: יש לי את הקרדיט המקצועי לכתבת שתיכף תקבל רשות דיבור, אז אני רוצה לשמוע את התשובות.

עליזה לביא: אבל מה שלא היה ברור לי – איפה הוחלט על קיומה של מכירה פומבית לכל המרבה במחיר?

עליזה לביא: איפה זה הוחלט, אדוני?

עליזה לביא: דבר שני, למה אתם לא מפרסמים רשימה של הטובין?

עליזה לביא: אני מבינה שיש פה כל מיני דברים, אז בואו נראה איך - - -

איתן כבל: בבקשה, לי עייש, עורכת התחקיר, ערוץ 10.

<לי עייש: אני רוצה לומר מספר דברים, וגם להתייחס לדברים שלך.

<לי עייש: קודם כל, לגבי החבילות האבודות, דובר לא מעט.

<לי עייש: אפילו דוח המבקר תקף את זה בחריפות, וזה נכון, יש חבילות אבודות ויש מכירות פומביות גם לגופים אחרים, אבל במקרה הספציפי הזה נדמה שהציבור לא בדיוק יודע, לפחות אנחנו לא מצאנו איזשהם פרסומים אם ניקח את המשטרה או רשות המסים.

<לי עייש: זה בא בצורה מאוד ברורה לציבור.

<לי עייש: הפרסום היחיד שמצאנו זה באיזשהו תת לשונית בתוך האתר של הדואר.

<לי עייש: זה לא הדרך שמביאים לציבור.

<לי עייש: אני רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת לביא לגבי אופן המכירה.

<לי עייש: זאת אומרת, ממש מי שמרבה במחיר זוכה בחבילה, ואנחנו מדברים על אנשים ששילמו מכיסם על החבילות, ובסוף הכסף הזה עובר לדואר - זה דבר אחד.

<לי עייש: לגבי האיסור שעובדי הדואר יהיו במכירות האלה, אולי חוקית זה אסור, אבל בשטח זה מה שקורה.

<לי עייש: הם אלו או הסביבה שלהם שיודעים על המכירות האלה, ומגיעים למכירות האלה, ועם הממצאים של התחקיר אי אפשר להתווכח.

<לי עייש: היו שם עובדי דואר - - -

<זיו ברק: לא הראית עובד דואר אחד.

<לי עייש: הממצאים של התחקיר העלו שם עובדי דואר, אפילו בשלב מסוים גם היה עובד שביקש לשמור לו בצד חבילות.

<לי עייש: אני חושבת שעם זה אי אפשר להתווכח.

<לי עייש: יכול להיות שחוקית אסור, אבל בפועל זה מה שקורה.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם אני רוצה לסכם את העניין.

<חיים מזעקי: אם הובן מדבריי – לפעמים אני תוקף את חברי הכנסת על עצם זה שהם מעלים נושא - מי אני?

<חיים מזעקי: קטונתי, מחברי הכנסת איזה נושא יעלה, חלילה לי.

<חיים מזעקי: אם זה התרשם, אז אני מתנצל, לא הייתה כוונה כזאת.

<חיים מזעקי: דיברתי באמת מדם ליבי בעניין הזה, שחלילה לנו להיגרר - - - אני אומר עוד פעם, גם לכתבת שנמצאת פה, אם יש משהו מסוים ספציפי, אנחנו נרצה מאוד לטפל בנושא הזה.

<חיים מזעקי: לעצם השאלה, כתוב בפירוש בסעיף 56, מה אנחנו יכולים לעשות, זה מפורט פה.

<חיים מזעקי: עוד נקודה אחת רק מה כלול במכירה.

<חיים מזעקי: יש מוצרים שאנחנו מוכרים ביחידות הדואר, המוצרים שלנו.

<חיים מזעקי: כאשר פג התוקף שלהם, או שאנחנו לא מצליחים למכור אותם לציבור במסגרת הסניפים, אז אנחנו מעבירים גם את זה - - - לוקחים לפעמים מוצרים שלאו דווקא שלח את אותה חבילה.

איתן כבל: אני רוצה לברך את שלומי נומה חברי, מנכ"ל תאגיד העירוני של עיריית באר-שבע.

איתן כבל: תודה שבאת.

איתן כבל: אני רוצה לחלק לשניים.

איתן כבל: לי ברור העניין.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

איתן כבל: אין לי ספק שיש עובדי דואר או מי מטעמם שמשתתפים במכירה הפומבית.

איתן כבל: סליחה שאני אומר את זה, לא כי אני מבקש חס וחלילה להשית או לקבוע או לפגוע בעובדי הדואר, אנחנו הרי בתוך עמנו יושבים.

איתן כבל: הכללים שהיום מתקיימים הם כדי למנוע ולגרום למינימום שהאפשרות הזו תתקיים.

איתן כבל: נקודה ראשונה בעניין הזה – אני מבקש שתצא לכל עובדי הדואר הבהרה של העניין הזה, של האיסור, שמבחינתם זה לא רק האיסור להם עצמם, אלא שגם האיסור יחול על מי מקרוביהם בוודאי, אם הסתבר שזה חבר, או שיש קשר למי מהם לעובדי הדואר, אין מה לעשות.

איתן כבל: כשאתה נמצא בתהליך מסוים, יש לך את הזכויות, יש לך גם את החובות.

איתן כבל: נקודה נוספת שאני רוצה שתבחנו לאור החוק את הפרסום של התהליך.

איתן כבל: האמת, אפילו אני לא ידעתי על דבר כזה, זה לא אומר שאין רבים וטובים שיודעים, אני אסביר את ההבדל.

איתן כבל: יש אנשים שמאוד מתמחים במכירות פומביות, זה לא אני, זה לא רוב האנשים שיש.

