ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 26, 2018-01-16 14:00

אילן גילאון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: על סדר היום תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות פרטנית לתלמיד ולהורה), התשע"ה-2015.

אילן גילאון: כל הדברים לפי הבנתי כבר הוסכמו ומוסכמים אלא שאולי יש תוספת של נושא אחד שעוד לא דיברנו עליו.

אילן גילאון: אנחנו נשתדל לחרוש קדימה כדי שנסיים את הפרק הזה ונוכל להניח אותו על שולחן הוועדה.

<אייל לב ארי: נעבור קודם על התיקונים הטכניים ונלך מהקל לקשה.

<אייל לב ארי: בעמוד 1, ההגדרה של חיית שירות, כלב שאולף באופן פרטני לסייע לאדם עם מוגבלות לרבות כלב נחיה כהגדרתו בחוק איסור אפליית עיוורים המלווים בכלבי נחיה התשנ"ג-1993 או חיה אחרת שהורה עליה המנהל הכללי של משרד החינוך בנהלי המשרד.

<אייל לב ארי: בעמוד 2 נמחקה ההגדרה של מרפא בעיסוק, פיזיותרפיסט, קלינאי תקשורת.

<אייל לב ארי: בתקנה 2 בעמוד 3 נותר הנושא של הנגשה של מי קובע את תנאי ההגשה האחידים של חומרי לימוד שאינם שייכים למשרד החינוך.

<אייל לב ארי: קבענו שזה יהיה המנהל הכללי של משרד החינוך.

<אייל לב ארי: השארנו עדיין פתוח את הנושא של כפוף לתקנות ובמידה ויהיה צורך, נשלים את זה בשלב העריכה הסופי.

<אייל לב ארי: אילן, תוך כמה זמן אתם מעריכים שתוכלו להוציא כללי הנגשה אחידים כאלה?

<אילן שי: תוך שנה.

<אייל לב ארי: תקנה 3(ב) בעמוד 4, נושא פרסום חוברת המידע.

<אייל לב ארי: יהיה לפי סוגי ההנגשה המפורטים בתקנות אלה.

<אייל לב ארי: כיוון שתוספות שלישית עד שישית, כפי שהוועדה ביקשה, אוחדה לתוספת אחת.

<אייל לב ארי: אלה התוספות שהיו התאמות לפי סוגי המוגבלויות.

<אייל לב ארי: בתקנה 4(ג) למטה, בנושא טופס בקשה להתאמות נגישות פרטנית, הבעלות מעבירה עותק של הטופס למנהל מוסד החינוך לצורך היערכות מראש.

<אייל לב ארי: על תקנה 5 כרגע נדלג כי חולקה עוד תוספת לנוסח.

אילן גילאון: אתה כרגע עוסק בתיקונים הטכניים?

<אייל לב ארי: כן.

אילן גילאון: אחר כך אתה עושה הקראה?

<אייל לב ארי: אחרי כן ניכנס לנושאים היותר מורכבים שעדיין יידרש לגביהם דיון של הוועדה.

<אייל לב ארי: אנחנו מגיעים ל-5.

<אייל לב ארי: בעמוד 5, 5(א), 6.

<אייל לב ארי: בעמוד 8, תקנה שדנה בנושא מעלית, תקנה 8: התקנת מעלית תהיה לפי הוראות ת"י 2481 חלק 70, מעליות, דרישות בטיחות לבנייה ולהתקנה, התאמות מיוחדות לנגישות אנשים לרבות אנשים בעלי מוגבלות ות"י 1918 על חלקיו השונים בהתאמה.

<אייל לב ארי: עמוד 9, תקנה 10(א).

<אייל לב ארי: היא חדשה.

<אייל לב ארי: היא פשוט התפצלה מנוסח שכבר הוקרא בוועדה בתקנה 10, נושא המענה המיגוני בהתאם לדרישות הג"א.

<אייל לב ארי: "במבנה של מוסד חינוך יינתן בנוסף מענה מיגוני לתלמיד עם מוגבלות בהתאם לדרישות הג"א כפי שמתעדכנות מעת לעת בשים לב לצרכיו של התלמיד עם המוגבלות".

<אייל לב ארי: הנגשת פנימיות, תקנה 11(א).

<אייל לב ארי: בעקבות ההערה של ישראל אבן זהב בוטלה התוספת השלישית ונעשתה הפנייה כוללת לחלקים השונים של ת"י 1918.

<אייל לב ארי: "הנגשה של יחידת אכסון בפנימיות תהיה לפי צרכיו של התלמיד עם המוגבלות המשתמש ביחידת האכסון בהתאם להוראות ת"י 1918, חלק 3.1, 3.2, 5.1, 5.2 ולפי צרכיו של ההורה עם המוגבלות המבקר בפנימייה".

<אייל לב ארי: תקנת משנה (ג) בתקנה 11.

<אייל לב ארי: נמחקו התוספות ויש הפניה רק לתוספת אחת, התוספת השנייה לכלל סוגי ההתאמות האפשריות כעת.

<אייל לב ארי: התיקון שם הוא תיקון טכני.

<אייל לב ארי: התוספת השנייה לגבי תכנית הנגשה עבור תלמיד עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: תקנה 12(ב) בעמוד 10, לגבי הנגשה של פעילות במוסד חינוך ומחוצה לו.

<אייל לב ארי: הוספנו שהחלופה לפעילות חוץ בית ספרית תהיה נגישה, הולמת ומכבדת, שתוחל על כלל התלמידים שישתתפו, תלמידים עם מוגבלות ותלמידים ללא מוגבלות.

<אייל לב ארי: על 11, נושא ההדרכה, אנחנו כרגע מדלגים.

<אייל לב ארי: תקנה 14 בעמוד 11 למטה שדנה בנושא התאמות נגישות לתלמיד או הורה עם מוגבלות, היא בעצם מפנה לסוגי ההתאמות והעזרים שבתוספת השנייה.

<אייל לב ארי: תקנה (ד) היא סוג של תקנת סל.

<אייל לב ארי: מדגישים שבנוסף לאמור בתקנות אלה, זכאי התלמיד או הורה עם מוגבלות להתאמת נגישות נוספת בהתאם לצורך, בין היתר בהתחשב בתקן הישראלי, בהנחיות הטכניות, במטרה לאפשר לו נגישות למוסד החינוך ולשירות הניתן בו.

<אייל לב ארי: זה כדי שיהיה ברור שהרשימה הזאת אינה רשימה סגורה ואם יש התאמה נוספת שאינה מנויה ועדיין עונה על צרכיו של התלמיד, הדבר בעצם יתאפשר לו.

<בועז אחד העם: מה אומרת המילה "ככלל".

<אייל לב ארי: ב-14(א)?

<בועז אחד העם: כן.

<ערן טמיר: זה אומר שאפשר לחרוג מהכלל.

<ערן טמיר: זה טוב.

<ערן טמיר: זה לא רע.

<ערן טמיר: אתה רוצה שהרשימה תהיה סגורה?

<ערן טמיר: כל הרעיון הוא שהיא לא תהיה סגורה.

<בועז אחד העם: לא.

<בועז אחד העם: אני אומר בין היתר.

<ערן טמיר: במקום ככלל?

<ערן טמיר: מה זה משנה?

<בועז אחד העם: אם זה לא משנה, תחליף.

אילן גילאון: כמו המרכולים.

אילן גילאון: זה לא משנה.

<ערן טמיר: אם משרד החינוך מסכים, לי בטח לא אכפת.

<ערן טמיר: אלה תקנות של משרד החינוך.

<ערן טמיר: הרעיון ברור.

<ערן טמיר: רשימה לא סגורה.

<בועז אחד העם: צורם לי שזה כלל וחורג מן הכלל.

<קריאה: תשתמשו בטרמינולוגיה שמקובלת בדבר חקיקה.

<אייל לב ארי: אפשר להוריד את "ככלל".

אילן גילאון: יש לכם פלפול משפטי קטן ביניכם?

<בועז אחד העם: רצינו להבהיר.

<בועז אחד העם: יש התאמות נוספות ולכן למה צריך להיות חריג?

<בועז אחד העם: אם אפשר להחליף את המושג הזה במושג אחר.

אילן גילאון: איך אתה רוצה שיהיה כתוב?

<בועז אחד העם: לרבות או בין היתר.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: לרבות.

אילן גילאון: כך תכתוב.

אילן גילאון: מה שהוא אמר, תכתוב.

<ערן טמיר: הרעיון הוא אותו רעיון כל הזמן.

<ערן טמיר: הרשימה לא סגורה.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: נמשיך.

<אייל לב ארי: לגבי תקנה 14(א) בעמוד 12.

<אייל לב ארי: לשנות את הכותרת.

<אייל לב ארי: כרגע זה הפעלת תקנות הוראות לשירות לשם יישומן של תקנות אלה.

<אייל לב ארי: כרגע זה רק מדבר על תקנה 29, תקנות השירות לעניין התאמת נגישות במתן מידע וצריך לשנות את זה.

<אייל לב ארי: אנחנו נשנה את זה.

<אייל לב ארי: הכותרת של 14(א) היא עכשיו רחבה והיא מכילה את כל השירותים וזה לא נכון.

<קריאה: העברת מידע.

<אייל לב ארי: בדיוק.

<קריאה: אלה רק טפסים ומסמכים או כל העברת מידע.

<אייל לב ארי: תקנה 19 למטה, כותרת, סמכות למתן שינויים.

<אייל לב ארי: בפסקה (3), למען הסר ספק אני אקריא אותה שוב כי היא פשוט נשמטה באחד הדיונים הקודמים.

<אייל לב ארי: "מוסד חינוך שבו קיימת דרך נגישה לפי תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התאמות נגישות למקום ציבורי שהוא בניין קיים, התשע"ו-2014, יראו בה דרך נגישה לעניין קיום הוראות תקנות אלה".

<אייל לב ארי: בתוספת הראשונה עשינו שינוי טכני לגבי שם האב, שם ההורה.

<אייל לב ארי: איתי אמר לי שבאחד הדיונים הקודמים שינו את זה משם האב ושם האם לשם ההורה.

<אייל לב ארי: החזרנו את זה.

<אייל לב ארי: אלה התיקונים הטכניים.

<אייל לב ארי: התוספת השלישית, כמו שאמרתי, נמחקה.

<אייל לב ארי: התוספת השנייה בעמוד 25 למטה היא תוספת של ההתאמות הכלליות שיינתנו.

<אייל לב ארי: ראובן, תעצור אותי היכן שצריך כי אני בחצי עין כאן וחצי עין שם.

<אייל לב ארי: התוספת השנייה הן התאמות נגישות האפשריות על פי תקנות אלה, הנגשה פרטנית במוסד חינוכי לתלמיד עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: הנגשה של חניה או תחנות הורדה אם הן מצויות בתוך שטח בית הספר.

<אייל לב ארי: אין לנו הפניה – וזו הערה שראובן העלה – לפי מה אנחנו עושים התאמת נגישות.

<אייל לב ארי: רק כותבים את ההנגשה.

<אייל לב ארי: לגבי הנגשות אחרות כמו דרך נגישה הפנינו לת"י.

<אייל לב ארי: השאלה לאן אנחנו מפנים את ההתאמה של חניה או תחנת הורדה.

<קריאה: אפשר לפי הת"י.

<אייל לב ארי: אנחנו בעמוד 26 למעלה.

<אייל לב ארי: דרך נגישה משער בית הספר או כל שבילי בית הספר תעמוד בדרישות ת"י 1918 בחלקים הנוגעים לעניין.

<אייל לב ארי: הדרכים המיועדות לשימוש הציבור ובכלל זה מדרגות ובתי אחיזה יעמדו בהוראות הת"י האמור.

<אייל לב ארי: אני חושב, אילן, שצריך לומר בכל שבילי בית הספר שהם דרך נגישה כי אחרת זה יעמוד בסתירה עם הדרכים.

<אייל לב ארי: אם אנחנו רוצים את הרציפות, הרציפות היא ביחס לדרך הנגישה.

<אילן שי: כן.

<אייל לב ארי: שילוט עם גובה מותאם, גופן מותאם, ניגוד צבעים, מידע בסמלים ומיקומם לפי ת"י 1918 חלק 4.

<אייל לב ארי: השאלה שלי היא אם זה חלק מהעניינים שהת"י קובע לגבי השילוט או כולם.

<אייל לב ארי: אם זה כולם, אפשר להפנות באופן גורף.

<איריס גוראל: לא, זה לא כולם כי בחלק 4 יש לך גם את גובה התלייה.

<קריאה: לא.

<קריאה: זה אומר הכול.

<קריאה: הגובה חשוב גם בבתי ספר.

<קריאה: גם התקנה אומרת גובה.

<איריס גוראל: כן.

<איריס גוראל: לכן ההפניה ל-1918 חלק 4 היא נחוצה.

<אייל לב ארי: ה-1918 חלק 4, בסדר.

