הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 211, 2018-01-16 09:30

מירב בן ארי: אני אחליף את יו"ר הוועדה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שנאלצה מסיבות אישיות לא להיות כאן.

מירב בן ארי: אבל היו בטוחים שבלבה ובנפשה היא תמיד איתכם, בטח בנושא של נשים חסרות מעמד.

מירב בן ארי: היום ה-16.1.2018, כ"ט בטבת תשע"ח.

מירב בן ארי: אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

מירב בן ארי: הנושא הוא השקופות - נשים חסרות מעמד, מענים לנשים הסובלות מאלימות.

מירב בן ארי: אנחנו צירפנו לדיון את בקשתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה שיושבת לידי, תיכף גם תפתח, בנושא שלה של נשים לא יהודיות שנשואות לגברים ישראלים מגורשות מישראל חרף האלימות הקשה מצד בעליהן.

מירב בן ארי: אני קראתי גם את החומר שנשלח לוועדה, גם מעמותת אסף שאני מכירה את העבודה החשובה שלהם, גם הנושא של קורבנות הסחר.

מירב בן ארי: קראתי גם את מדיניות של משרד הרווחה שאנחנו נדבר עליה, תיכף תציגו וכמובן אני ארצה לשמוע גם את המשרדים האחרים.

מירב בן ארי: אני אגיד משהו אחד ואז אני אתן לקסניה וגם למשרדים להציג.

מירב בן ארי: אני גם סיירתי ביחד עם עמותת אסף, הייתי גם במקלטים, בלי קשר לעמותה, עשיתי סיור במקלט, פגשתי גם נשים שהן קורבנות של סחר, נשים שהן קורבנות של עינויים.

מירב בן ארי: במקלט פגשתי את הנשים שאת התייחסת אליהן יותר, אותן נשים שהגיעו לכאן בסוג של מסחרה באינטרנט.

מירב בן ארי: הגיעו לכאן לחלום הזוגי של למצוא כאן בעל עשיר, ומה שנקרא החלום ושברו.

מירב בן ארי: תקופה לא ארוכה הם חיו בזוגיות, לפעמים גם יש ילדים בעניין ובסופו של דבר מתחיל תהליך גירושים והאישה מוצאת את עצמה לבד, כמו שאמרתי לפעמים עם ילדים, אם זה במקלט כתוצאה של אלימות או אם זה פשוט לבד בלי אף אחד.

מירב בן ארי: אין לה שום מעמד חוקי כאן בארץ, ולכן לפעמים אחרי שהיא פיתחה אפילו חברים או גן לילדה או איזשהי מסגרת היא נאלצת להיות מגורשת מכאן.

מירב בן ארי: וכמובן, פגשתי את אותן נשים שהן גם עברו, שהן גם קורבנות של אלימות, מה שבכלל אומר שגם הן הגיעו לכאן וגם בסוף מה שנקרא ספגו כאן אלימות קשה מצד בני הזוג או המשפחה שלו גם, זה גם אירוע ששמעתי.

מירב בן ארי: ובעצם, מה שנקרא, לצערי הרב, לא יודעת איך להגדיר את זה בצורה שזה סוג של, גם אתה מביא אותה לכאן, גם אתה מתעלל בה בסוף וגם אתה זורק אותה ואומר לה תסתדרי לבד.

מירב בן ארי: כל אדם שיש בו טיפה רגישות מבין שאין מקום לאטימות הזאת.

מירב בן ארי: זה ברמה האישית דברים שאני פגשתי בשלוש שנים האחרונות, אני גם אציין את זה בהתחלה וגם בסוף שיש כאן עמותות שעושות עבודה מאוד מאוד טובה אבל כמו תמיד זה לא צריך להיות במקום של עמותות, זה צריך להיות החלטה ואחריות של המדינה.

מירב בן ארי: אז נתחיל עם חברתי קסניה שתציג את הנושא שלה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: שלום לכולם, בוקר טוב, תודה מירב.

קסניה סבטלובה: לפני כמה שנים אנחנו כולנו הזדעזענו כשצפינו בסרט כלות מאוקראינה, אנחנו זוכרים את זה.

קסניה סבטלובה: וזה קצת פתח את הצוהר על התעשייה הזאת של כלות שמגיעות ממדינות כאלה ואחרות.

קסניה סבטלובה: רבות מהמדינות האלה הן בגוש של מדינות חבר העמים לשעבר אך כמובן שזה לא אקסקוליסיבי, יש גם מהפיליפינים ויש גם מוייטנאם ומדינות אחרות שמשם מגיעות הנשים.

קסניה סבטלובה: למען הצדק אני כמובן אציין שלא כל המקרים מתייחסים לסוג הזה של יחסים, שבצורה נכונה הגדרת את זה, מסחרה באינטרנט, ממש סחר מכר בנשים.

קסניה סבטלובה: יש גם מקרים של נישואים וזוגיות שנוצרת ומתפתחת באופן טבעי, בין אם זה במשלחות של עבודה, בין אם זה דרך חברים משותפים, בין אם זה בהתכתבויות באינטרנט שלא דרך אותן החברות של תיווך.

קסניה סבטלובה: וכך או כך יש לנו זוגות רבים של גברים ישראלים ונשים שהן לא ישראליות, לא יהודיות שמגיעות לכאן ומכאן לחוצלארץ.

קסניה סבטלובה: לאחר ששניים נישאים הם פונים לרשות האוכלוסין וההגירה במטרה להתחיל בהליך מדורג לקבלת מעמד קבע עבור האישה.

קסניה סבטלובה: לשם כך על הבעל להתייצב בתדירות קבועה מראש בלשכה לצד אשתו ולחתום על הצהרה כי נמצאים בזוגיות.

קסניה סבטלובה: רוב הזוגות מנהלים חיים נורמטיביים ובונים את משפחתם בצורה כזאת או אחרת.

קסניה סבטלובה: אבל לצד אלה קיימים מקרים שבהם בעל מתעלל באשתו התעללות פיזית, נפשית, מינית, כלכלית והאישה פשוט חוששת להגיש את התלונה ולקבל הגנה על פי החוק.

קסניה סבטלובה: בחלק מהמקרים הבעל מאיים שיפסיק להצהיר במשרד האוכלוסין על כך שהם נשואים במידה והיא תתלונן.

קסניה סבטלובה: ואם היא כבר מתלוננת אז אין ביכולתה להחזיק מעמד ולנהל את חייה לצדו לאור היחס הזה.

קסניה סבטלובה: ההליך המדורג מופסק במקום והיא מוזמנת לשימוע בלשכת האוכלוסין ובמקרים רבים מגורשת למדינת המוצא.

קסניה סבטלובה: אם יש ילדים בעניין אז אתם מבינים שהילדים הופכים מייד לקלף מיקוח.

קסניה סבטלובה: כן אשלם לך מזונות, לא אשלם לך מזונות, אני אתן לך לשחרר את הילדים מכאן, לא אתן לך לשחרר את הילדים.

קסניה סבטלובה: במהלך שלוש שנים שאני חברת כנסת אין שבוע שאני לא מקבלת פניות בנושא הזה.

קסניה סבטלובה: רבות מהנשים האלה מפחדות להחשף, אנחנו הזמנו לפה הרבה מאוד נשים רובן ככולן אמרו לנו בכנות, אנחנו חוששות מאוד, אנחנו נמצאות במצב ביניים בלאו הכי, אנחנו יודעות שאם אנחנו נתייצב אולי יצלמו אותנו, אולי ירשמו את הפרטים שלנו ואנחנו מחר נמצא את עצמנו גם בלי הילד או הילדה, נמצא את עצמנו בחוצלארץ.

קסניה סבטלובה: משנת 2006 קיים נוהל במשרד הפנים, נוהל הטיפול בהפסקת הליך מדורג להסדרת מעמד לבני הזוג של ישראלים כתוצאה מאלימות מצד בן הזוג הישראלי.

קסניה סבטלובה: מספר הנוהל 520017 א'.

קסניה סבטלובה: הנוהל מכיר בכך שיש להגן על הנשים המוכות, המהגרות, וקובע מנגנון להסדרת מעמדן של מי שעזבו מערכת יחסים אלימה אבל לצערנו הרב ולצערן של הנשים האלה הנוהל לא נגיש לנשים.

קסניה סבטלובה: אין מידע על הנוהל לא ברשויות הרווחה, לא במשרד הפנים.

קסניה סבטלובה: נשים שכבר אוזרות אומץ ומגיעות לעובדת סוציאלית הן נתקלות בשאלה ש"מה את רוצה, הגעת, לא טוב לך, את מוזמנת לעזוב".

קסניה סבטלובה: זה היחס שנשים שפנו אליי נתקלו בו לא פעם ולא פעמיים.

קסניה סבטלובה: במשרד הפנים ברגע שנודע להם על הפרידה או על היציאה של האישה מבית הבעל, אפילו אם ניתן צו הגנה, ברוב המקרים פשוט נשללת אשרתה במקום או אחרי תהליך לא ארוך.

קסניה סבטלובה: אז בעצם מה עושה הבעל?

קסניה סבטלובה: מחזיק אותה בשבי, לא מחדש את אשרתה, מטיל עליה אלימות והפחדה כי יגרום לגירושה או פונה מיוזמתו למשרד הפנים ומודיע כי הזוגיות הגיעה לקיצה ומבקש את הגירוש של אותה אישה מהמדינה.

קסניה סבטלובה: בהרבה מאוד מקרים, מקרים כאלה מתרחשים גם ללא אלימות אלא שברגע שהאישה מסיימת את החמש שנים, מתקרבת לקיצם של חמש שנים, שלאחר מכן צריך להסדיר את מעמדה והיא כבר הופכת לתושבת קבע, חודשים ספורים - ויש ממש מקרה אחרי מקרה, שהבעלים פונים ללשכת האוכלוסין וההגירה ובאופן מפתיע ממש שלושה חודשים לפני שהתהליך מסתיים, ארבעה חודשים לפני כן, מודיעים על כך שטוב, זהו, סוף פסוק, לא צריך אותה יותר, כבר השתמשתי בה יותר מארבע שנים, זהו, אני רוצה להחזיר אותה הבייתה.

קסניה סבטלובה: כמו סחורה שקונים אותה ואחרי זה מחזירים אותה לאותו המקום.

קסניה סבטלובה: קול האישה אינו נשמע בכלל בעניין הזה ואם היא באה ואומרת במשרד הפנים, אבל זה בא ללא אזהרה מוקדמת, היחסים היו תקינים, הכל היה בסדר, זה לא משפיע ולא משנה את הליך הגירוש.

קסניה סבטלובה: זמן הטיפול והמענה לפניות בוועדה מטעמים הומניטריים שקיימת במשרד הפנים הוא בעיה בפני עצמה.

קסניה סבטלובה: הקריטריונים אינם שקופים ואינם ברורים לקביעת מעמד לנשים כאלה ותדירות התכנסות גם היא לא ברורה והנשים נתקלות בכך.

קסניה סבטלובה: גם במקרים אחרים יש לנו קצת בעיות עם הוועדה ההומניטרית שלא ברור לנו מתי היא אמורה להתכנס ומתי מגיע הזמן לטפל באותן פניות שמצטברות.

קסניה סבטלובה: מה שלדעתי חייבים לעשות זה לקבוע פרמטרים ברורים, כולל זמן הטיפול לפעילות קודם כל בוועדה ההומניטרית, להגדיר את הקטגוריות של נשים שסובלות מאלימות מצד הבעלים שלהן ודבר הגשת בקשה לאשרה, לעבוד בשיתוף פעולה עם נשות הקשר באותם ארגונים אזרחיים שהם היחידים היום שעוזרים לנשים האלה במועצות האזוריות.

קסניה סבטלובה: להנגיש מידע בשפות, הנגשה לשונית זה תמיד המפתח, אם האישה שנמצאת פה נשים ספורות ובדרך כלל גם מודרת מאפשרויות כמו לימוד העברית כי היא לא עולה חדשה, הבעל צריך לשלם עליה באולפן כדי שהיא תלמד, אז הן אינן יכולות להגיע למידע הזה גם באינטרנט.

קסניה סבטלובה: גם אם הן תגששנה באינטרנט הם לא - - - אנחנו לא יכולים פשוט להתיר את הנשים האלה לגורלן ואנחנו לא יכולים להפוך למדינה שמאפשרת שימוש באישה כבסחורה.

קסניה סבטלובה: מדובר בבנאדם, מדובר בבנאדם שמנתק את עצמו מהחברה שלו או שלה, מקרובי משפחה, בונה פה חיים ואחרי זה בעצם מתגלה לה שהיא או צריכה לסבול אלימות קשה וצריכה לשתוק על מנת שלא יגרשו אותה ולא יפרידו אותה מילדיה או שלפתע פתאום ללא שום בעיות בעיות מקדמיות הבעל מתלונן עליה למשרד הפנים ואחרי זה תהליך הגירוש מתחיל.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה אדוני.

דב חנין: אני אתייחס בקצרה.

דב חנין: אני רוצה לברך אותך ואת חברת הכנסת קסניה סבטלובה על ייזום הדיון החשוב הזה.

דב חנין: גם אני שמעתי על מקרים ומצבים מאוד קשים ואני מצטרף לשורה האחרונה בדברי הפתיחה של חברת הכנסת סבטלובה.

דב חנין: אישה לא יכולה להיות סחורה והמפתח להתמודדות נמצא בידי המדינה.

דב חנין: אנחנו צריכים להבין שאנחנו לא עוסקים פה באיזשהו מקרה יוצא דופן, חריג, של פעם ב, שבסדר, צריך להתייחס אליו בצורה אנושית והומנית.

דב חנין: אנחנו מדברים על משהו שהוא כבר מתחיל להיות סוג של תופעה.

דב חנין: ואם מדובר בסוג של תופעה צריך מול התופעה הזו התמודדות מערכתית, מנגנון ותורת עבודה, תורת פעולה.

דב חנין: בתוך המערכת המדינתית צריך להיות מוקם איזשהו מנגנון של פניות - - -

מירב בן ארי: הם עשו משהו, יש לנו כאן את ההצעה של משרד הרווחה לטיפול.

מירב בן ארי: מסתבר שהצוות של עבודה שעשה, הם תיכף יציגו אני מניחה, הנייר הזה הוא מפברואר 2017, כמעט שנה, של סיכום שהם הגישו למנכ"ל המשרד על מה שאתה אומר - איך בעצם המדיניות שצריכה להיות כלפי אותן נשים.

דב חנין: אני מאוד מברך על הכיוון הזה.

דב חנין: ההתמודדות צריכה להיות מערכתית והיא צריכה להיות מאוגדת באיזשהו מנגנון, באיזשהי קבוצה, איזשהי יחידה, איזשהי מסגרת של אנשים שמכירים את התופעה, יודעים לטפל בה בצורה מערכתית וכוללת ויודעים לעמוד עם כל רשויות המדינה הרלוונטיות כדי לטפל מההתחלה ועד הנקודה שבה הטיפול מתחייב.

דב חנין: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה דב.

מירב בן ארי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה גברתי.

חנין זועבי: קודם כל אני חושבת שהנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב והאמת אנחנו מדברים על תופעה של אלימות שאת המימדים שלה לא יודעים.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: כי זו הקבוצה של הנשים שהכי מפחדות להתלונן כי הן נמצאות בין שני הפחדים הכי גדולים: לגרש אותן או לאבד את החיים שלהן ולהמשיך לחיות בסבל היום יומי.