איתן כבל: צריך לעשות אפילו בפרסומות שאתם עושים מעת לעת, להכניס איזה פרסום שמי שירצה להשתתף במכרזים פומביים, ואתם עושים את זה לפעמים בטלוויזיה, לא קמפיין, לא התכוונתי עכשיו שתעשו קמפיין מושקע, אבל שהדבר הזה שיגיע לציבור הרחב.

איתן כבל: נקודה נוספת שאני מבקש, לקבל סיכום אם אנחנו לוקחים את 2017, אני רוצה את הפילוח עד כמה שניתן של הסיבות שלא ניתן היה למסור את הטובין לנמנעים.

איתן כבל: בסוף הסתבר שאנשים לא כותבים טוב כתובות, למרות שהנחת העבודה שלי שאם מישהו היה אמור לקבל חבילה ולא קיבל אותה, אז אחרי 18 חודש, הוא כבר היה טורח לבדוק ולהגיע ולדעת את הדברים, למרות שברוב המקרים אנשים גם יכולים לא לדעת בכלל שיש טובין שממתינים עבורם.

איתן כבל: אני הייתי גם בעניין הזה אדוני מחדד בכל הסניפים ובכל הסוכנויות לחדד היטב, לוודא כאשר אדם מקבל חבילה, למרות שהנחת העבודה שלי שרוב הבעיות הן בתוך הארץ, זאת אומרת, לא שאין מחוץ לארץ, שם ועדת הכלכלה תדון בזה.

איתן כבל: פה אני יכול לפחות בנקודת המבט שלנו, שוב להוציא לכל הרשויות, לכל הסוכנויות הודעה לחדד את הנהלים שהכתב יהיה ברור.

איתן כבל: פרטי הנמען יהיו מאוד ברורים.

איתן כבל: אלה דברים שחשוב, ואני חושב שזה מכסה פחות או יותר את כל הנקודות אשר אנחנו מתייחסים.

איתן כבל: אני לא חושב שצריך למנוע מהם לקבל את ההכנסות.

איתן כבל: זו לא החלטה מקומית, היא החלטה בכל מקום ומקום, יש להם גם הוצאות על זה.

איתן כבל: גם מצבו של הדואר.

איתן כבל: .. אני מאוד מקווה, אני אומר את זה גם לכם, הרי אם מישהו יודע שהיה צריך לקבל חבילה ולא קיבל אותה אחרי 18 חודש, ובא בחודש ה-19 ותבע אותם, והם לא יוכיחו שהם ביצעו את כל הפעולות הנדרשות, הם הצטרכו לשלם על זה.

איתן כבל: אני מניח שיש פיצויים, הרי זה אני זוכר מפעמים קודמות.

איתן כבל: אפילו תיקנו את הפיצויים באחד הפעמים האחרונות – כן, נכון, אני זוכר שעדכנו את זה.

<פרלי שר: גם בשרות הפנים ארצי וגם הבינלאומי.

<פרלי שר: לגבי חבילה, אנחנו מפצים על-פי דין.

איתן כבל: יש פה הערות.

<לי עייש: אם דיברת לגבי החבילות האבודות, אז הרבה תלונות שאנחנו מקבלים זה שאנשים כן פונים לדואר, אבל לא מקבלים איזשהו מענה.

<לי עייש: בסופו של דבר, אנחנו מדברים על כמויות מאוד גדולות, זו מכירה שמתקיימת אחת לחצי שנה, לא אחת לשנתיים.

איתן כבל: אני אענה לך עד כמה שאני יכול.

איתן כבל: כיוון שהוועדה הזו מלווה עקב בצד אגודל את הדואר, אין ספק – 16 אלף חבילות זה לא מעט.

איתן כבל: אבל מתוך 400 מיליון, זה לא שזה נותן מענה ל-16 אלף, נכון, כפי שחאג' יחיא אמר.

איתן כבל: רק מה, אני רוצה לומר עוד נקודה.

איתן כבל: אין ספק שחל שיפור דרמטי.

איתן כבל: אני הרי מכיר את זה, זה הבית של הציבור, הוא פונה אליי, ופונים אלינו.

איתן כבל: אם יש משהו שכמעט הסתיים לגמרי – כשאני נכנסתי לתפקידי, אין יום שלא קיבלתי לא תלונה, תלונות.

איתן כבל: מיילים היו רצים פה בכמויות, וברוך השם, עדיין יש הרבה מה לעשות.

איתן כבל: גם גברתי מנהלת הוועדה התלוננה לא פעם ולא פעמיים, וגם אני התלוננתי.

איתן כבל: באמת, זה השתפר בצורה משמעותית, גם זה צריך להגיד.

<לאה ורון: הרעיון לאפשר קבלה של דברי דואר במקומות שהם לא סניפים, אלא בתחנות דלק, או בפיצוציות, מי שהגה את הרעיון שיבורך יום יום - דבר שמקל על הציבור.

<חיים מזעקי: עבדך הנאמן החל עם זה בשכונת עין כרם בירושלים שם התחלנו ב-2006, בשנתיים האחרונות פתחנו 400 נוספים כאלה.

<חיים מזעקי: יש לנו כ-440 - - -

איתן כבל: מה שאני מבקש מר מזעקי, שבתוך שלושה שבועות תגישו לנו את כל ההתייחסויות שביקשנו, ואם לא תנוח דעתנו, אני אוציא לכם הודעה בעניין, אנחנו נעקוב אחר העניין.

<חיים מזעקי: עד סוף החודש – אם אתה זוכר, שהתקבלה פה החלטה לגבי פונה שרוצה לברר מה גורל החבילה שלו, בלוז שקבענו, בסוף החודש בעזרת השם נעדכן את הוועדה.

איתן כבל: תודה רבה לכולם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.