<קריאה: נדמה לי ששמואל בזמנו דיבר על זה שהגובה צריך להיות בגלל שאלה ילדים, לפעמים בגלל הגובה של הילדים, צריך להיות קצת שונה מהת"י.

<איריס גוראל: מטר וחצי, זה בסדר.

<אייל לב ארי: השאלה שלי הייתה, אם מנינו את הגובה, גופן מותאם, ניגוד צבעים, מידע בסמלים ומיקומם, אם בעצם יש עוד תנאים לגבי שילוט בתוך הת"י שלא כלולים כאן בכוונה.

<אייל לב ארי: אם לא, אפשר להפנות באופן מלא לת"י.

<נתי ביאליסטוק כהן: בכוונה.

<נתי ביאליסטוק כהן: יש שם דפוס מובלט למשל, כיתוב מובלט, אבל זה בסדר.

<איריס גוראל: ברגע שתלמיד יודע ועושים לו הדרכה פעם אחת, הוא כבר יודע.

<איריס גוראל: הוא לא יתחיל למשש לכל אורך הקירות כל הזמן.

<איריס גוראל: נראה לי שזה מספק.

<איריס גוראל: גם בבנייני משרדים אין את הדרישה הזאת כשאלה מסדרונות ארוכים.

<איריס גוראל: לא יודעת.

<איריס גוראל: נראה לי שזה מספיק טוב.

<בועז אחד העם: תוספת שאומרת שאם יש צורך, אפשר לסטות מהתקן כדי להגביר את הנגישות.

<בועז אחד העם: לכן אולי לנסות לכסות את כל האפשרויות.

<איריס גוראל: אם אנחנו מסתייעים במורשי נגישות שירות שהוא נותן את ההנחיות, אם יש צורך, הוא יציף את זה בדרישות עצמן.

<איריס גוראל: אני חושבת שככל שאנחנו מרחיבים ומוסיפים, אנחנו גורעים.

<איריס גוראל: התקינה הבריטית נותנת מהות והיא אומרת מה צריך להיות ואז איך עושים את זה, זה בתקנות ובדברים אחרים.

<איריס גוראל: אם אנחנו ניכנס כאן לפירוט יתר, אנחנו עשויים לפגוע.

אילן גילאון: זה בכלל כלל חשוב בחיים.

<אייל לב ארי: אם כך, לא צריך לציין אם גובה מותאם, גופן מותאם, אלא לעשות באופן מלא לת"י חלק 4?

<קריאה: כן.

<נתי ביאליסטוק כהן: ודאי יש גם כתב מובלט שלא נדרש כאן.

<אייל לב ארי: זאת השאלה.

<נתי ביאליסטוק כהן: מבחינתי שיהיה כתב מוגדל אבל כאן קצת צמצמו בגלל פרקטיקה.

<קריאה: לדעתי הפניה לתקן היא הדבר הפשוט ביותר והקצר ביותר.

<איריס גוראל: גם אני חושבת.

<איריס גוראל: אין צורך להתחיל להסביר.

<אייל לב ארי: אם כן, השילוט יהיה לפי ת"י 1918 חלק 4.

<אייל לב ארי: 6.

<אייל לב ארי: כיסוי עטיפה והסרה של מכשולים מסוכנים בהתאם לת"י 1918 באותם מקרים בהם לא ניתן להסיר אותם.

<אייל לב ארי: הייתה עוד הערה של ראובן בגלל ההפניות לדרכים ולדרכים הנגישות והפנינו לת"י, אם בכלל נושא של הסרת מכשולים והסוג למינהו בכלל מתייתר כי הדרך הנגישה, יש לגביה כמה דרכים אחרות.

<אייל לב ארי: יש הוראות לגבי מכשולים או סימון שלהם, נכון?

<קריאה: כן.

<ראובן ברון: יכול להיות שזה לא בדרך.

<ראובן ברון: יכול להיות בחצר או במגרש משחקים.

<ראובן ברון: 2(9) מיל את הכול, את כל דרך שבן אדם עושה בה שימוש וזה כבר מכוסה שם.

<ראובן ברון: הבעיה כאן היא שעטיפה של מכשולים וכולי.

<ראובן ברון: אני לא יודע מה יעשו יום אחד בבית ספר, יתחילו לעטוף כמו את החמץ לפני פסח או דברים כאלה.

<ראובן ברון: אני חושב שחבל ומיותר.

<ראובן ברון: נגעו בזה כבר קודם.

<איריס גוראל: גם אני חושבת שאפשר לוותר על זה.

<יעל וייס ריינד: למה לוותר?

<יעל וייס ריינד: לאחרונה – וגם הנציבות מכירה את המקרה הזה – ילדה שנפצעה בבית ספר בדיוק כשלא עשו את הדברים האלה.

<יעל וייס ריינד: אני חושבת שכן חשוב להשאיר את זה.

<יעל וייס ריינד: יש לנו תקדימים ואנחנו רואים שאתה חייב טו ספל אאוט.

<יעל וייס ריינד: אין מה לעשות.

<איריס גוראל: בגלל המוגבלות או בגלל המכשול בדרך?

<יעל וייס ריינד: מכשול בדרך.

<ראובן ברון: כלומר, היא נתקלה במכשול.

<ראובן ברון: סעיף 2(9) אומר לא יהיו מכשולים.

<יעל וייס ריינד: אבל אם לא כורתים אותו?

<יעל וייס ריינד: אם זה עמוד תאורה, הם לא מזיזים אותו.

<קריאה: אז מסמנים אותו.

<אייל לב ארי: הסיפור הוא לא הזזה אלא הוא סימון.

<ראובן ברון: המושג לעטוף מוצרים, לעטוף מכשולים, זה לא מתאים.

<קריאה: לרפד.

אילן גילאון: לסמן.

אילן גילאון: נקרא לזה סימון.

<אייל לב ארי: סימון מכשולים מסוכנים בהתאם לת"י באותם מקרים שלא ניתן להסיר.

<ראובן ברון: בסדר.

<בועז אחד העם: השאלה אם אנחנו מנסים להימנע ממצב שזאת תהיה קומבינה, שעטיפת המכשולים תהווה בעצם פתרון.

<אייל לב ארי: סימון.

<אייל לב ארי: לא עוטפים.

<אייל לב ארי: סימון.

<קריאה: אבל צריך גם לכסות אותם, לילדים שאין להם בהכרח מוגבלות בראייה אלא מוגבלות שכלית ואז הם יכולים לחטוף מכה או משהו כזה בגלל תנועות גוף לא מבוקרות.

<קריאה: כלומר, כדאי להוסיף גם את המילה כיסוי או הסרה.

<בועז אחד העם: אבל מה זה כיסוי?

<בועז אחד העם: אם את אומרת כיסוי, את צריכה עכשיו להגיד מאיזה חומר, מה העובי, מה רמת הספיגה.

<קריאה: לא צריך לכתוב את כל הדברים האלה.

<בועז אחד העם: אפשר לכסות את זה בבד.

<קריאה: אם זה מספיק, כן.

אילן גילאון: בד לא מספיק לגזע עץ.

אילן גילאון: אני חושב שסימון גם כולל את העניין הזה.

<קריאה: ילדים יכולים להיתקע בחפצים בגלל בעיות מוטוריות.

אילן גילאון: אפשר להשאיר את זה כך.

<אייל לב ארי: להשאיר את הנוסח המקורי?

<איריס גוראל: אפשר לומר סימון.

אילן גילאון: רק סימון.

אילן גילאון: זה הכול.

<אייל לב ארי: סימון מכשולים מסוכנים.

אילן גילאון: כן.

<אייל לב ארי: בסדר.

<אייל לב ארי: יהיה סימון.

<אייל לב ארי: הצללה בכניסות במבואות של בית הספר ובכיתה, 15 אחוזים משטח החצר ובנוסף עשרים מטרים רבועים בהתחשב במיקום מתקני משחקים ככל שישנם.

<בועז אחד העם: האם אנחנו חייבים להיצמד לנוסחה הזו או שאנחנו יכולים להשאיר את זה פתוח לצרכים?

<בועז אחד העם: למה הנוסחה הזאת?

אילן גילאון: אתה שואל למה הצללה 15?

<איריס גוראל: אני חושבת שזה נותן איזה מינימום.

אילן גילאון: יש לזה שיקול של עלות?

<אילן שי: גם עלות.

<אילן שי: קיימנו על זה דיון ארוך.

<אילן שי: לא רק בוועדה אלא גם מחוץ לוועדה קיימנו דיון בין אילנית לבין הנציבות ואני חושב שהיה עוד גורם שהשתתף.

<אילן שי: זה הנוסח אליו הגענו.

<אייל לב ארי: (8) סימון חזותי של קירות ודלתות שקופים לפי ת"י 1918 חלק 4.

<אייל לב ארי: (9) בתא שירותים אחד לפחות במוסד החינוך יהיה ניגוד חזותי בין המשתנות, אם קיימות, ביחס לקיר בהתאם לת"י 1918 חלק 6.

<ראובן ברון: רגע.

<ראובן ברון: שכחתי משהו.

<ראובן ברון: יש איזושהי הנגשה שלא מופיעה בתקנים, שזה שטח מוגבה.

<ראובן ברון: זה מופיע בתקנות מבנה קיים.

<ראובן ברון: החמצנו את זה בתקנים בזמנו.

<ראובן ברון: אני חושב שזה צריך להיות במיוחד בבתי ספר ואני אסביר למה הכוונה.

<ראובן ברון: משהו שהוא דמוי מדרגה, איזשהו שטח מוגבה שאנשים יכולים לעבור שם.

<אייל לב ארי: פודיום?

<ראובן ברון: לא פודיום.

אילן גילאון: לאיזו מטרה זה?

<ראובן ברון: מעין במה.

<ראובן ברון: נוצרה איזושהי במה, לא להופעות אלא פתאום נוצר שטח מוגבה.

<ראובן ברון: יש לך דוגמה כאן בכנסת.

<ראובן ברון: כשאתה עובר תחת שנשי השערים האלה, יש בצד ימין איזושהי הגבהה.

<ראובן ברון: כשזה לא מסומן, אנשים יכולים לפקשש.

אילן גילאון: שם שמו את זה בכוונה.

אילן גילאון: אנחנו מדברים על בית ספר.

<ראובן ברון: זה כדי להפיל, אבל בבית ספר חובה להפיל.

<ראובן ברון: סתם.

<ראובן ברון: בקיצור, זה משהו שמופיע כבר בתקנות מבנה קיים.

<ראובן ברון: אני לא זוכר את המספר.

<ראובן ברון: נדמה לי סעיף 20.

אילן גילאון: במה זה שונה מסימון כל מכשול אחר?

אילן גילאון: זה מכשול.

<ראובן ברון: לא.

<ראובן ברון: כל שאר המכשולים מופיעים בתקן.

<ראובן ברון: זה לא מופיע בתקן.

<אייל לב ארי: סוג של סימון מכשול שלא מופיע בתקן והייתה התייחסות אליו.

<ראובן ברון: זה כמו סימון מדרגה אבל זאת לא מדרגה.

<ראובן ברון: סימון שטח מוגבה.

<איריס גוראל: השאלה אם זה לא משהו שיוגדר כמכשול.

<איריס גוראל: גם בחצרות בכלל בבניין קיים, אתה לא חייב את כל החצרות להנגיש אלא אחוז מסוים.

<איריס גוראל: למה אתה חושב שזה קריטי?

<ראובן ברון: קודם כל, מדובר בהנגשה, במקום שהציבור עשוי להסתובב בו.

<ראובן ברון: כלומר, אי אפשר להגדיר מה נגיש ומה לא נגיש.

<ראובן ברון: זה מקום שילדים יכולים לעבור בו.

<ראובן ברון: מותר להם, אם זה לא חסום.

<ראובן ברון: ברגע שזה לא חסום ויש הגבהה כזאת, הם פשוט יכולים למעוד וליפול או מזה כלפי מטה או להיתקל בזה כשהם באים מהצד.

<ראובן ברון: זה דומה לסימון המדרגות אלא שמדרגה מוגדרת כרצף של שלוש מדרגות ומעלה וכאן זה משהו בודד.

<איריס גוראל: השאלה אם לא מספיק לסמל את זה.

<איריס גוראל: ניגוד חזותי כלשהו.

<ראובן ברון: הסימון הזה מופיע בתקנות מבנה קיים.

<ראובן ברון: נדמה לי סעיף 20, אייל, תראה אם רשום בהערות.

<ראובן ברון: יש הפניה לתקנות?

<ראובן ברון: לתקנה 14 בתקנות מבנה קיים.

<ראובן ברון: אולי זה בהגדרות.

<ראובן ברון: יש בעיה להפנות לתקנות בניין קיים באופן כללי ב-14(ד) ואז זה יכול לפתור גם את הבעיה הזאת?