חנין זועבי: היא לא רוצה להתלונן, היא פוחדת.

חנין זועבי: כלומר, האלימות היא מצב הכליאה כשלעצמו.

חנין זועבי: לפני שמרביצים לה ומכים אותה היא נמצאת כאילו זה העולם שלך, את לא לגיטימית בחוץ.

חנין זועבי: ולדמיין את עצמנו, נשים, נמצאות במצב של אלימות ואני לא יכולה להתלונן, אני מאבדת את הכל, את הילדים שלי אם אני מתלוננת, אני כבר לא יכולה לדמיין מצב של אלימות יותר מפחיד מזה.

חנין זועבי: האלימות הראשונה היא מצב הכליאה, לכן אנחנו צריכים לדבר על מימדי התופעה, לחשוף את מימדי התופעה.

חנין זועבי: ואני רוצה לדבר על פתרונות ואם לדבר על פתרונות אז יש פתרונות משתי רמות.

חנין זועבי: רמה של חבילת הסעד שמשרד הרווחה דיבר עליה, אני חושבת, חברת הכנסת מירב, ב-2015, משרד הרווחה, אם אני לא טועה, דיבר על חבילת סעד, תמיכה בדירה, כל מיני שירותים אבל הוא דיבר גם על המישור שאנחנו לא יכולים לשכוח שהוראה לוועדה ההומניטרית לתת מעמד לנשים האלה.

חנין זועבי: כי כל עוד אנחנו מדברות על תמיכה ותמיכה של רווחה, של סיעוד, של דיור, ואת לא נותנת להן את הביטחון, המעמד הביטחוני האלמנטרי הבסיסי של תושבות ואזרחות אז אנחנו לא עושים כלום.

חנין זועבי: אז יושבת הראש מירב, אנחנו צריכים קודם כל לצאת מפה בהמלצה, כמו שאמרה חברת הכנסת קסניה, אי אפשר להמשיך עם מצב שבו הוועדה ההומניטרית של משרד הפנים לא מתיישבת לעתים קרובות, הקריטריונים שלה אינם ידועים, לא שקופים, היא לא מתיישבת ומה יותר הומניטרי מאשר שיש נשים בלי מעמד וגם נשים שסובלות מאלימות.

חנין זועבי: אז גם המישור של אזרחות ותושבות קבע וגם המישור של משרד הרווחה.

מירב בן ארי: כן, תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו נתחיל קודם כל עם מי שנתן לנו את הניירות עמדה ולאחר מכן נשמע את המשרד.

מירב בן ארי: נתחיל עם עלוה קולן מאסף, מקדמת מדיניות, בבקשה.

<עלוה קולן: אסף - ארגון סיוע לפליטים ומבקשי מקלט בישראל.

<עלוה קולן: כיום חיים בישראל 38 אלף מבקשי מקלט מאפריקה, מתוכן 7000 נשים, חיים בישראל בלי מעמד מוסדר, אין להם זכויות בסיסיות, מצב סוציואקונומי מאוד קשה ותחת איום קבוע של כליאה ושל גירוש.

<עלוה קולן: הנשים סובלות מרמת פגיעות גבוהה במיוחד כי גם הן נמלטו מהמדיניות שלהן, שם הייתה או מלחמה או שהן נרדפו, הן עברו מסע פליטות, רבות מהן הן שורדות של מחנות העינויים בסיני, שם הן עברו אונס והתעללות ברוטלית וכיום הן חיות בישראל בלי ביטוח בריאות, בלי רווחה והן גם מיעוט נשי בתוך רוב גברי מאוד מובהק, 7000 מתוך 38 אלף.

<עלוה קולן: ארגון אסף יחד עם עמותת איתך מעכי עשינו בשנת 2016 מיפוי רחב של הצרכים והנסיבות של נשים מבקשות מקלט.

<עלוה קולן: המיפוי הזה הראה באופן ברור שחוסר המעמד וחוסר הגישה לשירותים מחליש את הנשים והופך אותן למאוד פגיעות לאלימות.

<עלוה קולן: קצת על המצב - מבקשות מקלט נפגעות אלימות במשפחה כיום זוכות לטיפול של הרווחה רק במצב של סכנה מיידית לשלומן ולחייהן.

<עלוה קולן: זה אומר אין ליווי שוטף, אין זיהוי מוקדם, אין מרכזים למניעת אלימות, אין טיפול במשפחה ובבית, רק במקלטים והמקלטים באמת עושים עבודת קודש.

<עלוה קולן: אבל צריך להבין שבלי ביטוח בריאות ובלי הנגשה לשונית ותרבותית קשה מאוד לטפל במבקשות המקלט גם במקלטים לנשים מוכות.

<עלוה קולן: צריך גם להבין שהן לא זכאיות לא לקצבת הבטחת הכנסה במהלך השהייה במקלטים ולא למענק - - -

מירב בן ארי: ברור אבל אין שום קשר לקצבה אם אין לה - - -

<עלוה קולן: בדיוק, אז גם לא למענק ההסתגלות שלאחר היציאה.

<עלוה קולן: אז רבות מהן פשוט נאלצות לחזור לבית המכה כי הן לא יכולות לפרנס את עצמן ואת הילדים.

מירב בן ארי: תגידי, רגע, עלוה, אני יושבת בוועדה הזאת כבר קרוב לשלוש שנים, גם הייתי אצלכם.

מירב בן ארי: רציתי לדעת, לפני שאני נותנת למשרד, משהו קרה בשנה האחרונה?

<עלוה קולן: כן.

מירב בן ארי: אז בואי תספרי לי קצת כי את הנתונים ראינו, פגשנו, הסתכלנו, את לא מדברת כאן - - - גם חנין וגם קסניה הן בעניינים בנושא הזה.

מירב בן ארי: בואי תגידי לנו מה קרה בשנה האחרונה כדי שנבין לפני שאנחנו שומעים את המשרד.

<עלוה קולן: ב-2014 מבקר המדינה הוציא דוח מאוד מאוד תקיף בעקבותיו ובעקבות הרבה מאוד עבודה שנעשתה כאן בכנסת משרד הרווחה פירסם הצעת מדיניות בטיפול בזרים בגירים שאינם ברי הרחקה.

<עלוה קולן: זה בעצם כולל בתוכו ארבע אוכלוסיות מוחלשות ביניהן גם נשים מבקשות מקלט שהן קורבנות לאלימות.

<עלוה קולן: לצורך היישום של התכנית המשרד דרש מהאוצר 40 מיליון שקלים ובאוגוסט 2017 המדינה הודיעה לבית המשפט במהלך איזשהו הליך משפטי בכלל אחר שאושרה העברה של 10 מיליון שקלים למשרד הרווחה למימוש חלקי של התכנית הזאת.

<עלוה קולן: זה היה באוגוסט, מאז עברו ששה חודשים כמעט, הכסף טרם הועבר והמדיניות לא ממוממשת.

<עלוה קולן: אז הייתי רוצה לשאול - - -

מירב בן ארי: את תשמעי את זה תיכף.

מירב בן ארי: אז מבחינתך בשטח את לא רואה שינוי.

מירב בן ארי: מה שכן בגלל שאת מעורבת מול המשרד את יודעת, ראית את הנייר - - -

<עלוה קולן: הועברו 10 מיליון שקלים, אנחנו לא ראינו את ההעברה, לא ראינו שהם הועברו באמת בפועל לשטח ולא ראינו שהתחילו לעשות בהם שימוש ונשמח אם הוועדה תנהל מעקב איפה ה-10 מיליון שקלים האלה.

<עלוה קולן: וכמובן, אם יש איזשהי כוונה לתקצב בתקציב 2018 את כל 40 מיליון השקלים כך שזה יגיע לכל האוכלוסיות המוחלשות.

מירב בן ארי: אוקיי, תודה עלוה, אנחנו תיכף נשמע.

מירב בן ארי: אפרת שרעבי ממשרד העבודה והרווחה.

<אפרת שרעבי: בוקר טוב.

<אפרת שרעבי: אני שמחה על הסקירה המקיפה שעשתה חברתי מעמותת אסף, באמת הייתה סקירה, חסכת לי הרבה מלל.

<אפרת שרעבי: לעצם העניין, באמת ב-2014 ישב צוות בתוך המשרד וגיבש איזשהו נייר עמדה שמדבר על מתן שירותי רווחה לארבע אוכלוסיות ביניהן קורבנות סחר ועבדות, נשים נפגעות אלימות, דרי רחוב ואנשים שסובלים ממוגבלות.

<אפרת שרעבי: ההצעה הזאת אכן הייתה בהיקף של 40 מיליון ₪ ולאחר תקופה ומשא ומתן ודין ודברים עם האוצר כרגע תוקצבו לטובת העניין הזה רק 10 מיליון ₪.

<אפרת שרעבי: מכוון שההצעה המקורית הייתה פי 4 מ-10 מיליון ₪ אז היינו צריכים לשבת על המדוכה ולחשוב מי הכי הכי הכי האוכלוסיות הנזקקות למענה המיידי הזה.

<אפרת שרעבי: ובאמת התקבלה החלטה שהאוכלוסיות הכי נזקקות הן אלה שצריכות טיפול והגנה תחת קורת גג ובמילים אחרות איזשהו מענה לאנשים שזקוקים לטיפול 24/7 במסגרת חוץ ביתית.

<אפרת שרעבי: ה-10 מיליון שקלים האלה ממש לאחרונה הועברו למשרד וממש בימים הקרובים הם יחולקו לטובת המכסות של הדברים - - -

מירב בן ארי: מדהים אותי שכל פעם שיש דיון אז בדיוק עכשיו קיבלו את הכסף.

<אפרת שרעבי: תעקבו אחרי זה- - -

מירב בן ארי: לא, אני כבר מיומנת בסיפור הזה, בדיוק עכשיו הוועדה, זה, אז זה קטע שיש לי שבע ועדות, את מבינה, אז כל פעם שאני מגיעה לוועדה אומרים בדיוק קיבלנו כאן כסף.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע להבין.

מירב בן ארי: הרי אתם ב-2014 לאחר דוח מבקר המדינה התכנסתם.

<אפרת שרעבי: נכון.

מירב בן ארי: הצוות המכובד פה שאני גם מכירה חלק, אני יודעת שנשים רציניות מאוד.

מירב בן ארי: באתם, עשיתם דין ודברים, קיבלתם 10 מיליון.

מירב בן ארי: היא טוענת, עלוה, שכבר באוגוסט התקבלו 10 מיליון, תתקני אותנו, הרי הכסף בא או ב-17' או 18' בשבוע שעבר, אז בגלל שאני קצת מכירה את האוצר אז תגידי לי מתי - - -

<אפרת שרעבי: אני אומרת את מה שאני יודעת.

<אפרת שרעבי: למיטב ידיעתי ממש לאחרונה, אני מדברת על שבוע שעבר, לפני שבועיים, הכסף הגיע למשרד.

מירב בן ארי: זה כסף של 2017?

מירב בן ארי: קיבלת עכשיו בהעברות אולי שהיו?

<אפרת שרעבי: יכול להיות, אני לא בקיאה בפרטים הספציפיים האלה, יכול להיות.

<אפרת שרעבי: אני יכולה לברר את זה תיכף אבל יכול להיות - - -

מירב בן ארי: הכסף נמצא במשרד?

<אפרת שרעבי: כן, הכסף נמצא במשרד.

מירב בן ארי: יהיה לי איתך לספציפקציה כי אני עושה את זה גם עם הצעירים חסרי בית שלי.

מירב בן ארי: הכסף עכשיו נמצא אצלכם, איך הוא יגיע בעצם לאוכלוסיות המוחלשות?

מירב בן ארי: באמצעות מיזם משותף, באמצעות מכרז, איך הוא יגיע?

מירב בן ארי: כי מכרז זה עוד שנה.

<אפרת שרעבי: לא, מכוון שאנחנו - - -

מירב בן ארי: את מטפלת בזה?

מירב בן ארי: לא עמותת - - - את לא מעבירה אליהם כסף?

<אפרת שרעבי: לא, אני אגיד לך, אם אנחנו מדברים ש-10 מיליון שקלים האלה הולכים לאנשים שצריכים 24/7 אז אנחנו - - -

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת איך הכסף יגיע אליהם.

<אפרת שרעבי: אז אני אגיד לך.

<אפרת שרעבי: אם אנחנו מדברים על דרי רחוב ועל נשים נפגעות אלימות ועל קורבנות סחר ועבדות ועל אנשים בעלי מוגבלות שזקוקים למסגרות חוץ ביתיות 24/7 יש לנו את המסגרות האלה, אנחנו פשוט - - -

מירב בן ארי: אני אעשה לך קצת סדר, אולי את לא מכירה אותי, אני כבר שלוש שנים מובילה את ועדת המשנה לצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: אני רואה כאן דרי רחוב, אני מסתכלת על אותה צעירה שהיא נזרקה עכשיו והיא דרת רחוב.

מירב בן ארי: תסבירי לי איך היא נהנית מה-10 מיליון שקלים האלה?

<אפרת שרעבי: היא מגיעה ללשכת הרווחה ותוקצה עבורה מכסה והכסף הזה ישולם - - -

מירב בן ארי: האם הכסף את נותנת את הכסף לרשויות?

מירב בן ארי: ליחידה לדרי רחוב בתל אביב?

מירב בן ארי: איך הכסף יעבור?

<אפרת שרעבי: אם היא מתל אביב אז זה יעבור, כן, זה יממן מכסות, אפילו ברמה ארצית, הרי הם לא תמיד משוייכים לרשויות, יש לנו אפשרות למכסות ארציות.

<אפרת שרעבי: מי שצריך טיפול במסגרת חוץ ביתית והוא דר רחוב או כל אחת מארבע האוכלוסיות שמניתי, המדינה תממן לו מכסות ככל שתהליך ההתערבות שלו - - -

קסניה סבטלובה: אם אנחנו מדברים על האוכלוסיות האלה וספציפית אנחנו מדברים על מהגרות ואנחנו מדברים על נשים ללא מעמד שהן אינן דוברות עברית.

קסניה סבטלובה: את יודעת מה, אנחנו הוצאנו עכשיו מהממ"מ סקר על כמות עובדים סוציאלים ועובדות סוציאליות שיש להם את האפשרות של היכרות, לפחות שטחית, עם השפות והן יכולות לאפשר הנגשה לשונית.

קסניה סבטלובה: ומה שאנחנו גילינו שבממוצע יש בערים כמו פתח תקווה שיש שם המונים, כן זה ברור, זה אחוזים מאוד גדולים של אוכלוסייה שזקוקים להנגשה לשונית, עובדת סוציאלית אחת לכ-700-800 עולים.

קסניה סבטלובה: זה בלי שספרנו את דרי הרחוב, מהגרים, פליטים וכל אלה.

קסניה סבטלובה: אז בעצם זה בנאדם אחד לאלף, אלף כאלה שזקוקים לעזרה בסעד.

קסניה סבטלובה: איך מתמודדים עם זה בכלל, האם ה-10 מיליון האלה הם גם מתוקצבים ב- - -

מירב בן ארי: לא, מה פתאום, היא אמרה לך, יש לי רק 10 מיליון מתוך 40, לכן אני קודם כל אתן למקרי קצה.