<ראובן ברון: בהתחשב בין היתר בתקן הישראלי.

<ראובן ברון: אי אפשר לכתוב בתקנות בניין קיים?

<ראובן ברון: אילן, מה שתגידו.

<איריס גוראל: אפשר אולי ב-8 להרחיב, סימון חזותי של קירות ודלתות שקופים של הפרשי גובה בדרך.

<איריס גוראל: לדעתך אפשר להכניס את זה לשם?

<ערן טמיר: את הנושא של משטח מוגבה, סימון משטח מוגבה.

<ראובן ברון: לפי תקנות מבנה קיים.

<אייל לב ארי: (10) דלתות הכיתות והחדרים במוסד החינוך ייצבעו בצבע בניגוד חזותי לסביבה.

<אייל לב ארי: משנה לכם אם זה יהיה ייצבעו או יהיו בצבע?

<איריס גוראל: עדיף שיהיו בצבע.

<איריס גוראל: יהיו בגוון.

<אייל לב ארי: יהיו בצבע בניגוד חזותי.

<איריס גוראל: יהיו בניגוד חזותי, זה מספיק טוב.

<איריס גוראל: לא צריך להגיד צבע.

<אייל לב ארי: ידית הדלת תהיה בצבע שהוא בניגוד חזותי לכנף הדלת.

<אייל לב ארי: (11) אמצעי הפעלה ובכלל זה מתגי הפעלה של תאורה יהיו בניגוד חזותי לקיר וללא פינות חדות.

<אייל לב ארי: צריך לומר גם ניגוד מישושי ולא רק חזותי.

<אייל לב ארי: חזותי ומישושי.

<אייל לב ארי: (12) תאורה, התאמה לפי צרכיו של התלמיד.

<אייל לב ארי: (13) התאמת לוחות הקיר באמצעים סביבתיים למניעת סנוור והושבת התלמיד במקום המיטבי למניעת סנוור מהלוח שאומר ניגוד חזותי גבוה בין אמצעי הכתיבה על הלוח לבין הלוח.

<אייל לב ארי: הנמכת לוח עבור התלמיד המתנהל באמצעות כיסא גלגלים.

<אמיתי שוחט: תלמיד הזקוק לכך.

<אמיתי שוחט: אם התלמיד נמוך קומה.

<אמיתי שוחט: הייתה על זה הערה.

<אייל לב ארי: את זה עשינו במזנון.

<אמיתי שוחט: תעשה גם בלוח.

<איריס גוראל: אם אתה כותב אפשרות הנמכת לוח, זה יכול לכסות את הכול.

<איריס גוראל: אתה לא צריך להגיד בשביל מי.

<קריאה: תיקנו את זה בפעם הקודמת.

<קריאה: התייחסנו לזה.

<קריאה: זה פשוט לא תוקן כאן.

<אייל לב ארי: בסדר.

<אייל לב ארי: נתקן את זה.

<אייל לב ארי: תלמיד שזקוק לכך.

<איריס גוראל: זה יכול להיות מרצה.

<אייל לב ארי: עבור תלמיד הזקוק לכך.

<אייל לב ארי: (14) שקעי חשמל מרובים מהרגיל בכיתת האם ובחדרי ספח וחדרי טיפולים ושימוש בטכנולוגיה מותאמת לתלמיד עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: יש למקם את השקעים כך שלא ייצרו מפגע ומכשול במקומות שבהם הותקנו.

<אייל לב ארי: (15) הנגשה באמצעות ברייל או באמצעי מתאים אחר על מגירה או תא של תלמיד בהתאם לת"י 1918 חלק 4.

<אייל לב ארי: (16) כתוביות ברייל או אמצעי מתאים אחר בהתאם לת"י 1918 חלק 4 על קירות הכיתה לשיתוף תלמיד עם מוגבלות בתכני הלימוד.

<אייל לב ארי: (17) הנגשת כיתה במוסד חינוך לתלמיד עם מוגבלות תהיה לפי הוראות ת"י 2004 חלק 1, אקוסטיקת מבנים שאינם למגורים.

<אייל לב ארי: במידה ומבנה קבע, קריטריון דרישות תוכן וקווים מנחים.

<אייל לב ארי: תאורה חזקה שתאיר את הלוח ואת פני המורה או המתורגמן אך לא תסנוור.

<אייל לב ארי: התאמה אקוסטית של כיתה באותם מקרים בהם אין די בהושבת תלמיד במיקום מתאים.

<אייל לב ארי: ההתאמה תבוצע באמצעות סגירת מיקום שקט בכיתה, וילונות, כיסוי רגלי רהיטים בגומי, רצפה רכה ובמקרים חריגים איטום פרצות, זיגוג כפול בחלונות, דלת כבדה עם פסי אטימה והתאמה באמצעות הזזת מתקן ושימוש ברכיבים בו לקול.

<אייל לב ארי: לגבי הרצפה הרכה, הייתה הערה של ישראל אבן זהב שרצפה רכה תיצור מכשול לתלמיד שדווקא משתמש בכיסא גלגלים.

<טליה דוד: רציתי לבקש כן להוסיף בסעיף (13) לרבות תלמיד נמוך קומה.

אילן גילאון: למה תלמיד ולא כל מי שבא?

אילן גילאון: ברגע שאנחנו מגדירים את ההנגשה, זה לא קשור למי.

אילן גילאון: מי שרוצה, משתמש.

<טליה דוד: אם אתם כותבים הנמכת לוח עבור תלמיד המתנייד בכיסא גלגלים.

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: לא עקבת.

<אייל לב ארי: תיקנו.

<אייל לב ארי: זה עבור תלמיד הזקוק לכך.

<טליה דוד: למה אתם מפרטים?

<ראובן ברון: אני הייתי אומר אדם הזקוק לכך.

<אייל לב ארי: שינינו.

<אייל לב ארי: את לא עוקבת אחרי.

אילן גילאון: ברגע שאתם מגדירים את הנגישות, אתם מגדירים את האוכלוסייה לה זה מונגש.

אילן גילאון: לא צריך לפרט כי אין מישהו שצריך להשתמש בזה ונאסור עליו בגלל שהוא לא ילד או לא תלמיד.

<ראובן ברון: אדם הזקוק לכך.

<ראובן ברון: זה יכול להיות המורה.

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: רשמנו תלמיד כי זה או תלמיד או הורה.

<אייל לב ארי: מורה לא צריך את זה כי הוא מקבל את זה מכוח התקנות של מקום העבודה.

<אייל לב ארי: אלה לא התקנות האלה.

<בועז אחד העם: מה נקבע בסוף לגבי (13)?

<אייל לב ארי: את (13) סיימנו וזה השתנה.

<אייל לב ארי: הנמכת לוח עבור תלמיד הזקוק לכך.

<אייל לב ארי: (18) התאמה אקוסטית של כיתה באותם מקרים שבהם אין די בהושבת התלמיד במיקום מתאים באמצעות וילונות, כיסוי רהיטים בגומי ובמקרים חריגים התאמה באמצעות הזזת מזגן ושימוש ברכיבים בולעי קול.

<אייל לב ארי: (19) ארון אישי, מנעול הניתן לתפעול על ידי התלמיד לשם אחסון ציוד טכנולוגי, להנגשה ומערכות הגברה.

<אייל לב ארי: הארון יכלול שקעים לצורך טעינת ציוד אלקטרוני וחשמלי.

<אייל לב ארי: (20) שולחן מותאם עבור תלמיד עם מוגבלות בהתאם להמלצת הצוות המקצועי של משרד החינוך.

<בועז אחד העם: אתה יכול לחזור על הארונית?

<אייל לב ארי: ארון אישי, מנעול הניתן לתפעול על ידי התלמיד לשם אחסון ציוד טכנולוגי, להנגשה ומערכות הגברה.

<אייל לב ארי: הארון יכלול שקעים לצורך טעינת ציוד אלקטרוני וחשמלי.

<איריס גוראל: הייתי מוסיפה מנעול מותאם כי המנעול כאן הוא גם משהו חשוב בהתאם.

<אייל לב ארי: אתם רוצים לומר מותאם במקום ניתן לתפעול?

<איריס גוראל: המותאם לתלמיד.

<איריס גוראל: (21) כיסא מותאם עבור תלמיד עם מוגבלות בהתאם להמלצת הצוות המקצועי של משרד החינוך.

<איריס גוראל: (22) אמצעי מעבר מסוג מנוף למתקשים בניידות במעבר לאסלה ובחזרה, זאת בהתאם להמלצת הצוות המקצועי של משרד החינוך.

<איריס גוראל: שאל ישראל אבן זהב מי יתפעל את האמצעי הזה.

אילן גילאון: שאלה טובה.

<איריס גוראל: זה אמצעי שמופעל בתוך בתי הספר.

<אייל לב ארי: כבר היום?

<איריס גוראל: כן.

אילן גילאון: מישהו מתפעל את זה?

<איריס גוראל: כן.

<איריס גוראל: בוודאי.

<איריס גוראל: בדרך כלל מדובר על ילדים עם מוגבלות ויש שם סייעת שצמודה לילד והיא יודעת להפעיל את זה.

<קריאה: זה לא רק לאסלה.

<איריס גוראל: לא.

<איריס גוראל: זה גם לאסלה.

<איריס גוראל: לכל הצרכים.

<אייל לב ארי: (23) ביצוע מטלות במקום נפרד (פינות עבודה יחידניות), תך הימנעות, עד כמה שאפשר, מרעש סביבתי והפרעה.

<אייל לב ארי: וכן חדר לעבודה פרטנית עם התלמיד.

<אייל לב ארי: (24) אם יש בבית הספר שירותי הסעדה, שירותי הסעדה יונגשו לתלמידים עם מוגבלות באמצעות שילוט מונגש של סוגי המזון המוצעים לתלמידים.

<אייל לב ארי: עובד בית הספר יסייע לתלמיד כאמור בזיהוי המזון ונשיאתו, באיתור מקום ישיבה פנוי ויתאר עבורו בקול את כלי האוכל והאביזרים על שולחן האוכל.

<אייל לב ארי: לתלמיד עם מוגבלות תבוצע בין היתר הנגשה של אחד השולחנות לפי תנאי תאי 1918 חלק 1 לעניין שטח חופשי לכיסא גלגלים (2.6.1) חללים חופשיים לברכיים וכפות רגליים (2.6.2) וטווח הגעה לחזית (2.6.3.1).

<אייל לב ארי: (25) אם יש בבית הספר שירותי הסעדה וההסעדה בחדר האוכל היא בשיטת השירות העצמי – שבה הסועד נוטל את המזון אל צלחתו בעצמו – יוודא הבעלים כי כל סוגי המזון המוצעים לציבור יהיו בטווח הגעה של אדם עם מוגבלות ובין היתר לפי הוראות ת"י 1918 חלק 1 בסעיפים הדנים בטווח הגעה (26.3.1 עד 2.6.4).

<אייל לב ארי: (26) הקצאת חדר לצורך אכילה בפרטיות.

<אייל לב ארי: (27) אם מוצבות בבית הספר מכונות למתן שירות אוטומטי או מתקנים להספקת מים חמים או קרים לשתייה – אך למעט מתקנים שנועדו לשתייה מהברז במישרין – יוודא הבעלים כי מציב המכונות האוטומטיות הציב מכונות כאמור העומדות בדרישות ת"י 1918 חלק 4 סעיף 2.11. (28) אם פועל בבית הספר לוח הודעות אלקטרוני, שרות הודעות במייל ושרות הודעות במסרונים, לרט"ן יוודא הבעלים כי שרות ההודעות נגיש לתלמיד או הורה עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: אם נעשה שימוש בשליט אלקטרוני או במסמך מידע המתחלף לאחר זמן, המידע הניתן בשלט יתחלף תוך פרק זמן סביר לקריאה נוחה.

<אייל לב ארי: נעשה שימוש באותיות זזות, מהירותו לא תעלה על מטר אחד בחמש שניות.

<אייל לב ארי: (29) בבית ספר שבו יש מערכת כריזה – המידע הנמסר במערכת הכריזה יהיה נגיש לתלמידים עם מוגבלויות.

<אייל לב ארי: המידע יימסר בדיבור איטי וברור ובשפה פשוטה עד כמה שניתן.

<גל רוקניאן: אני מהמכון לקידום החירש.

<גל רוקניאן: יש את הנקודה הזאת של הודעות כריזה.

<גל רוקניאן: איך המידע יועבר לתלמיד עם מוגבלות בשמיעה או להורה שלו?

<גל רוקניאן: איך זה יתורגם?

<גל רוקניאן: איך משהו קולי יועבר למשהו חזותי?

<אייל לב ארי: בשילוט או במסרונים.

<אייל לב ארי: זה הפרט שלפני זה.

<גל רוקניאן: אם כולם יכולים לקבל את זה במסרון, אם כן, לשם מה יש מערכת כריזה?

אילן גילאון: אבל יש כאלה שלא רואים.

<גל רוקניאן: ההודעה שתצא במסרון ובשילוט תהיה זהה לחלוטין להודעה שתהיה בכריזה?

<אייל לב ארי: אמורה להיות.

<גל רוקניאן: אם כך, אפשר לחבר את התקנה, את (28) ו-(29) כך שכל הודעה שמועברת, תועבר בהתאם לצרכי התלמיד, אם זה קולי ואם זה חזותי.

<גל רוקניאן: לשם מה לפרק את זה לתתי סעיפים?

<קריאה: זה כתוב באיזשהו מקום.

אילן גילאון: אנחנו נוטים לפרק.

<גל רוקניאן: בזמן אמת, יש עכשיו איזושהי הודעה, אך מבחינה טכנית זה יעבור למסרון?

<ערן טמיר: בסופו של דבר אנחנו לא עוסקים בעניין הטכני אלא בפונקציה שאנחנו עוסקים בנגישות.

אילן גילאון: איך זה קורה ברכב?

אילן גילאון: איך זה קורה ברכבת?

<ערן טמיר: זה מה שמשרד החינוך התחייב לתת וזה מספיק טוב לנו.

<גל רוקניאן: צריך להוסיף משפט שהם יועברו בצורה חזותית.

אילן גילאון: אבל לא רק חזותית.

אילן גילאון: גם שמע.

<גל רוקניאן: שכל הודעה בשמע, תועבר גם בצורה חזותית.

אילן גילאון: לפי מה שכתוב כאן.

<אייל לב ארי: זה בכל מקרה יקרה כי בעצם ההתאמות הן התאמות פרטניות.

אילן גילאון: זה דיון על קוצו של יוד.

<גל רוקניאן: שיהיה גם וגם.

אילן גילאון: כל האנשים מקבלים כאן את מבוקשם.

<אייל לב ארי: גם וגם.

אילן גילאון: כן.

<אייל לב ארי: (30) התאמת תכנית הלמידה לתלמיד על פי שיקול דעתו של הצוות המקצועי בהתחשב במוגבלות וברמת התפקוד של התלמיד ובצרכיו, באמצעות התאמות בדרכי הוראה ללא פגיעה במהות הנלמדת על פי תכנית הלימודים הנלמדת בכיתה.

<אייל לב ארי: שינוים בתכני הוראה כגון: קביעת סדר עדיפויות, צמצום או הרחבה של החומר הנלמד והחלפת חומרי לימוד, תוך התנסות בלמידה מבלי לפגוע ביכולתו של התלמיד להתקדם ולתפקד באופן עצמאי עד כמה שניתן.

<אייל לב ארי: (31) דרכי הוראה מותאמות – שימוש בדרכי הוראה מותאמות, בין השאר תיווך לצורך הקניית הידע והמיומנויות הנדרשות בכל מקצועות הלימוד.

<אייל לב ארי: (32) התאמת חומרי לימוד תוך שימוש בשפה המובנת לתלמיד בהתאם למוגבלות ולרמת התפקוד שלו, שימוש באמצעים כגחון: שכתוב, הכנת תקצירים, שימוש בסמלים, פישוט לשוני, פורמט אודיו ופורמט מקוון או ברייל והכול בהתאם לצורכי התלמיד.

<אייל לב ארי: התאמה בשפה פשוטה.

<אייל לב ארי: לגבי התאמה זו, בתקופה של ארבע שנים מיום התחילה, ההתאמה תינתן באופן הדרגתי של 25 אחוזים בכל שנה.

<אייל לב ארי: זה לנושא ההתאמה הפשוטה, ההחלה ההדרגתית.

<אייל לב ארי: רק לגביה.

<אייל לב ארי: (33) התאמת דרכי ההיבחנות לתלמיד על בסיס המלצות של הצוות המקצועי, בהתחשב במוגבלות וברמת התפקוד של התלמיד ובצרכיו, מבלי לפגוע במהות הנבדקת ובהתאם להנחיות משרד החינוך.

<ארנה מילוא: לסעיף (33).

<ארנה מילוא: בסעיף (30) הוא הקריא צוות מקצועי.

<ארנה מילוא: לא שמתי לב לזה בעבר אבל לדעתי אין הכוונה לאותם אנשים ואין גם הגדרה של מהו צוות מקצועי.

<ארנה מילוא: אני חושבת שב-(33) צריך להיות על בסיס המלצות של אנשי מקצוע ולא על פי צוות מקצועי.

<ארנה מילוא: זה צריך להיות פסיכולוג, מלווה.

<ארנה מילוא: מה כוונתך ב-(30) לצוות מקצועי?

אילן גילאון: אנשי מקצוע.

אילן גילאון: את אומרת להוסיף רשימה של איזה אנשי מקצוע.

<ארנה מילוא: הורדנו אותם כי אמרנו שאין צורך.

אילן גילאון: נכון, כי אז אנחנו נחסיר בסופו של דבר.

<ארנה מילוא: אין לי בעיה שיהיו אנשי מקצוע.

<ארנה מילוא: אני לא רוצה שיקימו במשרד החינוך צוות שיקראו לו צוות מקצועי והוא יקבל את ההחלטות.

<אילן שי: הכוונה בסעיפים האלה היא למורים בבית הספר.

אילן גילאון: אולי מתוך צוות בית הספר.

<ארנה מילוא: בסדר.

<ארנה מילוא: אני בעד.

אילן גילאון: תוסיפו מתוך צוות בית הספר.

<קריאה: להפך.

<קריאה: יש איש מקצוע שאת רוצה להתייעץ אתו.

אילן גילאון: הוא אומר לך שזה יכול לגרוע כי אם נניח באנשי מקצוע צריך פונקציה שאיננה בבית הספר, בצעם את מצרה.

<קריאה: אם יש איש שמתמחה בנושא?

<אילן שי: צוות רב מקצועי זה מושג שמוכר במשרד החינוך וצריך לשנות את זה לצוות רב מקצועי.

<אילן שי: גם אנשים מבית הספר וגם מאמציה.

<אייל לב ארי: כל הצוות המקצועי?

<קריאה: גם ב-(30) וגם ב-(33).

<איריס גוראל: אני חושבת שזאת דוגמה שככל שנפרט יותר, אנחנו נפגע במגוון האפשרויות שיכולים אחר כך להשתמש בזה.

אילן גילאון: צוות מקצוע רלוונטי, זה מספיק.

<קריאה: אפשר להשאיר את זה כך.

<גל רוקניאן: אני רוצה לחדד את הנקודה.

<גל רוקניאן: אני מצטערת שאנחנו חוזרים אחורה.

<גל רוקניאן: אולי טעיתי.

<גל רוקניאן: כתוב כאן שאם יש בבית הספר לוח הודעות אלקטרוני, אז יעבירו את זה במסרון, אבל איפה כתוב שאם מה שאומר בקולי יועבר גם ויזואלי?

<גל רוקניאן: איפה זה כתוב בתקנות?

<גל רוקניאן: אולי יש בית ספר שאין בו לוח אבל יש רק כריזה?

<גל רוקניאן: איך זה יעבור לוויזואלי?

אילן גילאון: כאשר זה קורה כשאת נוסעת בתחבורה ציבורית, איך זה קורה?

אילן גילאון: אותו הדבר.

אילן גילאון: מה הטעם שיהיה לך את שני האמצעים ולא תשתמשי בהם?

אילן גילאון: אין למישהו עניין לא לתת את אחד מאלה במזיד.

אילן גילאון: זה קיים.

אילן גילאון: המערכת קיימת.

אילן גילאון: גל, את שואלת, אם המערכת קיימת, איך תדעי שהשתמשו בה.

<בועז אחד העם: לא.

<בועז אחד העם: היא שואלת משהו אחר.

<בועז אחד העם: היא אומרת איך אפשר לוודא שמה שעובר במערכת הכריזה, יונגש גם למי שלא שומע.

<בועז אחד העם: זה מה שהיא אומרת.

<בועז אחד העם: אומרים שיש לוח אבל היא אומרת שלא חובה שיהיה לוח, ואז מה?

<בועז אחד העם: זה נופל בין הכיסאות.

<אייל לב ארי: יש כמה חלופות.

<בועז אחד העם: זה מה שהיא שואלת, איפה החלופות.

<ערן טמיר: בפרט (29) יש מערכת כריזה, המידע נמצא במערכת הכריזה יהיה נגיש לתלמידים עם מוגבלויות.

<ערן טמיר: נקודה.

<ערן טמיר: במקרה הזה זאת נקודה פסיק, אבל בחקיקה זה כמו נקודה.

<ערן טמיר: אז אפשר לכתוב שמידע שיימסר בכריזה, יימסר.

<ערן טמיר: זה לא במקום העובדה שאם התלמיד או ההורה הוא אדם עם מוגבלות שמיעה, אז המידע שנמצא במערכת הכריזה צריך להיות נגיש לאדם עם מוגבלות שמיעה.

<אייל לב ארי: מידע שיימסר באמצעי כריזה, יימסר בדיבורית.

<מיכל שיק הר-טוב: שאלה.

<מיכל שיק הר-טוב: חידוד להבנה שלי.

<מיכל שיק הר-טוב: בפריט (32), הסוגריים, בתקופה של ארבע שנים מיום התחילה.

<אייל לב ארי: אמרתי, זה רק להתאמה בשפה פשוטה.

<מיכל שיק הר-טוב: שפה פשוטה, לפי הבנתי, אנשי המקצוע יגידו טוב ממני, שפה פשוטה יותר קל מפישוט לשוני.

<מיכל שיק הר-טוב: זאת אומרת, יותר קל להנגיש.

<מיכל שיק הר-טוב: למה שפה פשוטה צריכה להיות הדרגתית ולא פישוט לשוני?

<בועז אחד העם: אבל יש דרישה יותר גדולה.

אילן גילאון: כשאנחנו מסיימים את התקנות, אני אבקש להנגיש אותן כך שיהיו בשפה שבני אדם ידעו על מה מדברים אתם.

<מיכל שיק הר-טוב: צריך להכניס את השפה הפשוטה גם לסוגריים כי הסוגריים הן כלליות.

<אייל לב ארי: ציינתי שהתקופה הזאת היא רק לעניין השפה הפשוטה.

<מיכל שיק הר-טוב: כן, אבל מבחינה משפטית.

<אייל לב ארי: בסוף זה לא יופיע איך שאתם רואים את זה.

<אייל לב ארי: זאת תהיה החלה הדרגתית.

<אייל לב ארי: מה החלטנו לגבי הצוות המקצועי.

אילן גילאון: הרלוונטי.

<אייל לב ארי: הצוות המקצועי הרלוונטי?

אילן גילאון: כן.

<אייל לב ארי: זה ישתנה בכל המקומות שיש צוות מקצועי.

<קריאה: לא.

<קריאה: עזוב.

<אייל לב ארי: (34) עזרי לימוד חזותיים – ובכלל זה שכפול דפים בהיקף מספיק לתלמיד עם מוגבלות כדי להנגיש לו את הלמידה באמצעים חזותיים.

<אייל לב ארי: (35) מתן אפשרות להגיש עבודות ושיעורי בית באמצעים דיגיטליים.

<אייל לב ארי: (36) כתוביות תקשורת תומכת חלופית (להלן – תת"ח) על מגירות ותאים של תלמידים.

<אייל לב ארי: (37) תת"ח – כולל התאמה של חומרי למידה ושימוש בסימון תת"ח.

<אייל לב ארי: (38) כתוביות תת"ח על קירות הכיתה לשיתוף תלמיד בתכני הלימוד.

<אייל לב ארי: (39) התאמות טכנולוגיות מסייעות לתלמיד שייקבעו על ידי מומחי התחום של משרד החינוך בהתאם למוגבלותו, רמת התפקוד וצרכי ההנגשה של התלמיד, ובהתייחס לטכנולוגיות המשתנות בעולם, לדוגמה: טאבלט, מחשב נייד, טמ"ס, צמג ברייל, עכברים ומקלדות מותאמים.

<אייל לב ארי: (40) שפת סימנים ותמלול.

<אייל לב ארי: (41) מעמד ספרים.

<אייל לב ארי: (42) זכוכית מגדלת.

<אייל לב ארי: (43) תוכנת ברייל.

<אייל לב ארי: (44) התקן נייד להשמעת קובצי קול.

<אייל לב ארי: (45) מדפסת ברייל למוסד לחינוך מיוחד שבו לומדים יותר מחמישה תלמידים עם מוגבלות המשתמשים בברייל.

<אייל לב ארי: (46) אמצעי עזר להמחשה.

<אייל לב ארי: (47) מחשבון ותרגומון מדברים.

<אייל לב ארי: (48) פעמון עם נורה מהבהבת לתלמידים עם מוגבלת.

<אייל לב ארי: (49) מערכת הגברה אישית, כיתתית, או ניידת, מסוג שאישר משרד החינוך.