קסניה סבטלובה: אבל המקרה קצה לא יתגלה בלי שיתנו - - -

מירב בן ארי: לא אבל חכי, תיכף גם יתייחסו כאן העמותות שעובדות עם המקרי קצה, אבל אם יש לך דרות רחוב, שזה הכי SOS לתת לה עכשיו את אותה דירת מעבר או להכניס אותה לקורת גג, אני רוצה לדעת איך באמת היא תהנה, סליחה היא לא אמורה להנות מזה, מהכסף.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה לדעת בדיוק.

מירב בן ארי: אני יכולה לתת לך עוד דוגמה שאני גם עוסקת, זה חד הוריות.

מירב בן ארי: אז יש כאן את רוח נשית שהן תיכף ידברו.

מירב בן ארי: אני ביקשתי מעמותות לדעת איזה פרוייקטים הם עושים ובשבוע שעבר עברו 15 מיליון למשרד הרווחה, הם יציגו תכנית ובמכרז או מיזם משותף, בגלל זה אני שואלת אותך ספציפית, הם יקבלו כסף.

מירב בן ארי: כי היא זו - - -

<קריאה: הלוואי.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אין הלוואי, את תקבלי, זה פרוטוקול פה גם.

מירב בן ארי: כבר עבר שבוע שעבר 15 מיליון ₪ וחלק מהם יהיה גם לרוח נשית.

מירב בן ארי: אני רוצה שהיא שפוגשת את האישה תפסיק להתמך מפילנטרופיה ושיהיה לה כסף של המדינה.

מירב בן ארי: אגב, עשינו את זה גם עם הופכות את היוצרות שהביטוח הלאומי נכנס, במקום הפילנטרופיה, את יכולה לשאול את ליאת מהופכות היא תגיד לך שנכון, זה מה שעשינו, זאת המטרה.

מירב בן ארי: לכן אני שואלת אותך האם במיזמים שלך פה יש לכם את האפשרות לתגבר אותם או שאת אומרת אני אקח את הכסף, אני אפתח דירות ואני אקבל אותם או שאני אתגבר את העובדת הסוציאלית או שאני אתגבר עוד עובד סוציאלי ביחידה לדרי רחוב.

מירב בן ארי: איך את הולכת להכניס את הכסף שהם "יהנו" מזה.

<אפרת שרעבי: הארגונים לא יהנו מזה.

<אפרת שרעבי: מי שיהנה מזה זה האוכלוסיות, הלקוחות שזקוקים לשירות הזה.

מירב בן ארי: איך?

<אפרת שרעבי: בדומה לאיך שנהנים אזרחי ישראל.

<אפרת שרעבי: מי שזקוק לשירות מקבל את המכסה במסגרת.

<אפרת שרעבי: אותו דבר אנחנו נעשה עם מי - - -

<צמרת הרשקו: אחת הבעיות שהן בכלל לא נמצאות במסגרות צריך שהן בכלל תגענה למסגרות- - -

מירב בן ארי: מי גברתי?

<צמרת הרשקו: אחרנו כי אם אפשר בבקשה פעם הבאה שהדיון לא יהיה ב-9:30 כשאנחנו מגיעות מהצפון הרחוק - - -

מירב בן ארי: גברת צמרת, אני לא קובעת, יש גם לי מגבלות, לו"ז של הוועדה, אני לא קובעת.

מירב בן ארי: תמתיני שנייה, את לא יכולה להתפרץ כי אז לא יידעו מי מדבר.

מירב בן ארי: אני אסיים ואז צמרת תדבר.

מירב בן ארי: כי כבר נתתי לך פשוט התעכבת, בסדר, זה קורה.

מירב בן ארי: תרשמי לך עכשיו מה שאני אומרת ואני גם אחזור בסוף.

מירב בן ארי: את מדווחת לוועדה איך בדיוק ה-10 מיליון ₪ האלה הולכים להגיע לאותן אוכלוסיות שהגדרת שאת צריכה לתת להכי, מה שנקרא SOS.

מירב בן ארי: איך את הולכת לתת את הכסף ולאן.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאת יכולה לשאול אותם כי אנחנו בדיוק עושים עכשיו את העניין עם החד הוריות.

מירב בן ארי: הלכנו לעמותת קציר שנותנת מלגות ל- - - הלכנו לרוח נשית, הלכנו ליסמין, הלכנו ובדקנו מה עושים היום בחד הוריות.

מירב בן ארי: וכן, אם צריך נתגבר אותם.

מירב בן ארי: ולכן אני שואלת, את אומרת לי, מירב, העמותות לא יקבלו.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: תסבירי לי איך הרשויות יקבלו, תסבירי לי איך היחידה לדרי רחוב תקבל - - - בבקשה לכתוב לוועדה במכתב רשמי שמסביר איך הכסף - - -

<אפרת שרעבי: אם זה לא היה ברור עכשיו איך שאנחנו עושים את זה אז אנחנו נכין מכתב מפרט - - -

מירב בן ארי: מצויין, יפה.

קסניה סבטלובה: אנחנו היינו רוצות גם התייחסות לאיך אנחנו מגיעים לאותם מקרים של אלימות שהם בכלל לא מדווחים.

קסניה סבטלובה: את לא יכולה לדעת אם זה מקרה קצה או לא, נכון הם לא דרים ברחוב, לפעמים המצב שלהם הרבה יותר גרוע מאשר אלה שגרות ברחוב.

קסניה סבטלובה: אי אפשר רק להתייחס ל - - - להעביר את הדיון לפאזה של בואו נטפל בדרי רחוב, זה לא הדיון הזה בכלל.

מירב בן ארי: אני לא דיברתי על דרי רחוב, דיברתי על כל הנשים איך הכסף הולך להתחלק.

חנין זועבי: מירב, יש נשים, זה בעיה מאוד מרכזית, שלא מתלוננות, הן פוחדות.

חנין זועבי: אני חושבת שמספר הנשים שהן לא מתלוננות יותר מאשר מספר הנשים שמגיעות למסגרות האלה - - -

מירב בן ארי: אנחנו נשמע עוד התייחסות.

חנין זועבי: קודם כל ההגנה הכי גדולה זה לתת להן תושבות, לתת להן מעמד קבע - - -

מירב בן ארי: אנחנו נשמע את משרד הפנים.

מירב בן ארי: סליחה, באמת אני רוצה לנהל את הוועדה הזאת עם הגיון.

מירב בן ארי: צמרת הרשקו, רכזת עמותה אישה לאישה, מרכז פמניסטי חיפה, בבקשה.

<צמרת הרשקו: אני מרגישה שאני קצת נכנסת באמצע דיון ואולי אם היה אפשר שאני אדבר טיפה יותר מאוחר כדי שאני אבין.

מירב בן ארי: אין בעיה, מתי שאת רוצה תגידי לי.

<צמרת הרשקו: מה שאני רק מבינה והייתי רוצה שנמקד, אני מצטרפת לבקשה פה, זה שהדיון הוא על נשים חסרות מעמד, לא דרי או דרות רחוב, נפגעות אלימות, ולכן - - -

מירב בן ארי: סליחה גברתי, עם כל הכבוד, אני מנהלת את הדיון, אני יודעת על מה נושא הדיון, יש לי כאן את נייר העמדה של המשרד.

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים, ונכנסת עכשיו אז אני אתדרך אותך, על קורבנות סחר ועבדות, על נשים נפגעות אלימות, על אותן נשים עם נכויות כפי שהן הוגדרו, לא משנה, ועל דרי רחוב.

מירב בן ארי: כל אלה הן חסרות מעמד, כולן נשים חסרות מעמד.

מירב בן ארי: ואני רוצה לשמוע התייחסויות לכל אותן.

מירב בן ארי: גם לזו שגרה ברחוב, גם לזו שבמקלט וגם לזו שאין לה שום מעמד ואף אחד לא יודע מי היא ולא מתלוננת.

מירב בן ארי: אבל רגע, אני יודעת איך לנהל את הדיון.

מירב בן ארי: עכשיו ברשות

מירב בן ארי: כם משרד הפנים, הדס דריקס, מנהלת רשות האוכלוסין, הגירה ומעברי גבול.

<הדס דריקס: אני ראש דסק ברשות האוכלוסין וההגירה.

<הדס דריקס: קודם כל אני ארצה להתייחס למה שהועלה כאן בעניין הוועדה הבין משרדית שיהיה ברור שיש נוהל של ועדה בין משרדית.

<הדס דריקס: הוועדה הזו זו לא ועדה שיושבת במחשכים, זו ועדה שמתכנסת אחת לחודש באופן קבוע.

<הדס דריקס: הוועדה מונה נציגים של משרדי ממשלה רבים, ביניהם זה משרד הבריאות, משרד הרווחה, ביטוח לאומי, משטרה, משרד החוץ ולשכת הקשר.

<הדס דריקס: גם בעניין הנוהל של הפסקת הליך מדורג בעקבות אלימות זה נוהל שמפורסם באתר של הרשות, זה נוהל שגם הפקיד אם הוא נתקל במקרה כזה הוא מכוון לנוהל ומפנה להגיש את הבקשה, משרד הרווחה מודע לנוהל הזה- - -

קסניה סבטלובה: אף אחד לא במשרד הרווחה, במקומות ספציפיים כשבאות הנשים, והן בודדות אלה שבאות כבר, ואלה שיודעות למצוא את משרד הרווחה ושלא מפחדות ממשרד הרווחה.

קסניה סבטלובה: הן שם נתקלות בקיר שלא מבינים מה רוצים מהם בכלל, לא יודעים על הנוהל הזה.

קסניה סבטלובה: בקיצור, לא יודעים עליו ואם הוא יפורסם באתר שלכם זה יופי ומצויין אבל זה לא מספיק בשביל אלה - - -

חנין זועבי: גם כאשר את מתכנסת פעם בחודש ואת לא מדווחת כמה בקשות יש בפנייך, כמה אחוז את קיבלת, לאלה שסירבת להן על פי איזה קריטריונים זה כאילו את לא מתכנסת.

חנין זועבי: כי בשורה התחתונה כל הקריטריונים והמדיניות שלכם כן עמומה וכן לא מובנת וכן בלי קריטריונים.

<הדס דריקס: יש קריטריונים מאוד ברורים בנוהל, יש קריטריונים ברורים- - -

חנין זועבי: אתם מגלים - - - הנוהל הוא שקוף אבל האם אתם עוקבים אחרי הנוהל, מיישמים את הנוהל זה מה שלא שקוף.

חנין זועבי: המציאות לא שקופה לא הנוהל התיאורטי.

מירב בן ארי: תני לה להמשיך בבקשה.

<הדס דריקס: מעבר למה שציינתי גם יש מצב שנערך ראיון לבני הזוג בלשכה והפקיד מזהה שיש כאן עניין של האישה שהיא מפוחדת מהבעל שלה אז גם פה אנחנו מציעים לה, מייעצים לה לסגור את הבקשה ולהגיש בקשה מטעמים הומניטריים.

<הדס דריקס: אני גם יושבת בוועדה הזו, אני מציגה את התיקים, אני יכולה לומר שעשינו בדיקה מדגמית - - -

מירב בן ארי: כמה נשים יש לכם?

<הדס דריקס: מדיי שנה בערך יש 20 בקשות שמוגשות.

קסניה סבטלובה: וכמה מקבלות?

<הדס דריקס: הרוב מקבלות.

קסניה סבטלובה: רוב הפניות אלינו הן אלה שלא מקבלות.

<הדס דריקס: אני לא מופתעת לשמוע כי אני יודעת גם מקרים שלא עומדים במקרי הסף של הנוהל - - -

מירב בן ארי: מי מגיש את הבקשה אליכם, אותה אישה?

<הדס דריקס: האישה.

מירב בן ארי: ואיך היא מגיעה אליכם?

<הדס דריקס: היא בדרך כלל פונה באמצעות מקלט לנשים מוכות, היא מגיעה ללשכה עם - - -

מירב בן ארי: עם עובדת סוציאלית של המקלט?

<הדס דריקס: כן יש מעורבות של העובדת הסוציאלית, היא מגיעה ללשכה עם האישור שהיא שוהה במעון לנשים מוכות, מגישה בקשה מטעמים הומניטריים.

<הדס דריקס: אנחנו גם מנסים לתעדף את הבקשות האלה, להעלות אותן- - - גם במקרים שעל פניו הם לא עומדים בתנאי הנוהל אנחנו כן מעבירים, בדרך כלל כן מעבירים לוועדה הבין משרדית.

מירב בן ארי: אוקיי, תודה רבה לך.

מירב בן ארי: מנהלת מסילה, היחידה - - -

חנין זועבי: מירב, איך מפרסמים- - -

מירב בן ארי: היא אמרה, באתר של - - - היא אמרה, באתר האינטרנט.

קסניה סבטלובה: אבל את מבינה שבאתר האינטרנט זה מפורסם בשפה העברית, זה לא נגיש לאף אחד.

<קריאה: העובדות הסוציאליות לא יודעות - - -

מירב בן ארי: אני תיכף אשמע גם את העובדות הסוציאליות בתוך המדינה שמלוות.

מירב בן ארי: מירי מנהלת מסילה, בבקשה.

<מירי ברברו אלקיים: אני מנהלת מסילה שזו יחידה עירונית שמטפלת בקהילה של מהגרי עבודה ומבקשי מקלט.

<מירי ברברו אלקיים: אני רוצה לומר כמה דברים.

<מירי ברברו אלקיים: אם אני אתייחס בעיקר, כי אני הבנתי שמתייחסים בעיקר לנשים שבמעגל האלימות שסובלות מאלימות, מי שבעצם מלווה אותן בשטח בתל אביב זה בעיקר אנחנו.

<מירי ברברו אלקיים: במהלך 2017 פינינו 14 נשים למקלט, רובן אריתראיות.

<מירי ברברו אלקיים: וקרוב ל-200 נשים שנמצאות במעגל אלימות מטופלות במסילה אם זה דרך קבלת קהל או אם זה בצורה אינטנסיבית.

<מירי ברברו אלקיים: אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה.

<מירי ברברו אלקיים: בעצם בפועל היום המענה היחיד שיש לנו לתת לנשים, שבעיקר אני מדברת על נשים אריתראיות ומיעוט סודני, הפתרון היחיד שיש לנו אם הן חשות סכנה לחייהן זה לפנות אותן למקלטים שהמקלטים, אני מכירה טלפונית את כולם, עובדים מדהים.

<מירי ברברו אלקיים: אני מבינה לגמרי את המצוקה של המקלטים שיש איזושהי ציפייה שאני אתן בצד הקהילתי את המענה.

<מירי ברברו אלקיים: אין שם גישור שפתי, אין אופק שיקומי, אין קצבאות, אין כלום, הילד נופל יום אחרי שמגיעים למקלט - אין ביטוח רפואי לילדים.

<מירי ברברו אלקיים: מורכבות נוראית.

<מירי ברברו אלקיים: מה שבעיני עוד יותר נורא וזה מה שאני רוצה להפנות למה שעכשיו משרד הרווחה אמרו שזה קצת הדהים אותי, כי אני ישבתי גם בוועדה של להמליץ לדוח מבקר המדינה עם איילה מאיר, שאומרים שכל התקציב שניתן של 10 מיליון הוא לפתרונות חוץ קהילתיים 24/7.

<מירי ברברו אלקיים: ואני שואלת את עצמי, אין בזה שום הגיון, אנחנו מדברים על ארבע קבוצות, דרי רחוב אני מבינה, הם צריכים פתרון של מגורים, אבל נשים שסובלות מאלימות, ההיפך, המורכבות היום היא שהן לא זכאיות לשום טיפול במרכזים למניעת אלימות, אין אף אחד שמטפל בהן בקהילה, הן מגיעות למקלטים שלא מבינים את השפה, לא זכאיות לשיקום, הן חוזרות מהר מאוד לגבר האלים בחוץ.