<אייל לב ארי: (50) במסגרת הנגשת כיתה יש להעדיף אם אפשר את מיקום הכיתה עבור התלמיד עם מוגבלות במיקום שקט עד כמה שאפשר.

<אייל לב ארי: אני חושב שיש כאן קצת כפילות עם האקוסטיקה, אבל בסדר.

<איריס גוראל: לא.

<איריס גוראל: זאת לא כפילות.

<איריס גוראל: גם כשאתה מנגיש כיתה אקוסטית, אתה בוחר את הכיתה שהיא במקום שקט ואותה אתה מנגיש.

<איריס גוראל: זה בסדר.

אילן גילאון: למה כל זה לא היה בתקופה שאני היית בבית ספר?

אילן גילאון: הייתי יכול לרכוש מקצוע.

<נתי ביאליסטוק כהן: ובסוף היית חבר כנסת.

אילן גילאון: הייתי ניצל מזה.

<אייל לב ארי: (51) סיוע ותמיכה בשימוש בעזרים הטכנולוגיים הניתנים לתלמיד עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: (52) הדרכה לנותני שירות לפי פרק ז' לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג-2013.

<אייל לב ארי: (53) הדרכה הניתנת לתלמידים בכתב או בעל פה תינתן לתלמיד עם מוגבלות בצורה מותאמת.

<איריס גוראל: זה נותן תשובה גם להערה של גל.

<קריאה: אני יכולה להעיר ל-(50)?

<קריאה: הייתי רוצה להוסיף את אקוסטי במסגרת הנגשת כיתה אקוסטית.

<קריאה: אם אני עם כיסא גלגלים, אני רוצה הכי קרוב נגיד למעלית ואז אני לא צריכה את המקום השקט.

<קריאה: לפי הצורך.

<אייל לב ארי: בסדר?

<אייל לב ארי: במסגרת הנגשת כיתה אקוסטית.

<אייל לב ארי: (54) דרכים חלופיות לביצוע אסיפת הורים עם הורה עם מוגבלות כגון שיחת אודיו ויזואלית באמצעות מחשב ורשת האינטרנט.

<אייל לב ארי: (55) זימון לאספות הורים באופן הנגיש להורה עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: (56) יצירת טפסים מותאמים לתלמידים עם מוגבלות והורים עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: (57) התאמות של מידע הנמסר להורים שהם עם מוגבלות, לפי פרק ח' לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג-2013.

<אייל לב ארי: (58) תקנון בית ספר מונגש לתלמידים ולהורים עם מוגבלויות.

<אייל לב ארי: (59) אתר האינטרנט הבית ספרי ואתר האינטרנט הכיתתי יונגשו בהתאם לת"י 5568, קווים מנחים לנגישות תכנים באינטרנט.

<אייל לב ארי: (60) התאמות הקבועות לעניין פנימיות לפי תקנה 11 הנמצאות גם במוסד חינוך שאינו פנימייה.

<בועז אחד העם: הערה סמנטית לגבי עברית יפה, לסעיף (54).

<בועז אחד העם: במקום אודיו ויזואלי לומר שח שמע.

אילן גילאון: הולך אתך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יש כמה הנגשות בתוספת בטיוטות הקודמות ולא נכנסו כאן.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני מניחה שמחמת טעות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: מקרן, ברקו, במסגרת הנגשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה היה במסגרת הנגשה לתלמידים עם בעיית שמיעה, אבל זה ירד לחלוטין.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לוח חכם, מדפסת צבעונית, תוכנות מחשב.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה הושמט.

<אמיתי שוחט: הטכנולוגיה עכשיו נותנת כמה דוגמאות.

<אמיתי שוחט: ההוראה הכללית היא התאמת טכנולוגיות לתלמיד שייקבעו על ידי מומחי התחום במשרד החינוך בהתאם למוגבלותו, רמת תפקוד ובהתייחס לטכנולוגיות המשתנות בעולם.

<אמיתי שוחט: אז נתנו רק כמה דוגמאות ולא הכול.

<קריאה: איזה סעיף זה?

<אייל לב ארי: (39).

אילן גילאון: אני לא הבנתי.

<אביבית ברקאי אהרונוף: היה פירוט של טכנולוגיות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בין השאר הייתה התייחסות למקרן, ללוח חכם, למדפסת צבעונית והן הושמטו כאן.

<איריס גוראל: כל האביזרים האלה נמצאים היום בכל בית ספר במדינת ישראל.

<איריס גוראל: אין בית ספר שאין בו את האביזרים האלה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: היא הנותנת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אם כן, אין סיבה לא להכניס את זה בתקנות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני אומר גם מה המשמעות.

אילן גילאון: אני חושש שכאשר מתחילים ברשימה, מחסירים ממנה דברים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: מאחר והרשימה הזאת מופיעה בטופס הבקשה, חשוב שההורים ידעו שגם מקרן הוא אופציה להנגשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: מקרן, תוכנת מחשב, כל מה שהושמט.

<אביבית ברקאי אהרונוף: דבר נוסף.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הייתה בקשה שמתקנים שמתייחסים לפנימיות בלבד, תהיה הנגשה גם במקומות שאין בהם פנימייה.

<אייל לב ארי: זה (60).

<אביבית ברקאי אהרונוף: בסדר.

<נתי ביאליסטוק כהן: אם אפשר, במקום ששינית לשח שמע, תשאיר בסוגריים אודיו ויזואל.

אילן גילאון: כל אחד יודע מה זה שח שמע.

<אייל לב ארי: תסלחו לי, זאת התייחסות לזוטות.

אילן גילאון: אם שח שמע הוא מושג לא נגיש ומבינים יותר את השני, אולי גם אתה צודק.

<אייל לב ארי: יש עוד שני עניינים שראובן ביקש להעלות.

<אייל לב ארי: אילן, דיברתי אתך.

<אייל לב ארי: נושא של בריכות שחייה ומתקני ספורט, שגם הם יעמדו בדרישות תקנה 85 לתקנות השירות.

<אייל לב ארי: אם יש.

<קריאה: יש גם לתקנות בניין קיים?

<אייל לב ארי: כן.

<ערן טמיר: זה לא מופיע בקיים.

<אייל לב ארי: אנחנו כרגע מגדירים.

<אייל לב ארי: אנחנו חושבים שבריכת שחייה תעמוד בדרישות של תקנה 85 וגם מתקני הספורט של תקנות השירות.

<אייל לב ארי: אם אני מבין נכון, אלה הכיוונים ואולי המקומות.

<אמיתי שוחט: אם קיים.

<אייל לב ארי: הכול אם קיים.

<אמיתי שוחט: מקובל.

<אייל לב ארי: בריכת שחייה, אם קיימת, יש את הדרישות של תקנות התכנון והבנייה מבחינת סימון ומעקה.

<אמיתי שוחט: בסדר.

<איריס גוראל: גם בבניין קיים לנושא בריכות שחייה.

<אייל לב ארי: כן.

<אייל לב ארי: רק אם קיים.

<אייל לב ארי: בדיוק כמו סימון משתנות, אם הן קיימות.

<אייל לב ארי: אם קיימות, צריך לעשות להן תקנות נגישות.

<אייל לב ארי: אנחנו הולכים אחורה לעמוד 10, לתקנה 11(ב).

<אייל לב ארי: הדרכה.

<אייל לב ארי: בעל מוסד חינוך שבבעלותו מוסדות חינוך בהם עובדים יותר מ-25 עובדים ומורים, ידריך את העובדים והמורים במוסד החינוך לנושא נגישות בהתאם לנושאים המפורטים להלן: איסור הפלייתם של אנשים עם מוגבלות וזכותם של אנשים עם מוגבלות ובכלל זה ילדים להשתתפות שוויונית ופעילה בחברה בכל תחומי החיים באופן שיאפשר להם לחיות בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד.

<אייל לב ארי: הכרות עם צרכיהם של תלמידים עם מוגבלויות שונות וסוגי ההנגשות הדרושות למתן מענה לצרכים אלה.

<אייל לב ארי: עיקרי החובות ולוחות הזמנים החלות על פי החוק ועל פי התקנות על המוסד החינוכי לביצוע הנגשות.

<אייל לב ארי: הסדרי הנגישות המצויים במוסד החינוכי.

<אייל לב ארי: נהלי הנגשה כגון הנגשת מידע, הנגשת טקסים ואירועים, נגישות טיולים, נהלי פינוי בחירום.

<אייל לב ארי: הפעולות שיש לנקוט לביצוע התאמות נגישות לרבות טיפול באמצעי עזר ותחזוקתם, מתן שירותי עזר או הזמנתם, תחזוקת ההתאמות שיבוצעו במוסד החינוכי.

<אייל לב ארי: הנגשה חברתית.

<אייל לב ארי: בעל מוסד חינוך ידריך את העובדים והמורים בשים לב לדרכי ההוראה המופיעות בתקנה 89 לתקנות נגישות השירות ואולם ביחס לאמור בסעיף 89(א)(2) תהיה הדרכה בדפוס או בהדרכה פרונטלית או באמצעים דיגיטליים כגון סרטוני הדרכה או לומדות, אחת לשנה לפחות.

<אייל לב ארי: ואולם לעניין תקנה 89(א)(1), במקום שבעה חודשים יקראו חמישה חודשים.

<אייל לב ארי: זה בעצם הנושא של ההדרכה הפרונטלית שבתקנות השירות הדרישה היא שמי שעובד לפחות שבעה חודשים.

<אייל לב ארי: כאן לפי בקשה של נגישות ישראל זה ירד לחמישה חודשים.

<קריאה: או זה גם ו?

<קריאה: נכון?

<אייל לב ארי: כן.

<אייל לב ארי: בעל מוסד חינוך המספק שירות באמצעות עובדי קבלן או באמצעות עובדים של קבלך שירות יפעל ברוח ההנחיות של תקנה 90 בתקנות נגישות השירות.

<אייל לב ארי: ביחס לעובדים כאמור בסעיף 90, נותנים שירותים במוסד חינוך של הבעלות עד חמישה חודשים בשנת לימודים בהתאם להוראה בסעיף 90(א)(2) וביחס לעובדים המועסקים במוסד חינוך של הבעלות למעלה מחמישה חודשים בשנה, בהתאם להוראה בתקנה 90(א)(1).

<אייל לב ארי: הוראה זו תיושם באופן הדרגתי בבתי ספר בהתאם ללוח הזמנים שיקבע המנהל הכללי של משרד החינוך ובהתייעצות עם הנציבות, כך שעד שנת הלימודים תשפ"ב תיושם ההוראה בכל מוסדות החינוך.

<מרים בר ניר: אני רוצה לשאול משהו.

<מרים בר ניר: מה קורה לבתי ספר קטנים שנפתחים וגני ילדים.

<מרים בר ניר: אני יודעת שזה בתקנות נגישות, 25 עובדים.

<מרים בר ניר: איך מתייחסים למקומות קטנים?

<מרים בר ניר: הם לא צריכים הדרכות?

<מרים בר ניר: מה לגבי מורים ממלאי מקום שעובדים במשך זמן יותר קצר, הם לא מקבלים את ההדרכה?

<מרים בר ניר: כל כך חשוב ליידע את העובדים כולם.

<מרים בר ניר: או שלא הבנתי היטב את הסעיף.

<אילן שי: 25 עובדים במוסדות החינוך של הבעלות.

<אילן שי: זאת אומרת, אם לרשות מקומית אין בית ספר אבל יש לה עשרים גנים, כבר היא תהיה חייבת.

<קריאה: אבל אם יש לה פחות?

<אילן שי: לא תהיה חובה.

<קריאה: אבל תהיה חובה פרטנית.

<אילן שי: זה בעצם מדבר על בעלויות שיש להם רק גנים כי בבית ספר אחד בגודל ממוצע יש 25 עובדים אבל בעלות שיש לה רק גנים ופחות נגיד מעשרה גנים או 12-13 גנים – בכל גן יש בדרך כלל שתי עובדות, גננת וסייעת – אותן בעלויות של גנים שיש להם נגיד פחות מעשרה גנים, לא תהיה החובה.

<קריאה: לא תהיה חובה מראש אבל כן פרטני.

<אילן שי: כן פרטני.

<אילן שי: אם יש ילד עם צרכים מיוחדים, היא תהיה חייבת להדריך את הגננת ואת הסייעת שעובדות אתו.

<מרים בר ניר: גם אם היא ממלאת מקום?

<מרים בר ניר: גם אם היא בתקופה קצרה יותר?

<מרים בר ניר: כאן יש הגבלה לשנים.

<אילן שי: כשיש תלמיד עם מוגבלות, יש חובה בתוספת להדריך את כל מי שנותן לו שירות.

<מרים בר ניר: זה כתוב בהדרכות?

<אילן שי: זה כתוב בתוספת.

<איריס גוראל: יש לך גם הדרכה כללית וגם הדרכה פרטנית.