<מירי ברברו אלקיים: לצערנו יש אחוזים מאוד גבוהים של אלימות בתוך הקהילה של מבקשי המקלט - - -

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך משהו.

מירב בן ארי: היא יושבת כאן והיא צריכה גם לחזור אלינו.

מירב בן ארי: את נמצאת במסילה, את זו שפוגשת אותן.

מירב בן ארי: בסוף אם היה את אותו כסף מה היית מציעה לעשות איתו?

מירב בן ארי: סתם אני אומרת מבחינת - - -

<מירי ברברו אלקיים: אם אני אתמקד מארבעת הקבוצות רק בקבוצה של נשים שסובלות - - -

מירב בן ארי: כן, כן.

<מירי ברברו אלקיים: שני דברים וזה גם הועלה בוועדה: מצד אחד כן פתרון רחב יותר בחוץ שזה אומר, שקצת אני אתייחס למה שנאמר פה על השפה, שחייב אם זה במקלט אחד, שני מקלטים, ארבעה מקלטים גישור שפתי, שתהיה מישהי שמדברת טיגריניאק כשהנשים האלה מגיעות באישון לילה עם הילדים.

<מירי ברברו אלקיים: אין אף אחת שמבינה את השפה שלהן.

<מירי ברברו אלקיים: זה דבר אחד.

<מירי ברברו אלקיים: אני מבינה שהן לא זכאיות לקצבאות אבל כן דובר על איזשהו סיוע בשכר דירה לדירות המשך או ביטוח בריאות, מינימום, כלום, הן מקבלות פשוט קורת גג עם אוכל, מדהים - - - נכון, אבל זה לא הגיוני בשום צורה, צריך להרחיב לפחות מתן שירות מינימלי ומצד שני בקהילה.

<מירי ברברו אלקיים: שהנשים האלה יהיו זכאיות לטיפול במרכזים למניעת אלימות.

<מירי ברברו אלקיים: ניסינו לפתוח שנה שעברה קבוצה לגברים אריתראים אלימים, לא היה מי שיחזיק בצד שני את הנשים.

<מירי ברברו אלקיים: חייב שיהיו תקנים של עובדות סוציאליות ומגשרות שפתיות בתוך הקהילה לטפל בנשים שסובלות מאלימות ובבני זוגן.

<מירי ברברו אלקיים: אם לא, לא ברור לי מה זה פתרון מחוץ לקהילה.

<מירי ברברו אלקיים: כנ"ל דרך אגב לבגירים עם נכויות או לקויות מה שאמרת, לא חייב תמיד לשים אותם בתוך מוסד.

<מירי ברברו אלקיים: זה אנשים שזקוקים לעבודה נתמכת, כנ"ל קורבנות, אני לא יודעת אם התייחסתם לקורבנות סחר או עינויים, כי קורבנות סחר יש דיי פתרון היום.

<מירי ברברו אלקיים: זאת אומרת, אם כבר אנחנו מדברים על קורבנות עינויים והיום מהטיפול הוא בקהילה, לא במקלטים.

<מירי ברברו אלקיים: אז לא ברור לי איך 10 מיליון ילכו עכשיו לטיפולים חוץ ביתיים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ענבל אביב מויצו, בבקשה.

<ענבל אביב: לפני חצי שנה, הרבה בזכות עבודה של הוועדה הזאת, נכנס לתוקף חוק הבטחת הכנסה שמקנה זכאות לנשים במקלטים להבטחת הכנסה מתוך הבנה שנשים במקלטים זקוקות לסכום כסף משמעותי כדי להתקיים, לדאוג לצרכים שלהן ושל ילדיהן.

<ענבל אביב: נשים חסרות מעמד מטבע הדברים לא זכאיות לקצבה הזאת כי הן מראש לא זכאיות להבטחת הכנסה, למרות שהן מגיעות ממצב הרבה יותר קשה ומוחלש אפילו לעומת נשים ישראליות שמגיעות למקלטים.

<ענבל אביב: ובנוסף, כמו שנאמר פה, הן לא זכאיות לשירותים בסיסיים שישראליות זכאיות בחינם כמו שירותי בריאות, למרות שהן מגיעות פצועות וחבולות ומצבן הבריאותי קשה כשהן מגיעות למקלט במקלטים נאלצים לממן את זה.

מירב בן ארי: איך בעצם נותנים את הטיפול הרפואי אם אין לה ביטוח בריאות חוץ ממקרים דחופים שהבית חולים חייב?

<יעל גולד: אנחנו עושים להן ביטוח על חשבוננו אבל כשהן יוצאות החוצה הן ללא ביטוח אז לא עשינו בזה שום דבר.

<יעל גולד: אנחנו נאלצות לשלם סכומים מאוד גבוהים הן על הביטוח או על טיפולים שהם צריכים, על אשפוזים, זה חל על המקלטים.

<קריאה: וגם הביטוח לא מכסה את הכל - - -

<ענבל אביב: אני רוצה לספר לשאלתך, לפני חודשיים בערך שר האוצר ביקר במקלט שלנו בירושלים וסיפרה אישה חסרת מעמד שנמצאת במקלט שהגיעה לפני חמש שנים למקלט, היא ילדה ילדה במקלט, הילדה נולדה עם איזשהו מום בלב ובגלל שהיא לא הייתה מבוטחת היא הייתה צריכה לחזור לבן הזוג המכה ולחיות איתו עוד חמש שנים תחת אלימות עד שהבת תטופל ורק אז היא הצליחה לצאת מהמקלט.

<ענבל אביב: לגבי הבטחת הכנסה - בפועל נשים חסרות מעמד במקלטים מתקיימות מסכום של מאות שקלים - - - בשניים או שלושה ילדים.

<ענבל אביב: אנחנו מבקשות להעלות את הדמי קיום האלה לסכום שיתקרב להבטחת הכנסה כדי לאפשר להן לדאוג לצרכים שלהן ולכל הטיפולים שהן והילדים צריכים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רחל זיו, מנהלת מקלט מעון חירום לנשים.

<רחל זיו: קודם כל תודה על כל המחמאות על העבודה היפה במקלטים אבל חשוב לי באמת להגיד שאנחנו גם במקלטים מהרגע שאישה מגיעה אנחנו רואות את הרגע שאחרי, את היציאה החוצה.

<רחל זיו: כי המקלט מאוד מוגן ואנחנו מנסות לגייס טיפול רפואי - - - גם אנחנו במקלטים חייבות לדעת מה קורה ביום אחרי.

<רחל זיו: זה בלתי אפשרי להוציא נשים החוצה אחרי שנגמר המצב, כביכול חירום, אין לנו בעצם שום דרך.

<רחל זיו: אכן אנחנו כן מגישות אותן למענק אבל החיים בחוץ בלי שום מעמד מחייבים נשים לעבוד בשחור, לא להיות זכאיות לימי מחלה לעולם.

<רחל זיו: נשים אריתראיות שיש להן איזשהו מעמד לא מסוגלות, יש לי עכשיו אריתראיות במקלט, לא מסוגלות לפרנס את עצמן עם הילדים מאחר ומורידים להן את ה-20% מענק, למצוא עבודה בשחור, למשל באזור הצפון, הרבה יותר קשה ובעצם אנחנו עומדות במצב שצריכות להוציא אישה וילדיה החוצה כשאנחנו יודעות שצפוי להם גורל - - -

מירב בן ארי: לאן את בעצם מוציאה אותם מהמקלט?

<רחל זיו: דיור עצמאי זה הפתרון שיש לי- - -

מירב בן ארי: זאת אומרת אחרי שהיא מסיימת את המקלט אם היא חסרת מעמד או אריתראיות היא יוצאת והיא צריכה להסתדר בכוחות עצמה.

<רחל זיו: כן.

מירב בן ארי: זה מה שרציתי לדעת.

<רחל זיו: הקהילות הן מאוד קטנות כך שלמשל לנשים אריתראיות זה מאוד בעייתי.

<רחל זיו: נשים פלשתיניות למשל אני לא מצליחה אפילו לבטח בביטוח בריאות אישה פלשתינית עם בן זוג ישראלי שמגיעה למקלט, אפילו מסרבים לבטח את הביטוח הפרטי, שלא לדבר על ילדים שלא רשומים.

<רחל זיו: אישה חסרת מעמד שמגיעה למקלט עם ילד שלא הוכר עדיין, לא הוגשה תביעת אבהות, לא הייתה בדיקת ד.נ.א, זה ילד שלא רשום בשום מקום למעט לידת יילוד חי.

<רחל זיו: אני יש לי תמיד סרטים נוראיים בראש מה אפשר לעשות עם הילדים האלה.

<רחל זיו: באמת, מפדופיליה ועד תרומת איברים, זה ילדים שלא ידועים, הם לא קיימים.

<רחל זיו: ואת המצב הזה חייבים לשנות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: צמרת בבקשה.

<צמרת הרשקו: אני מארגון אישה לאישה, מרכז פמניסטי - חיפה.

<צמרת הרשקו: אנחנו בעצם בין הארגונים הראשונים שהתחילו את המאבק בסחר לפני כמה שנים והיום, לשמחתנו, מימדי הסחר ירדו אבל מי שנשארות פה זה אותן קורבנות סחר שעדיין נשארות בארץ והן חסרות מעמד לחלוטין - - -

קסניה סבטלובה: האם אתם מתייחסים לנשים שמגיעות לפה במסגרת של נישואין לגיטמיים כקורבנות סחר באמצעות כל מיני סוכנויות מפוקפקות.

<צמרת הרשקו: גם את זה.

<צמרת הרשקו: אבל אני גם מדברת אפילו על קורבנות סחר, מה שנקרא ותיקות, מקוריות שהגיעו לפה בשנות ה-2000 - - -

קסניה סבטלובה: כן, אבל השאלה לגבי הקבוצה הזאת.

<צמרת הרשקו: גם וגם, כן.

קסניה סבטלובה: מתייחסים אליהם כקורבנות סחר?

<צמרת הרשקו: כן, מבחינתנו כן.

<צמרת הרשקו: מבחינה פמניסטית אידיאולוגית כן.

קסניה סבטלובה: אבל המדינה לא רואה אותן ככה.

<צמרת הרשקו: לא, המדינה לא רואה אותן.

<צמרת הרשקו: אני פשוט לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו.

<צמרת הרשקו: בואו ניקח את הדיון ונוסיף לו עוד נדבך שזה גם אפילו הנשים שלא זוכות להגיע למקלט.

<צמרת הרשקו: אלו שמגיעות למקלט שפר מזלן כי לפחות יש איזשהי מסגרת שהן הגיעו.

<צמרת הרשקו: יש המון נשים שהן פשוט הולכות לאיבוד באוויר כי הן להן שום דבר, אין שום מענה והן הרבה פעמים נזקקות למענה של ארגונים כמונו כדי שיתנו להם סעד ואפילו בקטע של עזרה כספית כל חודש שאני צריכה לגייס מתרומות של נשים על מנת לעזור לאותה אישה לשלם שכר דירה, לקנות אוכל לילדים וכדומה.

<צמרת הרשקו: בהקשר של נשים שנפגעות אלימות יש פה בעיה שאני חושבת שגם חנין דיברה עליו, זה גם עלה פה, העניין שגם אם יש ועדה היא מאוד מאוד לא נגישה ולא זמינה לאותן נשים.

<צמרת הרשקו: כי נשים שעוד נמצאות במסגרת אז עוד יש להן מזל כי יש להן עובדת סוציאלית שיכולה לדחוף אותן, אבל נשים שהן חסרות מעמד הן אפילו לא מגיעות לרווחה העירונית, נקרא לזה, הרבה פעמים אז אין אפילו מי שיגיד להן שיש את הוועדה.

<צמרת הרשקו: דבר שני, הניסיון שלנו זה שהוועדה ההומנטרית זזה נורא נורא לאט במקרה הטוב.

<צמרת הרשקו: לפעמים לוקח חודשים רבים עד שבקשה בכלל נענית או באה לידי דיון.

<צמרת הרשקו: ואז מה אותה אישה עושה בזמן הזה?

<צמרת הרשקו: מה שקורה זה שהבירוקרטיה שנוצרה פה חוברת לגבר האלים הרבה פעמים ומכריחה את אותה אישה להשאר בתוך הזוגיות האלימה כי זה אולי הקורת גג היחידה שתהיה לה או זה האוכל היחידי שיהיה לילדים שלה באותו מקום.

<צמרת הרשקו: לכן אנחנו חושבות שמה שקורה, לצערי, הרבה במדינת ישראל שיש הרבה פעמים חוקים מאוד יפים ותקנות מאוד יפות אבל מה קורה בביצוע וביישום שלהם, ופה זה הבעיה.

<צמרת הרשקו: חייבים לקצר את זמן ההליך, חייבים להנגיש את הוועדה הזאת.

<צמרת הרשקו: אנחנו הגשנו מסמך, אז אני לא אחזור על מה שהגשנו, אבל אנחנו הוספנו את זה שאנחנו חושבות שבתוך הוועדות האלה צריכים גם לשבת נציגות ונציגים של הארגונים ואנשי שטח או אקדמיה שגם מבינים מה זה המורכבות של להיות אישה מוכה.

<צמרת הרשקו: כי עם כל הכבוד, וסליחה שאני אומרת את זה ככה, אני לא יודעת כמה אני סומכת על פקיד שהוא יישב והוא יחליט שהאישה שעומדת מולו היא אישה נפגעת אלימות או לא.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לחזור אלייך רגע, הדס.

מירב בן ארי: היום בעצם אותן נשים, לפני אלה שלא הגיעו למקלט, בואי נטפל רגע, הרי נשים שהגיעו מהמקלט גם לא כולן מגיעות אלייך, אותן נשים חסרות מעמד.

מירב בן ארי: כשאת אומרת 20 בקשות זה 20 בקשות בחודש?

<הדס דריקס: בשנה.

מירב בן ארי: היום במקלט, העובדת סוציאלית של המקלט היא בקשר איתכם?

מירב בן ארי: כל המקלטים בארץ מכירים - - -

<קריאות: לא, לא, לא - - -

<קריאה: לא נותנים לנו גישה.

מירב בן ארי: עובדת סוציאלית במקלט היא אישה רצינית, יש לה, חכי ועוד לא הגעת לאלה שבכלל לא מגיעות למקלט, חכי רגע עם אלה שבתוך המקלט, אלה שכבר נכנסו, מה שאמרת ששפר עליהן מזלן, כבר הצליחה, יש לה קורת גג, יש לה אוכל, יש לה מקלחת וגם הילדה הקטנה שלה איתה.

מירב בן ארי: ראיתי אותן, במקרה גם הייתי במקלט כזה.

מירב בן ארי: היא, עובדת סוציאלית, יכולה לבוא, יש לה קשר איתכם?

<הדס דריקס: אנחנו דורשים נוכחות אישית של המבקשת.

מירב בן ארי: זאת אומרת שהמבקשת תבוא אבל העובדת הסוציאלית היא מכירה, היא יכולה לדבר?

<הדס דריקס: היא יכולה להתלוות אליה, כמובן, אבל האישה צריכה להגיע עם אישור ממעון לנשים מכות או - - -

מירב בן ארי: תגידי, חוץ מזה שיש נגישות באתר, אתם, באמת, יש תהליך בעבודה סוציאלית שנקרא reaching out, האם אתם בעצם אומרים, כמה מקלטים יש לי במדינת ישראל - -

<קריאה: 14.

מירב בן ארי: - - האם את, סתם אני שואלת בתהליך של איזשהו reaching out, באה ואומרת למנהלת המקלט, זו אני, זה הטלפון שלי, אם יש עניינים, ככה אפשר לבוא וככה אני יכולה לפתור לך את הבעיות, הרי בשביל זה הוועדה קיימת.

מירב בן ארי: הרי תראי, לא יכול להיות, את נראית לי בחורה רצינית, באמת אני אומרת, לא בזלזול ולא בציניות, לא יכול להיות שזה 20 בקשות בשנה.

מירב בן ארי: אגב, זה כל שנה מחדש.

מירב בן ארי: הרי משרד שעושה, ויש משהו שמאוד חשוב בעיניי זה איגום משאבים, כבר יש ועדה, את כבר נמצאת, מה הבעיה לבוא להרים טלפון למנהלות מקלט, כולה 14, ולהגיד להן תשמעו, זה הטלפון שלי, אם יש בעיות תתקשרו אליי ובואו נעזור לכם.

מירב בן ארי: כי - - -

<הדס דריקס: אני חושבת שצריך לעשות הבחנה בין מי שנמצאת בהליך מדורג ולרוב הן כולן יודעות את האופציה הזאת, הן מכירות את הנוהל הזה, גם בלשכה מפנים, לבין כאלה שלא היו בשום הליך - - -

מירב בן ארי: עזבי, אני מוטרדת - - -

קסניה סבטלובה: ממש לא, אני אומרת לך זה מפניות ציבור שאנחנו מקבלות.

קסניה סבטלובה: נשים שהן דוברות רוסית כותבות לי ברוסית לאימייל שלי הפרטי, כותבות לי לפייסבוק, אין להן שום מושג, הן לא יודעות כלום.

מירב בן ארי: התהליך כאן הוא חייב להיות הדדי.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שבאמת אין הרבה מקלטים, אין נשים כבר ממש, בכלל מגיעות ונכנסות - - -

קסניה סבטלובה: לא נפתר במקלטים - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אבל אני אומרת אפילו עם המקלטים אנחנו לא מצליחים לפתור.

מירב בן ארי: אפילו אישה אריתראית שנמצאת במקלט אני שולחת אותה החוצה לבד שתתמודד.

מירב בן ארי: אז רגע, אני לא אוכל לפתור את כל הבעיות של כל הנשים חסרות מעמד אבל אם כל מנהלת מקלט תוכל לקחת את אותה חסרת מעמד אלייך כבר הצלחנו לעשות כאן משהו.

מירב בן ארי: נכון עדיין יהיו נשים שיהיו בקשות ושבכלל לא מכירים אותם ושהיא בכלל לא נכנסה למקלט.

מירב בן ארי: אבל אני אומרת אלוהים ישמור, היא כבר במקלט, כבר המדינה מכירה אותה, למה אני זורקת אותה אחרי זה שתתמודד לבד עם הצרות שלה.

מירב בן ארי: זה מה שאני אומרת.

מירב בן ארי: אבל אני לא אשחרר אותך מפה עד שאני לא אדע שזה באמת קורה.

מירב בן ארי: זה מדהים אותי הסיפור הזה.

<הדס דריקס: בנוסף למה שהיא אמרה לגבי הרישיון שלה כשהיא ממתינה לקבלת ההחלטה של הוועדה - מי שעומדת בתנאים והוחלט להעביר את הבקשה שלה לוועדה בין משרדית האשרה שלה מוארכת בו במקום, לא נשארת חסרת מעמד.

מירב בן ארי: אוקיי, צמרת מה רצית להוסיף?

<צמרת הרשקו: אבל העניין הוא גם אם היא מקבלת את האשרה השאלה אם היא גם מקבלת את - - - זה מגוחך בעיניי לקרוא לאפשרות לנגישות רפואית הטבות אבל השאלה אם היא גם מקבלת את ההטבות שמגיעות עם המעמד.

<צמרת הרשקו: אנחנו למשל, ממש בקטנה, לפני כמה שנים ליווינו אישה שהייתה חסרת מעמד ובגלל כל הסחבת והפרוצדורה וזה שלא היה לה גם אפשרות ונגישות אפילו לטיפול רפואי מינימלי כחלק מהביטוח הרפואי שלהן אנחנו משלמות מהתקציב שלנו, האישה הזאת בסופו של דבר חלתה בשחפת הכבד והיא נפטרה.

<צמרת הרשקו: היא נפטרה בגלל שלא היה איך לשלוח אותה לקבל טיפול רפואי במדינת ישראל כי היא הייתה חסרת מעמד.

<צמרת הרשקו: אני בטוחה שזה אולי קצת מקרה קיצון אבל אני בטוחה שזה לא המקרה היחידי.

<צמרת הרשקו: יש המון נשים שאנחנו מכירות שהן בכל מיני מצבים, במיוחד נשים שהן נפגעות סחר לשעבר ששנים של זנות זה לא רק פגיעות נפשיות זה גם פגיעות פיזיות של פגיעות וידיים שבורות שהן לא זכאיות לקבל שום טיפול רפואי, ולכן הן גם - - -

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס לזה גם.

<צמרת הרשקו: דבר אחד חשוב כי זו בעיה שאנחנו נתקלות בה יותר ויותר בשנה האחרונה זה גם נשים חסרות מעמד שכתוצאה מאלימות וכתוצאה מאונס נכנסות להריון למשל וזה הריון שהוא לא רצוי והן לא יכולות להגיע ופשוט לעשות - - -

מירב בן ארי: זה הכל ב- - - של הטיפול הרפואי, אנחנו נתייחס לזה גם.

מירב בן ארי: ד"ר מירב שמואלי, מנהלת תחום מדיניות וחקיקה ברוח נשית, בבקשה מירב.

<מירב שמואלי: בוקר טוב.

<מירב שמואלי: אני רוצה לחזור עוד פעם דווקא לאוכלוסייה של מבקשי ומבקשות מקלט ממדינות אפריקה, עמותת רוח נשית - - -

מירב בן ארי: זה גם דיון על מבקשות מקלט.

קסניה סבטלובה: בדקנו את זה, רק נשים ערביות הוכנסו לזה, זה מה שנאמר לנו.

מירב בן ארי: זה כבר לא נעים לי באמת.

מירב בן ארי: הדיון כאן הוא על כל הנשים חסרות מעמד, זה הדיון, אוקיי.

מירב בן ארי: דברי איתי מירב על חסרות מעמד, מספיק.

<מירב שמואלי: אנחנו עמותה שמסייעת לנשים נפגעות אלימות להגיע לעצמאות כלכלית- - -

מירב בן ארי: אני מבקשת לא להפריע.

מירב בן ארי: חברות הכנסת, הדיון כאן, קסניה הוא על נשים - - -

קסניה סבטלובה: אז בסוף לא נפתור כלום כי אנחנו לא מתמקדות בשום דבר.

מירב בן ארי: אל תגידי לי מה נפתור או לא אפתור כי מהניסיון שלי שאני מנהלת את הוועדה אני פותרת דברים.

מירב בן ארי: את יכולה גם לשאול פה כמה נשים שיענו לך.

קסניה סבטלובה: אבל את לא התייחסת לנושא של - - -

מירב בן ארי: אני מתייחסת להכל.

מירב בן ארי: בבקשה מירב.

<מירב שמואלי: אנחנו עמותה שמסייעת לנשים נפגעות אלימות לצאת לעצמאות כלכלית כשהרציונל הוא - - -

קסניה סבטלובה: מערבבת הרבה נושאים ובסוף לא ייצא מזה כלום - - -

מירב בן ארי: אני לא יכולה לנהל ועדה - - -

<מירב שמואלי: הרציונל של כל פעילות העמותה הוא שאישה שאיננה עצמאית כלכלית יש סיכוי מאוד גבוה שהיא תחזור למעגל האלימות וזה קורה בהרבה מקרים.

<מירב שמואלי: המטרה שלנו, כמובן, היא להגיע לכל הנשים מכל הקבוצות בישראל, כולל המוחשלות ביותר כמובן, ופה נכנסות נשים חסרות מעמד.

<מירב שמואלי: אבל מאחר והסיוע שאנחנו נותנות הוא אחרי מקלט, הוא לא בזמן מקלט ולא בזמן חירום אלא בקהילה, בשיקום ארוך הטווח שאחר כך, כמובן שהקשיים הם מאוד מאוד מרובים כשזאת אישה חסרת מעמד כי איזה אופק יש לה מבחינת תעסוקה ומבחינת הרבה מאוד דברים אחרים.

<מירב שמואלי: כך ש- - -

מירב בן ארי: את מכירה את הוועדה ואת האפשרות לגשת?

מירב בן ארי: אני מכירה את רוח נשית, היא כבר יצאה מהמקלט, היא נכנסה לקהילה, היא באה אליכם, נגיד שוב, אותה ברת מזל שהגיעה ומכירה את רוח נשית, את יכולה להפנות אליה לקבל?

מירב בן ארי: כי הדבר הכי חשוב זה מעמד, מעמד זה נותן זכויות.

<מירב שמואלי: במקרה אני מכירה בגלל תפקיד אחר שלי בממשלה.

<מירב שמואלי: אבל ברוח נשית מעולם לא היה מקרה שהופנה, זה לא - - - אני רוצה - - -

<דורית דגן: זה חייב להעשות על ידי עורך דין אחרת הם לא מגיעים בכלל לוועדה, אנחנו עובדים בזה ביום יום, אני מנהלת מקלט - - -

מירב בן ארי: מי גברתי?

<דורית דגן: דורית דגן מנהלת מקלט בהרצליה.

<דורית דגן: אם אין עורך דין בקיא בתחום שמלווה אותם לוועדה וכותב עבורם את כל הניירת אין להם סיכוי בכלל.

<דורית דגן: אני שומעת פה דברים שזה לא המציאות בכלל ואת המציאות אנחנו חיות כל יום.

<מירב שמואלי: אני אמשיך לדבר על משהו שעדיין לא עלה.

<מירב שמואלי: מבחינת ליווי פרטני של נשים יש קושי עצום, אנחנו כעמותה שעוזרת לנשים, אבל אנחנו כן מנסות ברמה המערכתית לעשות דברים.

<מירב שמואלי: השנה הצטרפנו לקואליציה של ארגונים שחשוב שהוועדה תכיר, קואליציה של ארגונים למען נשים מבקשות מקלט.

<מירב שמואלי: זה עובד המרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן, שילוב של אנשי אקדמיה וארגונים לא ממשלתיים.

<מירב שמואלי: מה שקרה זה שזוהה צורך מאוד גדול מקרב כל הזרים, נקרא להם, כל הקשיים הידועים שהם מתמודדים איתם, לנשים יש קשיים מאוד מאוד ייחודיים של אלימות במשפחה, אי תשלום מזונות, חשש לירידה לזנות, תקיפה מינית, אלימות כלכלית, דברים שאנחנו בעמותה עושים דברים כדי להתמודד איתם וזה דברים שאין להם מענה משום שהארגונים שמסייעים למבקשי המקלט הם ארגונים שעד כה רק אלה שהתמחו בנושא של הגירה, של מעמד, של סטטוס, עושים עבודה נפלאה אבל לא מכירים דיני משפחה, מזונות, אלימות במשפחה וכו' וכאן נכנסו הרבה מאוד ארגונים כדי לעשות דברים, עושים עבודה יפה.

<מירב שמואלי: אבל אני רוצה לחזור למה שאת אמרת בתחילת הדברים - האחריות היא של הממשלה.

<מירב שמואלי: העמותות הנפלאות האלה לא יכולות לעשות את הדברים האלה לבד ואני רק אגיד, חוק הפיקדון, כל הדברים שכל כך מקשים על אוכלוסיית מבקשי המקלט בארץ הם עוד יותר מקשים על נשים.

<מירב שמואלי: זה רק מעצים תופעות כמו אלימות בין בני זוג וכו' וככל שהממשלה מקשיחה את המדיניות עוד יותר גוברים המקרים החמורים והקשים של ניצול מיני, אלימות במשפחה וירידה לזנות.

<מירב שמואלי: אני מבינה שעכשיו הברירה בין כליאה ממושכת לבין עזיבה למדינה שלישית, רביעית וחמישית בינתיים זה לא כולל נשים, חשוב מאוד שזה יישאר ככה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: את רוצה רגע להתייחס לסיפור שהם הציגו כאן על העניין שהיא חייבת עורך דין בשביל לעבור אצלך?

<הדס דריקס: אני לא חושבת.

<הדס דריקס: יש הרבה בקשות שמגיעות גם בלי.

<הדס דריקס: עוד פעם, זה נשים שהיו בתוך ההליך, יש להן מעמד של תושב ארעי בדרך כלל, הן מודעות לזכויות שלהן.

<הדס דריקס: צריך להפריד בין שני דברים: מי ששהתה ברישיון מכוח נישואים לאזרח ישראלי ומי שלא שהתה מעולם ברישיון.

<רחל זיו: חלק גדול מהנשים במקלטים כחלק מהאלימות לא החל התהליך המדורג, אין להן שום דבר, אין להן שום הליך.

מירב בן ארי: אני רוצה לבדוק את הטפסים האלה שאת מדברת.

מירב בן ארי: אותו טופס אם היא צריכה עורך דין או שהיא יכולה לבוא עם העובדת הסוציאלית.

<הדס דריקס: לא חייבת בעורך דין, נוכחות של האישה נדרשת בלשכה, זה הכל.

<דורית דגן: קיים עוד אבסורד אחד שאישה חסרת מעמד שנשואה לישראלי, שהופכת להיות חסרת מעמד לאחר- - - היא בעצם אסירה וברגע שהיא מחליטה שזהו, היא מגיעה למקלט, גם אם יש לה 4.5 שנים, חצי שנה לפני תום החמש שנים שהיא יכולה לקבל אזרחות מתבטל הכל, הכל מתבטל ופתאום היא צריכה להתחיל את כל התהליך מחדש ואת כל הוועדות שזה פשוט מזעזע.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: עורכת דין ליאת שטיינברג.

מירב בן ארי: מאיפה את?

<ליאת שטיינברג: אני עורכת דין שמתמחה בתחום הסדרת המעמד.

<ליאת שטיינברג: הגברת לאובל, ראש הדסק ויש את אלינור גולן שאתן שלושת ראשי דסק ש- - -

מירב בן ארי: את משרד פרטי?

<ליאת שטיינברג: אני משרד פרטי שמייצג לקוחות, נשים מוכות שצריכות לעבור תהליך של הוועדה ההומניטרית.

<ליאת שטיינברג: אני חייבת לציין ששמעתי הרגע את הדברים כאן של הגברת דריקס, לרגע זה נשמע ורוד ושאין בעיה.

<ליאת שטיינברג: המצב בשטח שונה לגמריי, לא מדובר ב-20 בקשות ואני אשמח אם הגברת דריקס תעביר את המידע הזה, כמה בקשות הוגשו וכמה בקשות אושרו וכמה בקשות לא עברו את הסינון של ראש הדסק, את שלושת ראשי הדסק, נשים שמחליטות שלמרות שכתוב שיש אלימות מצד הבעל, וכמו שאמרו הנשים כאן, תקופה ממושכת נמצאות כאן בהליך וגם כן גברת דריקס אמרה שהן נמצאות כאן במעמד תושבות ארעית ובכל זאת מוצאות לנכון להחליט מכוח סמכות שיש להן על פי הנוהל שהן לא מוצאות אפילו את הטעם להעביר את זה לוועדה.