<איריס גוראל: זה גם וגם.

<מרים בר ניר: למה זה לא יהיה בסעיפים הראשונים?

<אילן שי: כי זה סעיף על הנגשה כללית.

<ערן טמיר: לגבי ההדרכה הפרטנית, בתוספת השנייה, פרט (52), ההורה לא צריך לבקש שתהיה הדרכה פרטנית.

<ערן טמיר: חייבת להיות הדרכה פרטנית בלי בקשה.

<איריס גוראל: אבל זאת לא בקשה.

<איריס גוראל: כאן זה סעיף כללי.

<ערן טמיר: אני מדבר עכשיו על הדרכה פרטנית.

<ערן טמיר: אולי אפשר להוסיף עוד תקנת משנה שאומרת שבנוסף לזה, עם כניסתו של תלמיד, תהיה הדרכה פרטנית לפי התוספת?

<אילן שי: בסדר.

<ערן טמיר: להוסיף עוד תקנת משנה שתאמר בנוסף לאמור בתקנות האלה והאלה, עם כניסתו או עם הירשמו של תלמיד או הורה עם מוגבלות, תהיה הנגשה פרטנית בהתאם לאמור בתוספת.

<ראובן ברון: זה לא אם אלא טרם.

<ערן טמיר: אם יירשמו או משהו כזה.

<ראובן ברון: שלא יהיה מצב שקודם הוא יגיע ואחר כך ינגישו.

<ערן טמיר: כן.

<ערן טמיר: דיברתי על רישום.

<אילן שי: ערן, זה לא אם יירשמו.

<אילן שי: זה בשלב שיודעים מי אמור לתת לו שירות.

<ערן טמיר: בסדר.

<ערן טמיר: לפני כניסתו ללימודים.

<אייל לב ארי: לפני תחילת לימודיו במוסד החינוך.

<אילן שי: כן.

<אייל לב ארי: אנחנו עוברים לתקנה 5 בעמוד 5.

<אייל לב ארי: בתקנה 5 יש עוד תוספת לנוסח שחולק לכם ונותרו שם כמה נושאים.

<אייל לב ארי: גם עניין התאמת הנגישות והזמנים וגם הנושא של הנגשה זמנית או התאמת נגישות זמנית מסוג מסוים שזה בנוסח היותר קצר.

<אייל לב ארי: אני אקרא לפי הסדר.

<אייל לב ארי: 5.

<אייל לב ארי: (א) הבעלות תגבש את המלצותיה לעניין הבקשה תוך שישים ימים לעניין התאמות נגישות הדורשות היתר בנייה בתוך שלושים ימים לעניין התאמות אחרות.

<אייל לב ארי: החלטת הבעלות תהיה מנומקת.

<אייל לב ארי: בנוסח הקצר (א1), כאשר נדרשת הנגשה מסוג כבש ולוח הזמנים הרגיל לא מאפשר את מתן ההתאמה עד להגעת הילד למוסד או כאשר הילד נמצא כבר במוסד החינוך, לאחר שמוצו חלופות הולמות ומכבדות אחרות, תגבש הבעלות את המלצותיה לעניין הבקשה תוך 14 ימים.

<אייל לב ארי: זה בעצם לוח זמנים יותר מקוצר להתאמה זמנית מסוג כבש.

<אייל לב ארי: (ב) בעל מוסד חינוך יספק התאמת הנגישות עד יום תחילת שנת הלימודים ובעת הצורך והכול בתוך פרק זמן סביר.

<אייל לב ארי: (ב1) הבעלות תבצע מיידית את התאמות הנגישות שניתן לבצע באמצעים הקיימים בבעלות.

<אייל לב ארי: (ג1) הבעלות תפנה לבעלי מקצוע רלוונטיים.

<אייל לב ארי: (ד) הבעלות תצרף לטופס הבקשה שהיא מעבירה לממונה מסמכים אלה להחלטת הממונה על פי הצורך: מסמכים רפואיים או אחרים התומכים בבקשה ועל סוגי התאמות הנגישות הנדרשות.

<אייל לב ארי: לעניין זה רשאי הממונה או מי מטעמו לפנות לגורמי מקצוע במשרד החינוך, ברשות המקומית לגבי המסמכים הרלוונטיים שצורפו לבקשה.

<אייל לב ארי: פסקה (5), תכנית התאמות נגישות שדורשות הנגשה פיזית.

<איריס גוראל: הייתי שמחה בסעיף (3) אם אפשר, משרד החינוך, להוריד את התכנית כל קומות המבנים באחד למאה או אחד למאתיים מסימון מפלסים וחתכים.

<איריס גוראל: זאת איזושהי דרישה שהיא מאוד קשה כי לא לכל בתי הספר יש תכניות שאפשר לאתר ואז צריכים להוציא תכנית מדידה שלוקחת חודשים.

<איריס גוראל: אז אתה בעצם מגיש המון תכניות שהן לא רלוונטיות.

<איריס גוראל: רק את התכניות שבעצם מתארות את השינויים או את התוספת שצריך ואת ההתאמה, זה נראה לי יותר ממוקד ויותר נכון.

<אילן שי: העמדה של גורמי המקצוע אצלנו שבלי תכנית בקנה מידה של אחד למאה, אי אפשר לבחון גבהים ומפלסים, וזה מחויב.

<ראובן ברון: אולי רק של הקומה הרלוונטית ולא של הבניין.

<איריס גוראל: מה שרלוונטי.

<אילן שי: בסדר.

<אייל לב ארי: בסעיף (5) – (א) תכניות של התאמות נגישות הדרושות לפי המלצת מורשה לנגישות מבנים תשתיות וסביבה או מורשה נגישות השירות לפי העניין.

<אייל לב ארי: אנחנו עוברים לתקנה 6 בעמוד 7 למעלה.

<אייל לב ארי: גם כאן יהיה פיצול בין הנוסח הגדול יותר לבין הנוסח המקוצר יותר, בעקבות הנושא של התאמת נגישות זמנית.

<אייל לב ארי: בתקנה 6 למעלה, פסקה (ב1) בנושא החלטת הממונה: (ב1) ראה הממונה כי מסיבה כלשהי יש צורך בהשלמת מסמכים, ייתן למנהל אורכה של עשרה ימים להשלמת המסמכים.

<אייל לב ארי: (ב2) אם לא הושלמו המסמכים כאמור בתקנת משנה (ד) יחליט הממונה בהתאם לטפסים שלפניו.

<אייל לב ארי: אין באי הגשת המסמכים כדי לגרוע מחובת ההנגשה של הבעלות.

<אייל לב ארי: אנחנו מוסיפים את תקנת משנה (ג1).

<אייל לב ארי: (ג1) בהתאמת נגישות מסוג כבש המנויה בסעיף 5(א1) יודיע המנהל על החלטתו תוך 14 ימים מיום שהוגשה לו הבקשה והיא תימסר למנהל מיד לאחר נתינתה בצירוף התכנית הטכנית או אם החליט על דחיית הבקשה, בצירוף כל המסמכים שצורפו לבקשה.

<אייל לב ארי: בפסקה (ד), בסוף, אנחנו מוסיפים לגבי ההודעה על ההחלטה שאין בדחיית בקשת תקציב על ידי הממונה כדי לגרוע מחובת ההנגשה של הבעלות.

<רות דיין מדר: למה צריך להוסיף את זה?

<רות דיין מדר: עד היום לא התייחסתם לעניין המימון.

<קריאה: כל הסעיף הזה הוא מימון.

<אילן שי: לא הכול.

<אילן שי: הסעיף הזה והחובה של הרשות המקומית להנגיש.

אילן גילאון: את זה אתה צריך לרשום בכל עמוד.

<אייל לב ארי: אנחנו מורידים את הסיפא.

אילן גילאון: מה המטרה שאתה משיג בזה?

<ערן טמיר: אם יש חובה לעשות את ההנגשה, הרשות המקומית לא תגיד שהיא לא קיבלה או משרד החינוך אישר לא להקים והיא לא יכולה לבצע את התאמת הנגישות והיא לא מבצעת אותה.

<ערן טמיר: רשות לא יכולה להגיד את זה.

<ערן טמיר: לא רשות אלא כל בעלת לא יכולה להגיד את זה.

אילן גילאון: אבל ברגע שהתקנות האלה מתקיימות, אלא אם כן כל פעם מחליטים החלטה שדוחים את הדברים עד בלי קץ, אז זה לא נכון הדבר הזה?

אילן גילאון: רשות מקומית היא יוצאת דופן מהמארג של הדיור הממשלתי או כל דבר אחר?

<ערן טמיר: בהחלט כן כי יש כאן תקנות שאין אותן במקומות אחרים.

<ערן טמיר: דרך אגב, לאו דווקא כי הייתה חובה לעשות אותן אבל לעשות איזשהו מהלך של מעבר מהחייב בחוק של הבעלים לאחראי על תחום החינוך במדינת ישראל שזה משרד החינוך.

אילן גילאון: אבל יש הגדרה על מי חובת הנטל בכל מקרה ומקרה.

<רן טמיר: כן, אבל אם הכנסנו בחקיקת המשנה, בתקנות, את כל המהלך הזה, שלא יהיה מצב שיבואו ויאמרו שאם משרד החינוך לא מממן, אנחנו לא עושים.

<רן טמיר: אלה תקנות הנגישות.

<רן טמיר: חשוב שזה יהיה ברור.

אילן גילאון: בוודאי שיהיה מצב שאם משרד החינוך לא יממן את מה שצריך לממן, הם יגידו שהם לא עושים.

<ערן טמיר: לא.

<ערן טמיר: אין דבר כזה.

<ערן טמיר: זה לא.

<ערן טמיר: זה החוק.

<ערן טמיר: החוק אומר שהאחריות היא על הבעלות.

<ערן טמיר: החוק לא אומר שהאחריות היא על הבעלות רק בתנאי שמשרד החינוך מממן.

<ערן טמיר: זה לא מה שהחוק אומר.

<ערן טמיר: מזה החשש.

<ערן טמיר: בדיוק ממה שאמרת עכשיו.

אילן גילאון: תגיד לי מה בבעלות הרשויות המקומיות ומה בבעלות אורט או אחרים?

<ערן טמיר: בדרך כלל בתי ספר ממלכתיים רגילים, בתי ספר רשמיים, הם בדרך כלל של הרשויות.

<ערן טמיר: לא תמיד אבל בדרך כלל.

אילן גילאון: אני לא יודע.

אילן גילאון: אני רואה את זה כמובן מאליו שהבעלות ברגע שאתה אומר שהיא צריכה להנגיש, היא צריכה להנגיש.

אילן גילאון: זה לא שאם אין לה תקציב, היא פטורה.

אילן גילאון: אין פטור.

<ערן טמיר: בוודאי שאין פטור.

<ערן טמיר: זה מה שאני אומר.

<רות דיין מדר: לשם מה לכתוב את זה?

<ערן טמיר: השאלה מה זה עוזר לך.

<רות דיין מדר: אתה אומר שבכל מקום אחר, בלי תקציב, אני אנגיש?

<ערן טמיר: לא אמרתי את זה.

<ערן טמיר: אין לך תקנות אחרות שעושות את המהלך.

<אילן שי: יש כאן תקציב של משרד החינוך ויש חשש שיבואו ויאמרו שהיות ויש כאן תקציב של משרד החינוך, המהלך הרגיל הוא שמשרד החינוך מתקצב ואם הוא לא מתקצב, אין חובת הנגשה.

<ערן טמיר: אין עוד תקנות כאלה.

<ערן טמיר: תקנות נגישות בתחבורה, האחריות על הבעלות היא להנגיש את התחנה.

<ערן טמיר: משרד התחבורה מממן את זה אבל התקנות לא כותבות.

<ערן טמיר: אין הסבר בתוך התקנות איך משרד התחבורה מקבל אלא האחריות ברורה.

אילן גילאון: די.

אילן גילאון: גמרנו.

אילן גילאון: התשת אותי.

אילן גילאון: ניצחת.

<רות דיין מדר: איך הוא ניצח?

<רות דיין מדר: גם אני יכולה לצעוק.

אילן גילאון: זה לא מעניין אותי.

אילן גילאון: זה לא מפריע לי.

<ערן טמיר: אני לא מבין מה זה מפריע לך.

אילן גילאון: זה גורע לך משהו?

<רות דיין מדר: אני לא מבינה בשביל מה צריך להוסיף סעיף כזה.

אילן גילאון: גם אני לא הבנתי ועכשיו אני לא רוצה להתווכח אלא לסיים את הדיון הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: קיימות הרבה תקנות ומחזיקים את המצ'ינג כבן ערובה ולא נותנים אותו.

<רות דיין מדר: מעולם לא נדון בתקנות של הנגישות.

<רות דיין מדר: להכניס כאן את עניין התקצוב.

אילן גילאון: אבל הוא אמר לך מה הסיבה הספציפית לסעיף הזה.