<ליאת שטיינברג: זאת אומרת אותן נשים לא עוברות את הסנן של ראשי הדסק.

<ליאת שטיינברג: תחשבו איזה כוח מפלצתי, סליחה, עם כל הכבוד, יש לשלוש נשים שלא מעבירות אישה מוכה בכלל שהתיק שלה ידון בפני הוועדה, זה דבר שלא ייעשה.

קסניה סבטלובה: אלה בקשות שאנחנו נתקלות בהן.

<הדס דריקס: בסמכות של מנהלת שלנו לא שלנו.

<ליאת שטיינברג: של ראש הדסק, לפי הנוהל של ראש הדסק - - -

<הדס דריקס: לא, זה צריך לעבור גם בדרכה, לדייק.

<ליאת שטיינברג: לפי הנוהל היבש זה של ראש הדסק והחלטות, אני אומרת את זה כבעלת ניסיון, מתקבלות על ידי - - -

מירב בן ארי: כמה בקשות את מגישה בשנה?

<ליאת שטיינברג: אני אישית, חושבת, כמשרד פרטי יותר מ-20.

מירב בן ארי: יותר מ-20 בשנה.

מירב בן ארי: כמה את מקבלת תשובות חיוביות?

<ליאת שטיינברג: 95%, אני אגיד בעדינות, הבקשות נדחות וצריכות לעבור את כל ההליך של הגשת ערר, ייצוג משפטי של הגשת ערר, ייצוג משפטי שבדרך כלל גם כן של בית משפט מחוזי וכל זה כאשר - - -

<הדס דריקס: נדחות על ידי הוועדה או בראשי?

<ליאת שטיינברג: נדחות על ידי ראש הדסק, לא עוברות את הסנן הראשון כמו שאמרתי, בכלל לא זוכות להגיע לוועדה ואם הן זוכות להגיע לוועדה אז יש החלטה שחוזרת על עצמה שקראנו את הבקשה, במקרים שיש ילדים אפילו לא מהססים לרשום שילד לא מקנה מעמד, ולכן למרות האלימות ולמרות שיש ילד שהוא ישראלי הוועדה דוחה את הבקשה והאישה נשארת ללא מעמד.

<ליאת שטיינברג: וזו אותה אישה שהייתה כאן במעמד.

<ליאת שטיינברג: אני כמובן נותנת כבוד רב גם כן לפליטות, לכל אישה שחווה אלימות, ברור שצריך להוקיע את התופעה הזו.

<ליאת שטיינברג: אבל אני חושבת שיש הבדל עצום בין אישה שהייתה כאן בנישואין שהגיעה בעקבות נישואין, בעקבות הקמת משפחה במדינת ישראל, זכתה לקבל תושבות ארעית, יש לה כאן ילדים אזרחי המדינה והיא אוזרת אומץ, כמו שאמרה כאן מנהלת המקלט, אוזרת אומץ אחרי שלוש-ארבע- חמש שנים - - -

מירב בן ארי: סליחה שנייה, הילדים הם לא אזרחי המדינה - - -

<קריאה: אבא ישראלי - - -

מירב בן ארי: מאבא שלהם כן?

חנין זועבי: יש אבל יש אלה שלא רושמים את הבנים שלהם - - -

מירב בן ארי: יש גם כאלה אבל לא כולם זה לא נכון, לא כל הילדים האלה הם אזרחי המדינה.

<ליאת שטיינברג: אפשר להוכיח את זה על ידי בדיקת ד.נ.א.

<ליאת שטיינברג: האבסורד הוא, כמו שאמרתי, שילד לא מקנה מעמד לאמא ואז נוצר מצב שגם האמא, הקורבן, מגורשת, וגם הילד האזרח הישראלי מגורש כי הילד לא מקנה מעמד לאמא ואז אין לו זכות להשאר פה, הוא יכול ללכת למדינת המוצא של האמא ואז לחזור אם הוא יחפוץ בגיל 18 - - -

<יעל גולד: או גרוע מזה - - - יש צו עיכוב יציאה מהארץ לילדים והאמא מגורשת.

מירב בן ארי: משפט סיכום, כן.

<ליאת שטיינברג: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לגברת נטלי.

<ליאת שטיינברג: נטלי הגיעה אליי באמצעות המקלט של הגברת זיו, נפגשנו לפני מספר שנים על ידי ארגון אישה לאישה שביקשו את עזרתי.

<ליאת שטיינברג: זה תיק שכר מצווה דרך אגב, למען הסר ספק, אלה התיקים שאני עושה אותם מכל הלב כי אני חושבת שמגיע להם את ההגנה ואני חושבת שהמדינה לא נותנת מספיק את ההגנה הזאת.

<ליאת שטיינברג: ואני מבקשת לאפשר לנטלי להשמיע - - -

מירב בן ארי: אוקיי, לפני שאת נותנת זכות דיבור כי אני נותנת זכות דיבור.

מירב בן ארי: נטלי את מדברת עברית?

<נטלי סירבו: כן.

מירב בן ארי: אוקיי, את צריכה לדעת שהדיון הזה מצולם והוא לפרוטוקול, שתדעי שאין פה חיסיון על הדברים שאת אומרת ושהם יכולים לצפות בך.

מירב בן ארי: אז אם יש משהו, את לא קטינה אז אני מודיעה לך, אבל אם במשהו כאן מתוך הדברים האלה את באיזשהי סכנה של לחשוף אותך אז קחי בחשבון.

<נטלי סירבו: שמי נטלי, אני בת 34, אמא של איילין בת 8 שהיא אזרחית ישראל בגלל שאבא שלה יהודי ישראלי.

<נטלי סירבו: נולדתי במולדובה, אמי תמיד עבדה ואבא שלי היה חולני ואלכוהוליסט וככה הם איבדו את כל מה שהיה להם ובינתיים הוא כבר לא בחיים כרגע, מת.

<נטלי סירבו: אני מתרגשת - - -

<ליאת שטיינברג: אני מבקשת להקריא את זה בשמה כדי להקל עליה.

<ליאת שטיינברג: אני אתחיל מההתחלה ברשותכם: שמי נטלי, בת 34, אמא של איילין בת ה-8 שהיא אזרחית ישראל בגלל שאבא שלה יהודי ישראלי.

<ליאת שטיינברג: נולדתי במולדובה, אמי תמיד עבדה ואבא שלי היה חולני ואלכוהוליסט וככה הם איבדו את כל מה שהיה להם ובינתיים הוא כבר מת.

<ליאת שטיינברג: אמא שלי התגרשה והתחתנה שוב ואני גרתי אצל אמי ובעלה השני אשר התייחס אלינו באלימות מילולים וגם פיזית.

<ליאת שטיינברג: כבר בגיל נעוריי נאלצתי לעבוד למחייתי כי הבעל של אמא לא הסכים לתת לנו כלום.

<ליאת שטיינברג: הייתי נערה חסרת כל, חסרת חיים והרגשתי שאין לי סיכוי בעולם הזה ואז התחלתי לדבר עם גברים באינטרנט.

<ליאת שטיינברג: ככה הכרתי גבר ישראלי אשר הבטיח לי שאם אגיע לישראל הוא ידאג לי להכל ולא יחסר לי כלום.

<ליאת שטיינברג: כמו מטומטמת האמנתי לו.

<ליאת שטיינברג: ברחתי מהבית והגעתי דרך מצרים לישראל, הוא הסביר לי איך ומה לעשות.

<ליאת שטיינברג: הגעתי אליו לישראל בשנת 2001, אחרי זמן קצר שהגעתי אליו הבנתי שעשיתי את טעות חיי.

<ליאת שטיינברג: הוא לקח לי את הדרכון, העביד אותי ועשה בגופי כל מה שרצה.

<ליאת שטיינברג: אם הייתי מתנגדת הוא היה משתולל ומרביץ, לצאת מהבית כמובן שאסור היה לי או לדבר עם אנשים.

<ליאת שטיינברג: ככה כאשר אני לא יודעת מה לעשות, למי לפנות ואיך לברוח ממנו ולנסות לחזור למדינה שלי נשארתי אצלו ועשיתי כל מה שביקש.

<ליאת שטיינברג: כל לילה חלמתי על היום הזה שאני אמיצה ודמיינתי את עצמי בורחת ממנו ויכולה לקנות לי אוכל לבד ולא לפחד, חלמתי איך אני עושה את זה, דמיינתי אותי חופשייה עד שיום אחד החלטתי שהיום אני עושה את זה, בורחת!!! ברחתי ממנו, מהבית וברחתי לרחובות.

<ליאת שטיינברג: לא היה לי שקל בכיס ולא ידעתי לאן אני בורחת אבל אמרתי בלבי שעדיף למות ברחוב מאשר למות ככה אצלו בידיים.

<ליאת שטיינברג: הסתובבתי ברחובות חסרת כל, ישנתי ברחוב ליד פחי זבל, אכלתי משאריות אוכל שהיו בפחי זבל אבל למרות הכל הרגשתי מאושרת שהצלתי את חיי.

<ליאת שטיינברג: כאשר אני חיה ברחוב בלי לדעת מה אוכל מחר ומה יהיה איתי מחר פגשתי בחור ישראלי שהתחיל לדבר איתי ונראה נחמד, הוא קנה לי אוכל ושתייה והיה לי פתאום עם מי לדבר ולא להיות לבד.

<ליאת שטיינברג: בינתיים נכנסתי ממנו להריון, כשאמרתי לו שאני בהריון הוא לא אסכים שאלך והשתלט על חיי.

<ליאת שטיינברג: מצאתי את עצמי שוב בידיים של גבר ועכשיו אני גם בהריון.

<ליאת שטיינברג: אחרי כמה חודשים ילדתי את הבת שלי, זה היה האושר היחיד בחיי.

<ליאת שטיינברג: סוף סוף יש לי מישהו שאוהב אותי, מחייך אליי באהבה ואהבה אמיתית ולא שקרים כמו שהיו לי כל החיים בלי אהבה אלא רק ניצול.

<ליאת שטיינברג: נשבעתי שאתן לה את חיי ואעשה הכל כדי שיהיה לה טוב ולעולם לא תסבול סבל כמו שאני סבלתי בילדותי וניצול.

<ליאת שטיינברג: ברחתי עם הבת שלי למעון לנשים מוכות.

<ליאת שטיינברג: כל הזמן הזה שסיפרתי עד עכשיו אני נמצאת בישראל בלי מעמד, בלי קופת חולים, בלי אישור עבודה, את כל ההריון עברתי בלי בדיקות קופת חולים בכלל.

<ליאת שטיינברג: אחרי שילדתי עברתי בדיקת רקמות שהוכיחה שאיילין היא בת יהודי ישראלי ואז היא קיבלה אזרחות במקום.

<ליאת שטיינברג: לי לא נתנו כלום, משרד הפנים אמר לי לצאת מהארץ, אמר לי שאין לי זכות להיות כאן.

<ליאת שטיינברג: זה שהילדה ישראלית זה לא אומר שאת יכולה להשאר כאן.

<ליאת שטיינברג: במקלט לנשים מוכות בחיפה עזרו לי להשתקם, קיבלתי קורת גג, אוכל, בגדים לילדה שלי ועזרה נפשית.

<ליאת שטיינברג: שם הכרתי לראשונה את עורכת הדין אשר הגיעה למקלט ומאז דרכנו לא נפרדו כי היא מטפלת לי בהסדרת המעמד שלי בישראל.

<ליאת שטיינברג: עורכת הדין הסבירה לי שיש ועדה שתדון במקרה שלי במשרד הפנים ותחליט אם סיפור חיי שסיפרתי עכשיו וזה שאני אמא של קטינה אזרחית ישראלית מצדיק לאפשר לי להשאר איתה כאן בארץ ולגדל אותה כאן ולא במדינה שהיא לא ראתה מעולם ואין לה שום קשר אליה, ואין לי שום דרך לפרנס אותה שם.

<ליאת שטיינברג: עורכת הדין הסבירה לי שלצערה הוועדה מאוד אטומה וחסרת רגש גם לסיפור כמו שלי וזה - - - אז זה לא מקנה לי מעמד באופן אוטומטי אלא שאני צריכה לעזוב איתה לפי החוק היבש אלא אם הוועדה תחליט אחרת.

<ליאת שטיינברג: מאז ועד היום אני ועורכת הדין נלחמות וכעת התיק שלי תלוי בבית משפט כי משרד הפנים גם דחה את הערעור שהגשנו אליו.

<ליאת שטיינברג: לא בחרתי לעזוב את מולדובה ולא רציתי להכנס לארץ ולחיות פה בדרך לא חוקית.

<ליאת שטיינברג: מודה שטעיתי, הייתי טיפשה שהאמנתי לגבר הישראלי שבגללו באתי לישראל.

<ליאת שטיינברג: על כל זה אני מצטערת אבל הדבר האחרון שאני מצטערת עליו הוא שמכל סיוט חיי נולדה לי הבת שלי איילין, היא תלמידה מצטיינת - דרך אגב למי שרוצה לראות יש כאן

<ליאת שטיינברג: את תעודת ההצטיינות של הילדה - ילדה מהממת שעוטפת אותי בחום ואהבה שלא היה לי אף פעם בחיי.

<ליאת שטיינברג: בשבילה אעשה הכל כדי שיהיה לה טוב.

<ליאת שטיינברג: לכן אני נלחמת את מלחמתה כאן ומבקשת, תנו לי להשאר לגדל אותה כאן בישראל, הרי היא אזרחית שלכם, מדינת ישראל, למה אתם נלחמים בילדה הקטנה הזו?

<ליאת שטיינברג: איזה אבסורד זה שמשרד החינוך איתר אותה כתלמידה מחוננת ומצד שני משרד הפנים נלחם בה כדי לגרש אותה.

<ליאת שטיינברג: ובלי קשר לאיילין המהממת שלי אני פונה אליכם כאן בוועדה למעמד האישה, איך אתם רוצים לגרש אותי ולזרוק אותי כמו שק תפוחי אדמה?

<ליאת שטיינברג: מה פשעתי, מה עשיתי, מה ביקשתי?

<ליאת שטיינברג: אני שוב אומרת שטעיתי שהאמנתי לגבר הישראלי אבל נדמה לי שבנסיבות שלי היה מכובד יותר ומכבד יותר כאישה שלא מגיע לי פרס על זה שהגעתי בדרך לא חוקית לישראל.

<ליאת שטיינברג: אבל מדינת ישראל מכבדת נשים ועל אחת כמה וכמה אמהות ובמקרה כמו שלי לא מחליטה לגרש.

<ליאת שטיינברג: לקבל מכתב מראש דסק, אישה, שלא מהססת לכתוב שלא מצאה בסיפור חיי ובזה שיש לי ילדה טעמים הומניטריים זה פוגע, זה משפיל, זה לא נתפס.

<ליאת שטיינברג: זה לא הגיוני שאישה תכתוב ותחליט כזה דבר לאישה אחרת ככה בכזו קלות, זה פוגע ומשפיל לא פחות, אם לא יותר, מהדברים שסיפרתי לכם כאן שהיו בחיי.