<רות דיין מדר: אבל זה מיותר.

<רות דיין מדר: זה מיותר כי קיימת חובה.

<קריאה: זה ממש לא מיותר.

<רות דיין מדר: אם אין הסכמה ממשרד ממשלתי לרשות מקומית להנגשה בצורה כזאת - - -

<ערן טמיר: עוד לא ראיתי כזאת מלחמה מהלב נעל משהו שהוא בסך הכול, גם את טוענת, מיותר.

אילן גילאון: הוא סמנטי.

אילן גילאון: בסדר אבל זה אותו הדבר גם לגביך.

<ערן טמיר: אני לא טוען שהוא מיותר.

<ערן טמיר: אני רוצה להבהיר.

אילן גילאון: אתה לא טוען שהוא מיותר?

<ערן טמיר: לא, בגלל שיש כאן סידור אחר שאין אותו בתקנות אחרות.

<ערן טמיר: אני מברך על הסידור הזה.

<ערן טמיר: משרד החינוך נטל על עצמו את האחריות הזאת.

אילן גילאון: אני רוצה שאתה תסביר כל כך פשוט שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותך.

אילן גילאון: אני לא מבין.

<ערן טמיר: ההסבר הוא פשוט.

<ערן טמיר: אין לנו בשום תקנות אחרות תקנה שמסדירה איך המשרד שאחראי על הנושא מממן את החייבים.

אילן גילאון: נכון.

אילן גילאון: אז מה?

אילן גילאון: אבל למה יש כאן?

<ערן טמיר: אין את זה בחוק.

אילן גילאון: מה הסיבה שזה קיים כאן?

אילן גילאון: למה אין במקום אחר ויש כאן?

<אמיתי שוחט: אני לא עורך דין.

<אמיתי שוחט: אני אנסה להסביר את זה.

<רות דיין מדר: זה בעייתי לשני הצדדים.

<ערן טמיר: לא הבנתי למה לצד שלך זה בעייתי.

<רות דיין מדר: תבוא הרשות המקומית ותגיד שהיא לא תוקצבה, אז היא לא תבצע.

<ערן טמיר: אבל אין עוד תקנות שמסדירות.

<אמיתי שוחט: זה חל על כל הבקשה.

<רות דיין מדר: זה חל על הכול.

<רות דיין מדר: לא רק על הסעיף הזה.

<קריאה: בחוק יש לך שחובת הרשות לבצע את ההתאמות במוסד חינוך.

<רות דיין מדר: אז גמרנו.

<רות דיין מדר: לשם מה צריך להוסיף?

אילן גילאון: כולם אומרים שזה מיותר.

<ערן טמיר: לא כולם.

<ערן טמיר: רק היא.

<רות דיין מדר: מה זה רק היא?

<רות דיין מדר: אני מרכז השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: גם משרד החינוך אומר.

<קריאה: אדוני, זה לגמרי לא מיותר.

אילן גילאון: אילן, אתה בעל הבית של משרד החינוך.

אילן גילאון: מה אתה אומר?

<אילן שי: אני מסכים שגם אם לא היינו כותבים את זה, ההוראה הזאת נובעת מהחוק עצמו.

אילן גילאון: תודה רבה.

<אילן שי: זה לא שינה את המצב המשפטי.

<אילן שי: זה שכתבנו את זה כאן לא יצר את הנורמה המשפטית הנובעת מהחוק עצמו.

<אילן שי: אבל אני לא רואה מדוע אם כך להתנגד לזה שזה יהיה כתוב.

אילן גילאון: בדיוק מהסיבה שאמרת כרגע.

<ערן טמיר: אבל זה חשוב.

אילן גילאון: חבר'ה, חבל על הזמן.

אילן גילאון: מהותית זה לא מוסיף כלום וזה לא גורע כלום.

<ערן טמיר: עם כל הכבוד, אני לא מסכים שזה לא מוסיף.

<ערן טמיר: זה מוסיף הבהרה חשובה מאוד שאחרת מישהו יכול להבין את הדברים לא נכון.

<רות דיין מדר: תסתכל מה עניתם לבג"ץ.

<ערן טמיר: גם נתי יכול להסביר ואני מניח שגם ארגונים אחרים.

<ערן טמיר: יש כאן הסדר שלא קיים בתקנות נגישות אחרות, הסדר שמסביר איך המשרד מממן את החייב.

<ערן טמיר: אין את זה בשום תקנה אחרת.

<ערן טמיר: בגלל שנכנסים כאן לפרטי פרטים של איך המשרד מממן את החייב, חשוב להבין שזה לא במקום האחריות של החייב.

<ערן טמיר: זו תוספת שמשרד החינוך נתן.

אילן גילאון: זה לא במקום האחריות של החייב.

<ערן טמיר: זה מה שכתוב.

<אילן שי: אני רוצה לתמוך בערן בעוד נקודה שגם הוא מכיר.

<אילן שי: ההתנהלות שלנו – אני לא אומר עכשיו לגבי כל הרשויות המקומיות – יש רשויות מקומיות שנראה שצריכות את ההבהרה הזאת.

<קריאה: אפילו שיש להן הרשאות, הן לא מבצעות את מה שהן צריכות.

<נתי ביאליסטוק כהן: בהרבה מאוד מקומות, יש מקומות שהם לא מקבלים בגלל שלעירייה יש עדיפות אחרת למרות שהחוק אומר את זה.

<רות דיין מדר: בחקיקה אין מצ'ינג.

<רות דיין מדר: יש הסדרי ביצוע.

<אייל לב ארי: זה נשאר.

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: השתכנעתי.

<רות דיין מדר: אנחנו מבקשים להביע את ההתנגדות שלנו.

אילן גילאון: את רוצה לעשות רביזיה?

אילן גילאון: זה לא עובד כך.

אילן גילאון: מצטער.

אילן גילאון: תביעו את ההתנגדות שלכם.

אילן גילאון: אני מציע להשקיע אנרגיות במקומות יותר מהותיים.

<רות דיין מדר: אולי הנציבות צריכה להשקיע אנרגיה במקומות אחרים.

<רות דיין מדר: לבוא ולדרוש שהאוצר יסייע בתקצוב.

<רות דיין מדר: שם צריכה להיות האנרגיה ולא בחקיקה כשהחובה היא ברורה.

אילן גילאון: הנה, זה נרשם בפרוטוקול.

<רות דיין מדר: טוב לדעת שההוראות לא ברורות.

<אייל לב ארי: כאשר יש צורך בהיתר בנייה, על בעל מוסד חינוך להתחיל ביצוע התאמות נגישות או לרכוש את העזרים הדרושים לתלמיד, לפי החלטת הממונה, בסמוך לאחר שנודע לו עליה ויסיים את הביצוע לפי לוח הזמנים שנקבע בתכנית בטרם יום תחילת שנת הלימודים.

<אייל לב ארי: כאשר הבקשה מחייבת היתר בנייה, ייקבע לוח זמנים של עשרה חודשים לכל היותר, כאשר יש כבר היתר בנייה או כאשר התאמת נגישות תבוצע בבניין המרכזי בלוח זמנים של 18 חודשים לכל היותר, כאשר אין היתר בנייה וכאשר יש צורך בהוצאת היתר בנייה חדש.

<אייל לב ארי: הממונה רשאי לקצר לפי שיקול דעתו או להאריך בנסיבות מיוחדות את לוח הזמנים עד חצי שנה והכול למעט עיכוב הנובע מנסיבות שאינן בשליטת בעל המוסד ובעל מוסד דיווח עליהן לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אייל לב ארי: מוסיפים את (ה1) שהוא בנוסח השני הקצר יותר.

<אייל לב ארי: (ה1) בהתאמת נגישות מסוג כבש בסעיפים 5 עד 6ג(1), ייקבע לוח זמנים של עד 14 ימים.

<אייל לב ארי: (7) החלטת הממונה תהיה תקפה להורה או לתלמיד כל עוד התלמיד לומד במוסד החינוך ולא יהיה הצורך להגישה כל פעם מחדש.

<אייל לב ארי: מצא הממונה שהמוגבלות היא מוגבלות זמנית, יקצוב תקופת תוקף להנגשה ובסופה תיבחן הבקשה ללא צורך בהגשת בקשה מחודשת.

<אייל לב ארי: זה לעניין תקנה 6.

<אייל לב ארי: אנחנו הולכים עמוד אחורנית לעמוד 6.

<אייל לב ארי: נושא הכרעת הממונה במקרה של מחלוקת.

<אייל לב ארי: אילן העלה טענה שיש כאן בעצם כפילות.

<אייל לב ארי: אני חושב שכן ביחד לערר.

<אייל לב ארי: זו תקנה שקדמה לסעיף הערר ולכן אנחנו מוחקים אותה מהנוסח.

אילן גילאון: תסביר לי מה המשותף לדברים האלה שאתה קורא עכשיו כי אני לא מבין.

אילן גילאון: כל הדברים האלה שאתה חוזר אליהם.

אילן גילאון: מה זה?

אילן גילאון: אלה דברים שלא הגעתם להסכמות?

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: אני חילקתי את הדיון הזה לתיקונים הטכניים.

אילן גילאון: אותם עברנו.

<אייל לב ארי: נכון.

<אייל לב ארי: דיונים מהותיים יותר ועכשיו אלה היו הדיונים המהותיים יותר, גם נושא ההדרכה, גם נושא לוחות הזמנים של הגשת הבקשה, גם הנושא של החלטת הממונה.

<אייל לב ארי: השארנו את הנושא שהוא יותר בליבת העניין והדיון, נושא הערר.

<אייל לב ארי: זה בעצם תקנה 6א בעמוד 7 למטה.

<אייל לב ארי: הוועדה צריכה לדון להתייחס.

<אייל לב ארי: יש כאן הצעה של משרד החינוך.

<אייל לב ארי: הייתה מחלוקת לגבי התאמת נגישות שקבעה בעלות, רשאי המבקש לערור בפני הממונה ורשאי הממונה להיוועץ עם מורשה לנגישות מבנים ותשתיות וסביבה ומומחה נגישות השירות ובלבד שלא יהיו מעורבים במתן ההחלטה עליה הוגש הערר.

<אייל לב ארי: ערר על ממונה כמי שקובע את התאמת הנגישות שאינה מנויה בתקנת משנה (א), יהיה בפני המנהל הכללי של משרד החינוך או מי מטעמו והוא רשאי להיוועץ עם מורשה נגישות מבנים, תשתיות וסביבה ומורשה נגישות השירות ובלבד שלא יהיו מעורבים במתן ההחלטה עליה הוגש הערר.

<אייל לב ארי: ניתן להגיש בכתב את הערר על החלטות לפי תקנת משנה (א) ו-(ב) בתוך 15 ימים מיום קבלת ההחלטה.

<אייל לב ארי: החלטה בערר תינתן בתוך שלושים ימים מיום קבלת הערר – ואני מוסיף – והיא תהיה מנומקת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אנחנו ביקשנו שהערר על החלטת הרשות לא יהיה רק בפני הממונה אלא יהיה בפני ועדה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בדרך כלל ערר הוא במסגרת ועדה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יש כאן רשות להתייעץ עם כל מיני מומחים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני חושבת שהממונה הוא לא בהכרח איש המקצוע ועל אף שהוא רשאי להיוועץ עם מורשה נגישות המבנים ועם מורשה נגישות השירות, ראוי שתהיה ועדה מסודרת שתכריע כאשר הרשות המקומית מסרבת לבצע הנגשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי החלטה על הממונה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה נראה לי לגמרי מגוחך שהשגה על החלטת משרד החינוך מוגשת בפני משרד החינוך למרות שזה מי שעומד בראשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה היינו הך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: כאשר מדובר בסירוב על רקע תקצוב.

אילן גילאון: תשובתכם.

<אילן שי: לעניין הנקודה השנייה.

<אילן שי: ערר בפני הגורם הבכיר ביותר במשרד החינוך, זאת דרך לבחון החלטה של דרג יותר זוטר.

<אילן שי: אני לא חושב שזה היינו הך אלא זה גורם יותר בכיר שיכול לקבל החלטות ולשנות את ההחלטה של הגורם הזוטר יותר.

אילן גילאון: אני לא מכיר את ההיררכיות, מי יותר זוטר ומי יותר בכיר.

<אילן שי: המנכ"ל.

אילן גילאון: לפי מה שכתוב כאן אני יכול להבין שהממונה מבקר את הממונה.

<אייל לב ארי: המנכ"ל.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אתה לא יכול לבקר את עצמך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: איזו משמעות יש להחלטה הזאת?

<אילן שי: יש מקומות בהם, למשל תקנות העברה בנושא של העברת תלמידים, שהערר הוא אפילו לגורם יותר זוטר או ההשגה על ההחלטה של הגורם היא אצל מנהל המחוז.

<קריאה: אבל יש ועדת שימוע שיושבת לצד מנהל המחוז.

אילן גילאון: הבעיה שלך היא שזה דן יחיד?

<אביבית ברקאי אהרונוף: גם וגם.

<קריאה: זה אותו גוף.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בעניין הממונה, זה דן יחיד וזה אותו גוף.

אילן גילאון: בכל מקרה, אם זה יהיה במסגרת משרד החינוך, תמיד אותה מערכת תבקר את המערכת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אלא אם כן מוקמת ועדת ערר שתיתן מענה לשתי הסיטואציות, גם לעניין השגה על הרשות וגם לעניין השגה על הממונה.

אילן גילאון: היא מדברת על ועדה ולא על בן אדם אחד.

<רות דיין מדר: כמו שיש ועדת ערר בהיתרי בנייה של הרשויות.

<רות דיין מדר: יש ועדת ערר בארנונה.

<רות דיין מדר: ועדות חיצוניות לארגון עצמו שהן סוברניות להחליט ואלה לא אנשים שעובדים באותו ארגון.

אילן גילאון: למה יש לכם בעיה עם זה?

<רות דיין מדר: כי הם לא רוצים איש מקצוע מבחוץ.

<אילן שי: להקמת ועדת ערר, יש עלויות.

<אילן שי: ועדה כזאת מטבע הדברים יותר מורכבת לתפעול.

אילן גילאון: יש לכם שישים מיליארד שקלים בתקציב.

<אילן שי: כשקיים כבר הגורם המקצועי שמטפל בזה, לגבי סעיף (א), מבחינת תפעול זה הרבה יותר פשוט מאשר להקים ועדת ערר.

<אילן שי: גם ביחס להשגות על ההחלטות של הממונה.

אילן גילאון: יש כאן תופעה של חתול שומר על השמנת.

אילן גילאון: יש כאן עיקרון.

<נתי ביאליסטוק כהן: מהניסיון שלי בצד ההוא של הממסד, אם אתה תקים ועדה, אתה צריך גם לקבוע תקנות שיאמרו איך מקימים אותה.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: אני לא אעשה את זה.

<אסתר קרמר: יש ועדת ערר גם בחינוך העל תיכוני.

<נתי ביאליסטוק כהן: ואיך היא עובדת?

אילן גילאון: מי זו הוועדה הזאת?

אילן גילאון: ממי היא מורכבת?

<אסתר קרמר: בתקנות שהיו לנו.

אילן גילאון: גם היא מורכבת מאנשי משרד החינוך.

<ערן טמיר: לא, האמת היא ששם זה יותר גרוע.

<אסתר קרמר: נציגים גם של תלמידים, גם של משפחות, גם של איש מקצוע.

אילן גילאון: הנה לכם דרך כך שלא תהיה לכם עלות.

אילן גילאון: נציגים של מגזרים שונים.

<אסתר קרמר: תפתחו את התקנות של החינוך המקצועי והעל תיכוני ותראו את ועדת הערר שם.

<ערן טמיר: נכון שיש שם ועדת ערר, אבל זאת ועדת ערר שעדיין מי ששולט בה, זה אפילו לא המועצה להשכלה גבוהה אלא המוסד עצמו.

<אילן שי: זה להקים ועדת ערר ברשות המקומית.

אילן גילאון: אני מציע לכם כי זה נראה יותר שקוף ויותר טוב.

אילן גילאון: אני מציע לכם ללכת לכיוון כזה.

אילן גילאון: תציעו אתם את הצורה של מי שיהיה מבקר ואולי גם גורם אחד חיצוני.

אילן גילאון: אני חושב שוועד הורים ארצי או משהו כזה, זה בהחלט גורם שיכול להיות כאן.

<קריאה: בנוסף גם צריך דיווח.

<ערן טמיר: אתם כבר בדקתם את הנושא?

<ערן טמיר: אם יש לכם עמדה סגורה מטעם המשרד שלכם, תביאו אותה.

<אילן שי: אנחנו לא יכולים.

<אילן שי: אנחנו יכולים לחזור ולבדוק אבל אנחנו לא יכולים לאשר.

<אילן שי: המקבילה של ההשכלה הגבוהה ושל ההכשרה המקצועית זה להקים ועדה רשות המקומית.

<ערן טמיר: לא.

<ערן טמיר: הכשרה מקצועית זה המשרד.

<ערן טמיר: הכשרה מקצועית זה כמו שהם מבקשים, זה המשרד.

<ערן טמיר: בהשכלה הגבוהה זה בתוך המוסד.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה נראה משהו לא שקוף.

אילן גילאון: גם אם זה מראית עין.

<אילן שי: למה זה לא שקוף?

אילן גילאון: אני אומר לך שגם אם זאת מראית עין, זה חשוב חינוכית.

<ערן טמיר: אולי נקרא לזה במקום ועדה, הכרעת ממונה במקרה של מחלוקת?

<ערן טמיר: אלה יהיו אותם אנשים אבל הוא יצטרך לקבל חוות דעת של מורשה או איש מקצוע.

<נתי ביאליסטוק כהן: כתוב לך שהוא רשאי.

<ערן טמיר: במקום רשאי, יצטרך.

<אילן שי: הם מוכנים, שיהיה חייב להתייעץ.

<ערן טמיר: וזה לא ערר.

<אילן שי: ההצעה שערן הציע.

אילן גילאון: אבל זה פותר את הבעיה של השקיפות?

<ערן טמיר: כן.

<קריאה: ערן, אנחנו רוצים גם דיווח על מספר הבקשות שהוגשו ונדחו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זה לא ערר.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני מסכימה עם ערן אבל זה לגבי הרשות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: השאלה מה לגבי הממונה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני מסכימה עם ערן שזה עדיין לא ערר ואפשר אולי לשנות את השם הזה אבל זה גם נותן מענה רק לרשות.

<ערן טמיר: נשנה את השם.

<אביבית ברקאי אהרונוף: מה לגבי ההחלטה על הממונה?

<אביבית ברקאי אהרונוף: שלא תהיה בפני המנכ"ל.

<ערן טמיר: אם זה לא ערר, בכל זאת הוא אינסטנציה יותר גבוהה בתוך המשרד.

<קריאה: אז זה בירור.

<אביבית ברקאי אהרונוף: כשיש חובה להתייעץ עם אנשי מקצוע, זה כבר נשמע יותר טוב.

<אביבית ברקאי אהרונוף: השאלה מה קורה לגבי ההחלטה על הממונה.

<ערן טמיר: גם.

אילן גילאון: יש חובה של היוועצות עם אנשי מקצוע.

<אייל לב ארי: נשנה את זה מ-רשאי להיוועץ.

אילן גילאון: בסדר.

<אייל לב ארי: בשני החלקים יש חובת היוועצות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: השאלה אם לא להוריד את זה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: השאלה אם לא להוריד את המנכ"ל.

<קריאה: אנחנו רוצים דיווח לגבי הבקשות שהוגשו ונדחו.

אילן גילאון: אחרי שעה מסוימת אסור לי לדון ואנחנו צריכים לסיים את הישיבה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי ספרי לימוד של ילדים עם עיוורון.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אמרנו שזה יעוגן בגלל שכאן יש הסדר שונה לגבי שאר הילדים.

<אילן שי: הסכמנו להצהיר לפרוטוקול שאנחנו נמשיך את ההסדר עליו הסכמנו.

<אילן שי: ההסדר בבג"ץ ימשיך ולא נטען שהתקנות האלה ביטלו אותו.

<נתי ביאליסטוק כהן: בלי פג תוקף.

<אייל לב ארי: הנושא של הדיווח לוועדה.

<אילן שי: יש עוד דבר.

<אילן שי: לשנות בסעיף ההגדרות מ-הממונה ל-ממונה.

<אייל לב ארי: נכון.

<אייל לב ארי: זה יהיה יותר מאדם אחד כי אלה תחומים שונים בתוך המשרד.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ואתם מכניסים בעלי מקצוע?

<אביבית ברקאי אהרונוף: התייעצות עם בעלי מקצוע?

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: זאת הפשרה.

<אייל לב ארי: הדיווח לוועדה הוא סעיף שבעצם קיים בחוק עצמו.

<אייל לב ארי: זה בעצם בדיווח שהשר נותן לוועדה בנושא הנגישות.

<אייל לב ארי: אם יהיה צורך או בקשה של כמה בקשות הוגשו, כמה נדחו, כמה התקבלו – זה יכול להיות גם בדיווח שהוא מגיש לוועדה.

<בועז אחד העם: אנחנו ראינו בוועדה לשקיפות ממשלתית את התוצאות והדברים האלה נעדרים.

<בועז אחד העם: הם לא מדווחים.

אילן גילאון: אנחנו בודקים אם סיימנו ואז ננעל את הישיבה ונפתח את מליאת הוועדה.

אילן גילאון: כולם מוזמנים להצביע, אבל רק את הקול שלי סופרים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: עוד דבר אחד בעקבות פנייה שהגיעה אלינו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ילד נרשם לבית ספר מסוים, היה צריך הנגשה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ההנגשה לא התחילה ובכלל לא הייתה בקשה למשרד החינוך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בינתיים הילד נרשם לבית ספר אחר כי שנת הלימודים התחילה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בית הספר שאמור היה להיות מונגש, לא יכול היה להגיש בקשה להנגשה מאחר והילד לא רשום שם.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ביקשתי שיהיה איזשהו הסדר של הנגשה זמנית או אי תלות ברישום.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הבעלות תהיה מחויבת בכל מקרה להנגיש את בית הספר למרות הילד לא רשום שם, אם הילד מיועד או מתכוון להגיע לשם.

אילן גילאון: הוא יצטרך להוכיח שהוא מיועד לשם.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יכול להיות שיצטרך להוכיח ויכול להיות שצריך הסדר אחר, אבל צריך לתת לזה איזשהו מענה כי יש הורים שבינתיים חשוב להם שהילד יתחיל ללמוד ולא יישאר בבית בלי הנגשה.

אילן גילאון: זה גישור כזה.

<ערן טמיר: 5(ב)(1) לא פותר את הבעיה?

<ערן טמיר: הבעלות תבצע מיידית את התאמות הנגישות שניתן לבצע וכולי.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בסדר.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לא ביצעה?

<נתי ביאליסטוק כהן: לא ביצעה, עברה על החוק.

<קריאה: יש סמכות אכיפה לנציגות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בינתיים הילד בבית.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בינתיים הוא לומד בבית ספר אחר.

<נתי ביאליסטוק כהן: גם התאמה זמנית אפשר לא לבצע.

אילן גילאון: אפשר הכול לא לבצע.

אילן גילאון: היא רוצה לבצע.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני רוצה שהבעלות תהיה מחויבת עדיין לבצע למרות שהילד לא רשום שם.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הוא רשום במוסד אחר.

אילן גילאון: למשרד החינוך יש את האמתלה כדי להתחיל בתהליך מימון של בית הספר הזה שהוא עוד לא רשום אליו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בינתיים משרד החינוך מסיע אותו שעה וחצי כל יום לבית ספר מרוחק יותר.

<ערן טמיר: למה הם לא יצטרכו לעשות לו את ההתאמות לפי (ב1)?

<אביבית ברקאי אהרונוף: הוא נרשם לבית ספר מסוים, הגיש בקשה להתאמות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בינתיים ההתאמות לא בוצעו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הוא הגיש בקשה לבית ספר אחר והוא לומד שם.

<אביבית ברקאי אהרונוף: למה שהבעלות הקודמת תהיה עדיין מחויבת להנגיש את בית הספר?

אילן גילאון: והוא לא מתכוון לחזור לבית הספר הקודם.

אילן גילאון: הוא רוצה להמשיך בבית הספר החדש.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לא.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בוודאי שהוא מעוניין לחזור לבית הספר הקודם שלו אבל בית הספר הקודם שלו כבר לא מחויב להנגיש.

אילן גילאון: זאת אומרת שבית הספר בו הוא נמצא, שם יש הנגשה פרטנית.

אילן גילאון: אז מה עשינו?

אילן גילאון: יש לזה פתרון והוא להפסיק את ההנגשה הפרטנית.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אתה נרשם לבית ספר ומגיש בקשה להנגשה פרטנית.

<ערן טמיר: אבל המעבר מראש מותנה בזה שהוא אמור לחזור לבית הספר הקודם שלו, המקורי אליו הוא נרשם.

אילן גילאון: עד איזו רמה ההנגשה הזמנית הזאת?

<ערן טמיר: אני לא רוצה הנגשה זמנית.

<קריאה: צריך לפתור את זה בנושא של הרישום ולא כאן.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הבעלות עדיין מחויבת להנגיש למרות שהילד לא רשום שם.

אילן גילאון: סליחה.

אילן גילאון: אני רוצה לנעול את הדיון.

אילן גילאון: אני לא רואה איך אני מגשר על זה.

אילן גילאון: אני נועל את הישיבה.

אילן גילאון: תודה רבה.