<ליאת שטיינברג: אם חלילה אאלץ לחזור למולדתי, אני והבת שלי, נקבל עונש על מה שאנשים שפלים גרמו לי וביום מן הימים, כשהבת שלי תגיע לגיל 18 ואספר לה את סיפור חיי והיא תרצה לחזור למדינת אזרחותה ישראל, היא תבין שישראל היא מדינה טובה יותר ממולדובה אבל אישה שם היא כלי, כי ככה התייחסו ושפטו את אמא שלה.

<ליאת שטיינברג: אני מתחננת לפניכם, אל תעבירו את המסר הזה, תכבדו את האישה הקטנה בת ה-8 שיש לי בבית ותנו לי לגדל אותה כאן בכבוד.

<ליאת שטיינברג: אני לא מבקשת כלום אלא רק לאפשר לי לעבוד, לגדל את הבת שלי ולקבל קופת חולים כי אם אני חולה היום אין לי איך לטפל בעצמי כי פרטי זה המון כסף ובסופו של דבר מי שסובל מזה הכי הרבה שאני חולה וחסרת אונים זו הבת שלי.

<ליאת שטיינברג: אני מודה לכם שהקשבתם לדבריי.

<ליאת שטיינברג: זאת הפעם הראשונה שמישהו מקשיב לי כי במשרד הפנים אפילו לא הסכימו לראות או להקשיב לי.

<ליאת שטיינברג: תודה לכולם, נטלי.

קסניה סבטלובה: כל מילה מיותרת מעבר לזה, הסיפור הזה, אבל זה מאות סיפורים.

קסניה סבטלובה: היא סיפרה, היא אמיצה, זה מאות נשים שפונות אלינו, כי יש כאלה שלא פונות - - -

<ליאת שטיינברג: אני חושבת שהדברים האלה זה אפילו אותי, כמה שאני חיה את זה ביום יום, כל פעם שאני נתקלת במקרה כזה וכשאני רואה את הילדה שלי או שהיא שולחת לי את תעודת ההצטיינות בווטסאפ ומתרגשת ואני מתרגשת איתה.

<ליאת שטיינברג: זו פשוט בושה למדינת ישראל להתייחס ככה לנשים.

<ליאת שטיינברג: על אחת כמה וכמה לאמהות.

<ליאת שטיינברג: אני רוצה ברשותכם לסכם את זה ולהגיד לכם שהתמונה היא לא ורודה כמו שראש הדסק ניסתה לצייר, הרבה יותר עגומה ממה שאפשר לתאר כאן בזמן הקצר שיש לנו.

<ליאת שטיינברג: ואני חושבת שיש פתרון, לפחות חלקי, ואני חושבת שלוועדה יש את הכוח, בוודאי את הנכונות, לשנות ולקדם את הדברים.

<ליאת שטיינברג: אני חושבת שצריכה להיות שאלה יזומה מצד נציגת משרד הפנים כאשר זוג בא לראיון או לחידוש אשרה כאשר היא אחת על אחת בדרך כלל, זה בדרך כלל נשים או נציג, נציג או נציגה, שיושב מול אותה אישה זרה שבאה להסדיר את המעמד, לשאול שאלה יזומה - יש אלימות, יש משהו שמפריע לך במשפחה, יש משהו שאת רוצה להגיד לנו ולא נשתף את בן הזוג שלך.

<ליאת שטיינברג: ואז באותה יסודיות שהם יודעים לפסול כנות הקשר אותה פקידה יכולה לבחון כנות הקשר ולהחליט לחרוץ גורלות, ככה שתהיה לה את אותה רגישות ואולי אפילו הכשרה מסויימת כדי לזהות את המימיקות של אותה אישה ולהבין שיש כאן בעיה וצריך להעביר את זה לטיפול.

<ליאת שטיינברג: זו שאלה שצריכה להיות יזומה מצד נציגת משרד הפנים.

<ליאת שטיינברג: ובמידה ועולה חשד צריך להעביר את זה לגורם ספציפי - - -

קסניה סבטלובה: זה קריטריונים של אותה ועדה - - -

מירב בן ארי: עורכת דין גלית בס, בבקשה.

<ג'ני סטפנוב: אני עורכת דין ג'ני סטפנוב ועורכת דין גלית בס, אנחנו מתמחות בתחום מעמד דיני משפחה.

<ג'ני סטפנוב: ורצינו להעלות נושא אחר, שאותן נשים שנשואות לגברים ישראלים שסובלות מאלימות הן פיזית והן כלכלית פוחדות פשוט להגיש תלונה.

<ג'ני סטפנוב: ברגע שהן יודעות שהן מגישות תלונה, יש להן כבר ילדים, כמו שדובר במקרה הזה, ילדים שיש להם אזרחות ישראלית, הילדים הופכים לקלף מיקוח, מלחמה.

<ג'ני סטפנוב: אין להן אפשרות להגיש תביעות בבית המשפט כי מה שקורה בפועל, ברגע שהבעל לא משתף פעולה עם ההליך המדורג מבטלים להן את ההליך.

<ג'ני סטפנוב: כמו שנאמר פה הן גם לא יודעות שהן יכולות לפנות דרך נוהל אחר ולקבל אולי בסופו של דבר את האזרחות.

<ג'ני סטפנוב: אבל מה שקורה בפועל הן כל הזמן נמצאות תחת פחד שמחר או מחרתיים יבטלו להן את האזרחות, ואין להן כוח ואין להן כוח לטפל במשהו אחר כמו למשל, אחרי שסבלו שנים רבות מאלימות כלכלית לדרוש מזונות כדי שיוכלו איכשהו להתקיים ולעזור לילדים.

<ג'ני סטפנוב: אין להן אפשרות, הן פוחדות להגיש תלונות כי פתאום מחר יכולים לגרש אותן מהארץ, לעשות צו עיכוב יציאה מהארץ לילדים.

<ג'ני סטפנוב: שבסופו של דבר אותה אישה כל מה שהיה לה, כל אור שהיא ראתה זה הילדים שלה צריכה לעזוב את הארץ והילדים לא יכולים לצאת.

<ג'ני סטפנוב: או שההיפך, היא צריכה לחזור למציאות ממנה היא ברחה כשהיא התחתנה עם אותו ישראלי ולקחת את הילדים שפתאום מגרשים אותם למציאות שהם לא מכירים.

<ג'ני סטפנוב: אין להם גם אפשרות לפנות לסיוע משפטי שבסופו של דבר כשהם נמצאים על סף שיכולים לבטל אזרחות סיוע משפטי לא כל כך מאפשרים להם עורך דין מטעם המדינה - - -

מירב בן ארי: את הדברים האלה שמענו, אם יש משהו שלא שמענו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: עורכת דין אביטל בגין מהסיוע המשפטי?

<אביטל בגין: אנחנו בנושא של סחר בבני אדם אנחנו נותנים סיוע משפטי מלא וליווי.

<אביטל בגין: כשמדובר באישה שהיא לא קורבן סחר הסמכות שלנו לסייע בנושא מעמד והשלמת תהליך המדורג היא רק במקרה שהקשר עדיין קיים.

<אביטל בגין: וכשהקשר פוקע אנחנו בעצם יוצאים מהתחום של חוק האזרחות, ולכן לסיוע המשפטי אין סמכות.

<אביטל בגין: למרות זאת יש נשים שמגיעות אלינו חסרות מעמד וסובלות מאלימות, אנחנו כן מקבלים אותם לראיון בשביל לתת ייעוץ, גם מספרים על הוועדה ומנסים לתת קווים ראשוניים להגיד לה, את עומדת בקריטריונים, את לא עומדת בקריטריונים - - -

מירב בן ארי: אם אישה היא עם מעמד ארעי שבאה לפה והתחתנה היא לא יכולה לקבל סיוע?

<אביטל בגין: במסגרת ההליך המדורג היא יכולה לקבל - - -

מירב בן ארי: במדורג.

מירב בן ארי: אבל נגיד נשים שהן חסרות מעמד בכלל הן כמובן לא זכאיות לסיוע כי זה חלק מהזכויות של אזרחים.

מירב בן ארי: אם היא נמצאת במצב שהיא בהליך מדורג אז היא כן זכאית לעורך דין מהסיוע?

<אביטל בגין: בתהליך מדורג היא תהיה זכאית לסיוע כי מבחינת הסמכות של הסיוע הוא יכול לטפל בענייני חוק האזרחות, לא יכול לטפל בענייני חוק הכניסה לישראל.

<אביטל בגין: לכן ברגע שהקשר פוקע והיא יוצאת מההליך המדורג אז היא - - -

<ליאת שטיינברג: היא לא יכולה לקבל - - -

<אביטל בגין: דבר נוסף שחשוב שאנחנו כן יכולים לעשות זה שאנחנו כן יכולים לתת סיוע, יש 49 מדינות שחתומות על אמנת הפרוצדורה האזרחית שלהם אנחנו יכולים לתת סיוע משפטי כמו לאזרחי מדינת ישראל, לא בנושא המעמד אבל בנושא המזונות, בנושא צו הגנה, בנושא אבהות.

<אביטל בגין: כל הנושאים האלה, זה כל מדינות, אין שם הרבה מדינות אפריקה במדינות האלה אבל יש את כל מדינות אירופה ומזרח אירופה, מצרים, מרוקו, יש עוד כמה.

<קריאה: אבל זה לא בענייני מעמד.

<אביטל בגין: ענייני מעמד אין לנו סמכות גם - - -

מירב בן ארי: היא אמרה, זה ברור.

מירב בן ארי: תודה אביטל.

מירב בן ארי: עורכת דין איילת רזין.

<איילת רזין בית אור: אני היועצת המשפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

<איילת רזין בית אור: הדיון נקרא שקופות ואני רוצה לתת קול לשקופה אחת שמלווים במרכז סיוע באר שבע.

<איילת רזין בית אור: אני קוראת לה א' אבל יש גם ג' ו-ד', יש כמה כאלה.

<איילת רזין בית אור: א' התחתנה עם אזרח ישראלי מהדרום, היא הגיעה מעזה, 20 שנה היא חיה בישראל.

<איילת רזין בית אור: יש להם מספר גדול של ילדים, אני משתדלת לא לתת פרטים יותר מדיי מזהים כי א' היא בסכנת מוות.

<איילת רזין בית אור: היא אזרה אוז, התלוננה, בעלה נשפט לעונש מאסר אבל מאותו רגע חייה בסכנה קיומית לא רק מצד בעלה אלא מצד כל המשפחה שלו.

<איילת רזין בית אור: הוא כמובן דיווח למשרד הפנים שהם כבר לא בני זוג ומזה שנה וחודשיים - - - לפני שנה וחודשיים הוגשה בקשה לוועדה ההומניטרית ועדיין אין תשובה - - -

<הדס דריקס: אבל זו לא ועדה שלנו, אני חייבת להגיד את זה.

<איילת רזין בית אור: סליחה רגע, בסדר, זה עוד משהו שחשוב לדבר עליו - - -

<הדס דריקס: אבל זה לא קשור אליי.

<איילת רזין בית אור: בסדר, אני מעלה את הטענה.

<איילת רזין בית אור: צעקו שם שצריך עורך דין אז אני אומרת שבמקרה הזה גם עורך דין לא ישיג ולולא התערבותה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שמלווה את המקרה הזה ופנתה לשר הפנים וביקשה להאריך לה מעת לעת את האשרה היא הייתה מגורשת בחזרה וגם שם גזר דינה מוות כי היא נתפסת כמשת"פית עם המשטרה מסיבות כאלה ואחרות.

<איילת רזין בית אור: אז אני אומרת, גם עורך דין לא מספיק.

<איילת רזין בית אור: אני רוצה לשים זרקור באמת על פרק הזמן שבו היא לא מקבלת מענה מהוועדה ההומניטרית ושוב, יש גם ב' ו-ג' לא רק א', יש שלושה מקרים שאנחנו מכירים במרכז סיוע באר שבע, ולא רק, שהוועדה ההומניטרית שנה וחודשיים לא נותנת מענה למקרה הזה.

<איילת רזין בית אור: דובר פה, הקשבתי לדברים שלך, אמרת שמספר חודשים - - -

<הדס דריקס: אבל זו לא אותה ועדה- - -

<איילת רזין בית אור: ועדה הומניטרית.

מירב בן ארי: רגע, רגע.

<הדס דריקס: היא מסתכלת עליי אז אני מגיבה לה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: את רוצה להוסיף עוד משהו?

<איילת רזין בית אור: אני רק רוצה להוסיף שזה נשים גם מאתיופיה, גם מרוסיה וגם נשים פלשתינאיות.

מירב בן ארי: אוקיי אנחנו לקראת סיכום.

מירב בן ארי: התייחסות שלך, התייחסות של משרד הרווחה, בבקשה.

<הדס דריקס: לגבי הפלשתינאים יש את תיקון חוק הכניסה לישראל, יש את הוראת השעה שלנו בכלל אין סמכות לדון בבקשות האלה.

<הדס דריקס: יש ועדה מיוחדת שהוקמה על ידי שר הפנים - - -

מירב בן ארי: שזו הוועדה ההומניטרית הזו.

<הדס דריקס: כן, שהיא מוסמכת לדון - - -

מירב בן ארי: אוקיי וההתייחסות שלך למה שהיה כאן כולל לגברת הצעירה שהגיעה לכאן.

מירב בן ארי: שאגב, המקרה שלה זה כבר בבית משפט, הוועדה לא יכולה להתערב, גם חברות הכנסת לא יכולות להתערב ברגע שזה מגיע לבית משפט אבל - - -

<הדס דריקס: אבל כן בקשות שמועלות לוועדה הבין משרדית מה שנבדק זה מכלול נתונים בהם משך הזמן שהזרה שוהה בישראל, אם היא שהתה באופן חוקי או לא חוקי, האם היא עובדת, איזה משפחה יש לה בארץ או בארץ המוצא, אנחנו בוחנים את הזיקות שלה לישראל אל מול הזיקות שלה בחו"ל.

מירב בן ארי: חוץ מהזיקות שלה יש גם לב בתוך הסיפור הזה?

<קריאה: לא.

<הדס דריקס: יש לב - - -

מירב בן ארי: אני אסביר לך.

מירב בן ארי: האם כשאת בודקת את אותה אישה, האם את בודקת את ההיסטוריה שלה?

מירב בן ארי: עזבי רגע את הזיקה, ההיסטוריה, איך היא הגיעה לישראל, מה היא עברה, מה המערכת שהייתה לה כאן.

מירב בן ארי: זאת אומרת, חוץ מהחוק היבש, הזיקה, מתי הגיעה, מה הסיפור.

מירב בן ארי: כי ראית מה היה כאן, אני אומרת לעצמי בסדר, אני לא הפכתי אתכם עכשיו למשרד הרווחה, תיכף משרד הרווחה יתייחס.

מירב בן ארי: אבל חייב להיות בתוך הנתונים היבשים איזשהו - - - נמצאת כאן אישה שעברה מסכת של התעללויות, שאגב אני בטוחה שהיא לא היחידה, קסניה אומרת, ובצדק, שמגיעים אליה מלא כאלה והנשים במקלטים רואות אותם.

מירב בן ארי: השאלה מה הם אותם, חוץ מהקריטריונים היבשים, מה עוד את שמה בתוך הסל הזה כשאת בודקת פניות כאלה ולמה כל כך הרבה פניות אתם מסרבים להן.

מירב בן ארי: בסוף הרי הנשים האלה הגיעו לכאן כי מכרו להן איזשהו סיפור שמסתבר שמה שנקרא זה לא האמת, והיא לא כאן יום יומיים, רובן נמצאות פה כמה שנים הן באו, לחלק יש ילדים.

מירב בן ארי: אני באמת שואלת, איך אפשר להגיד לאישה כזאת ושוב זה לא לגופו של אדם, אלא זה לגופו של עניין, איך אתם מסרבים לכל כך הרבה נשים כאלה?

<הדס דריקס: קודם כל אני רוצה להגיד שבמקרה שיש ילד שהוא אזרח ישראלי - - -

מירב בן ארי: אז למה לגרש את האם?

<הדס דריקס: אני מעבירה את זה לוועדה הבין משרדית שכל הגורמים שיושבים שם יתנו את העמדה שלהם לגבי אותו מקרה.

מירב בן ארי: אם יש כאן ילד למה לגרש את אמא שלו, תסבירי לי את הרציונל.

<הדס דריקס: זאת לא החלטה שלי, זה עולה לוועדה ששוקלת את מכלול - - -

מירב בן ארי: מי זו הוועדה, של איזה משרד זה?

<הדס דריקס: אמרתי, יש נציגים של משרד הרווחה, משרד הבריאות, ביטוח לאומי, משרד החוץ, משטרה.

מירב בן ארי: אוקיי, אנחנו נטפל בסיפור הזה - - -

<קריאות: - - -

חנין זועבי: יש פרוטוקול - - -

קסניה סבטלובה: מהניסיון שלי כולם עם ילדים.

מירב בן ארי: התייחסות של משרד הרווחה.

<אפרת שרעבי: יש לי כמה נקודות אני אגיד אותן בקצרה.

<אפרת שרעבי: ההחלטה שלנו לתקצב את ה-10 מיליון לאוכלוסייה שהיא בקצה רצף הסיכון והצורך בהגנה אפשר לחלוק על שיקול הדעת הזה - - -

מירב בן ארי: לא חלקנו על זה.

<אפרת שרעבי: אפשר, היו פה כאלה שאמרו - - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו חושבים שאנחנו רוצים לדעת לאן הכסף מגיע.

<אפרת שרעבי: תקבלו את הפירוט אבל אפשר לחלוק על שיקול הדעת שלנו אבל התקציב הזה באמת מיועד למימון של מכסות במסגרות חוץ ביתיות קיימות כדי לעבות את השירותים ולתת באמת סיוע והגנה למי שנמצא בתהליכים של - - - שלנו וזה באמת, דיברו פה על אלימות, אבל זה כולל מצוקות אחרות נוספות שאנשים חיים בהם במצוקה מאוד קשה, זה נקודה ראשונה.

<אפרת שרעבי: התכנית הכללית שלנו דיברה על 40 מיליון שאז באמת יש מכלול של מענים גם בתחום האלימות במשפחה בקהילה, כולל הנגשה לשונית שדיברה חברת הכנסת.

<אפרת שרעבי: ברגע שנקבל את מלוא התקציב אנחנו נוכל לרשת - - -

קסניה סבטלובה: איך מתוקצבת ההנגשה הלשונית?

מירב בן ארי: גברתי, תתייחסי, תיכף חברות הכנסת יגידו מה שהן רוצות ואנחנו נסיים.

<אפרת שרעבי: בכל מקרה ברגע שיתקבל מלוא התקציב, בעזרת השם, אז אנחנו נוכל באמת לרשת את זה בשירותי רווחה נוספים לאוכלוסיות שדיברנו עליהן.

<אפרת שרעבי: אני רוצה לומר שגם מעבר לשירותי הרווחה שאנחנו נותנים כיום ש-14% מהאוכלוסייה במקלטים, קרוב ל-100 נשים הן חסרות מעמד.

<אפרת שרעבי: מתוך 700 נשים שנמצאות במקלטים 100 מהן הן חסרות מעמד.

<אפרת שרעבי: גם שם אנחנו נתקלים בקשיים משום שיש חסמים נוספים כמו דיור, תעסוקה, קצבאות קיום של ביטוח לאומי ודיור שאנחנו מתקשים - - - גם שירותי הרווחה לבדם ככל שירצו וככל שליבם יהיה פתוח וידם תהיה משגת אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.

<אפרת שרעבי: אני מקווה שהוועדה שיושבת היום בראשות פרופ' מור יוסף תוציא בשורה ויהיה איזשהו שילוב ידיים של משרדי הממשלה שתוכל לתת באמת מענים יותר מרושתים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: גלית ממשרד החינוך ביקשה גם להתייחס, מה התפקיד שלך במשרד?

<גלית קריז'ק: אני מדריכה מחוזית בנושא כישורי חיים ומרכזת את המערך הייעוצי טיפולי בבית ספר ביאליק רוגוזין שאתם בוודאי מכירים, מרכזת את האוכלוסייה של ילדי העובדים הזרים הפליטים.

<גלית קריז'ק: אני רוצה קודם כל על ההזמנה של משרד החינוך לוועדה כזו כי אני חושבת שזה מעיד על ההבנה שבאמת רבות מהנשים האלה הן בעלות ילדים שנמצאים בתוך המעגלים האלו של האלימות.

<גלית קריז'ק: התייחסת בדברייך לנושא של reaching out ואני רוצה לומר שה-reaching out העיקרי נעשה לרוב בקהילה, בבתי הספר, על ידי הספר הייעוצי החינוכי שמייצר את הקשר הראשוני עם הנשים האלו.

<גלית קריז'ק: הן באמת לא יודעות לאן לפנות.

<גלית קריז'ק: המקום שלהן של הצורך בהגנה, הצורך בהבנה כל כך משמעותי וגם בבתי הספר אין את המתרגמים האלו שיוכלו לעשות את העבודה ברמה של תקנים.

<גלית קריז'ק: עדיין יש תקנים של מתרגמים, מה שנקרא מגשרים, לאוכלוסייה האתיופית.

<גלית קריז'ק: לאוכלוסיות אחרות, מוחלשות יותר, לטיגריניה למשל אין תקנים בבתי הספר מה שלא מאפשר בעצם את היכולת שלהם להרגיש את הביטחון ולעשות את ההנגשה המשמעותית הזו.

<גלית קריז'ק: הילדים האלו, אם אנחנו מדברים על נשים שבויות, אנחנו מדברים על ילדים שבויים עוד יותר שנקרעים הרבה פעמים בין האבא לאמא.

<גלית קריז'ק: אתם התייחסתם הרבה למקומות שבהם לילדים האמהות האלה מגיעות למקלטים, חברת הכנסת זועבי וגם חברת הכנסת קסניה דיברה על המקום של הילדים שלא מגיעים דווקא למקלטים, אלה שנמצאים עדיין בקהילה וזקוקים למענה רחב יותר.

<גלית קריז'ק: הקושי הגדול בסיפור הזה הוא באמת יצירת ההבנה של גודל התופעה על ידי זה שנגיע לאוכלוסייה הזו ונאפשר להם לספר את הסיפור כדי שנוכל לתת מענה מתאים לא רק לאוכלוסיות הקצה שדיברנו, וזה מאוד חשוב, ונוכל לתת את המענה המתאים בקהילות אנחנו צריכים להבין את התופעה ואת ההיקף הזה והדבר הזה יכול להעשות רק על ידי זה שנעשה reaching out על ידי הצוותים ואין לנו את היכולת לעשות את זה היום בתקציבים ובדרכים שלנו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת חנין, בבקשה, את רוצה להתייחס, ממש בדקה.

חנין זועבי: אני חושבת שיש שתי בעיות מרכזיות.

חנין זועבי: מה שהיא דיברה עליו, reaching out, מה התופעה, מה גודל התופעה, הנשים שהן יותר פוחדות לא מתלוננות.

חנין זועבי: הדבר השני, השקיפות, זה בעיני הכי מרכזי, השקיפות של הפרוטוקולים של הוועדה הזאת, איך היא עובדת.

חנין זועבי: 20 בשנה, חלאס מספיק בשבילי המספר הזה, המספר הזה אומר הכל.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להקנות מעמד למשרד הרווחה, למקלטים מול הוועדה ההומניטרית.

חנין זועבי: כלומר, היא עובדת מאחורי הקלעים והעמותות שהכי מרכזיות בתחום הזה אין להן שום גישה לוועדה, אני חושבת שצריכים גם לתת מעמד לעמותות ולמקלטים בתוך הוועדה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: קסניה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: קודם כל אני שמחה שאנחנו נתנו פה פתחון פה לפחות לכמה קולות של הנשים השקופות שבדרך כלל לא מגיעות לרמה הזאת של גם אומץ ופה צריך להגיד לנטלי כל הכבוד, כי זה לא פחות מאומץ בלתי רגיל.

קסניה סבטלובה: כי אני פה יודעת, יש עכשיו כמה נשים פה במשכן שאנחנו הזמנו אותן לדיון, הן חששו להכנס, הן לא נכנסו כי הן מפחדות.

קסניה סבטלובה: אז כל הכבוד לה כי היא קולן של מאות.

קסניה סבטלובה: זה לא 20 בשנה, זה לא 30, זה מאות, מאות של נשים כאלה שנמצאות במצב איום ונורא.

קסניה סבטלובה: לא יכול להיות שתלונה על אלימות תסתיים בגירוש וזה מה שקורה עכשיו בעצם.

קסניה סבטלובה: לא יכול להיות שאישה שמעיזה סוף סוף לצאת נגד המתעלל שלה היא והילדים שלה הם אלה שישלמו את המחיר, לא הגבר המתעלל, הוא בסדר, הוא נשאר, הוא ממשיך עם החיים שלו, היא זאת שתגורש מהארץ.

קסניה סבטלובה: הילדים שלה יאבדו פה את החיים שלהם שהם בעצם נולדו לתוכם, הם לא ילדים שבאו מחוצלארץ.

קסניה סבטלובה: אז קודם כל אי אפשר לקשור את הדברים האלה של תלונה על אלימות - גירוש.

קסניה סבטלובה: תלונה על אלימות לא שווה לגירוש, תלונה על אלימות שווה לחקירה במשטרה של אותו בעל, לא לגירוש של אותה אישית.

קסניה סבטלובה: שנית, כשאנחנו מדברים על ועדה הומניטרית וגם לא ועדה בין משרדית, זה גופים שונים, אז אי אפשר שרק על פי הקריטריונים העלומים שעורכי דין אפילו לא יודעים אותם מתקבלות החלטות שהן הרות גורל.

קסניה סבטלובה: אתם הורסים משפחות של בני אדם.

קסניה סבטלובה: נשים שהן חלשות, מוחלשות מעצם היותן נשים קודם כל.

קסניה סבטלובה: אז פה צריך באמת לשנות את הקריטריונים ואני אשמח אם אנחנו גם נדרוש תשובות לגבי אותו סינון שאני שמעתי על זה ראשונה אבל הבנתי עכשיו מאיפה כל הקולות האלה, מאיפה כל התלונות האלה שמגיעות אליי, זה נשים שהן בכלל לא מגיעות לרף שיבדקו את הבקשה שלהן.

קסניה סבטלובה: קודם כל לבקש את התשובה, נבדוק מה קורה עם הוועדה הבין משרדית וגם אני חושבת שנציגים של המשטרה צריכים להיות פה מבחינת ההליך.

מירב בן ארי: מה כל כך דחוף שלא דיברנו?

<מירי ברברו אלקיים: תוציאי בקשה לא רק להבין לאן ה-10 מיליון האלה איך הם מפוזרים אלא למה רק לפתרונות מחוץ לקהילה.

<מירי ברברו אלקיים: זה 10 מיליון ₪ זה לא מעט - - - רק למה זה לא ניתן - - -

<עלוה קולן: 2017 או 2018 כי הם אמרו באוגוסט שהכסף הועבר.

<עלוה קולן: אוגוסט 2017 אז עכשיו פתאום זה ל-2018.

<עלוה קולן: זה גם ל-2017 וגם ל-2018.

מירב בן ארי: כן, מה רצית להגיד?

<יעל גולד: על אותו נושא כי אנחנו מקבלות אותם אבל אני לא יכולה לזרוק לרחוב אישה עם ארבעה ילדים.

<יעל גולד: ואז היא נתקעת, היא גם תופסת מקום של אישה אחרת וגם מבחינתה זה לא חיים לחיות שנה במקלט.

מירב בן ארי: כן, צמרת מה רצית?

<צמרת הרשקו: רק הערה קטנה שחברת הכנסת קסניה דיברה עליה לקראת הסוף - עוד גורם אחד שכמעט בכלל ולא דיברנו עליו זה המשטרה והמשטרה פה היא גורם מאוד מאוד חשוב כי הרבה פעמים הם הכתובת הראשונה של האישה אם בכלל היא מעזה להגיש תלונה.

<צמרת הרשקו: רק לפני חודשיים היה מקרה שאישה חסרת מעמד באה להגיש תלונה נגד בן הזוג האלים שלה והיא נעצרה לפני גירוש.

<ליאת שטיינברג: אני רק רוצה להגיד כאחת שבאמת חיה את זה בשטח כמו שאמרתי אני אשמח לשתף פעולה עם כל מי שצריך כאן מכם כדי - - - לי יש הצעת ייעול איך לפתור את הדבר הזה, אפשר לפתור את הדבר הזה ויש דרך רק צריך פשוט נכונות ואני מוכנה כמובן - - - בהכל.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הדיון ברשותכם.

מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, למשרדי הממשלה, לארגונים החברתיים, עורכות הדין שהגיעו לכאן במיוחד ולך, נטלי, ששיתפת אותנו בסיפור, שגם אם לא קראת המסר עבר, גם ריגשת אותנו מאוד, אני באופן אישי מאוד התרגשתי, גם חברות הכנסת, כל מי שישב פה, לא יכל להיות אדיש לסיפור שלך.

מירב בן ארי: אמרתי כשהיית בחוץ שהסיפור שלך באופן אישי אנחנו לא יכולים כוועדה להתערב בגלל שאת בתוך הליך משפטי אבל אני מאוד מקווה שהגב שקיבלת פה והתמיכה תעזור לה לאן שתגיעי.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מקווה, אני אומרת לך באופן אישי שבאת לפה ושיתפת, זה לא פשוט, בטח שזה ועדה מצולמת אז כל הכבוד לך, אני מאוד מאוד מקווה שתשארי כאן, אנחנו כמדינה צריכים להתעקש שתשארי, לא שתלכי, אבל את יודעת, אני עדיין לא בוועדה המשרדית, זה משהו אישי לך.

מירב בן ארי: אני רוצה עכשיו ברמה משרדית – ראשית ה-10 מיליון שקלים האלה, אני רוצה מסמך ברור: האם זה תקציב 2017, אם כן, לאן מתכוון הכסף ללכת.

מירב בן ארי: אם את עושה דירות, אם את עושה משהו מחוץ לקהילה, אם את מחזקת את המקלטים, אם את מחזקת את מסילה, אם את מחזקת את אסף.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מה, אני רוצה לדעת בדיוק לאן הולך הכסף.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, אם כל הכסף הזה ימוצה וכולו יבוזבז, אני קוראת, את תהיי בטוחה שכמו שאני עוזרת לציפי נחשון בדברים שלה אני אעזור גם לך, אני מכירה קצת את שר האוצר, אני מבטיחה לך פה לפרוטוקול אם תסיימו את הכסף, כמובן ואנחנו נראה שיש עוד, אני מבטיחה לך שאני אהיה שם לטובת העניין.

מירב בן ארי: אני פשוט לא הבנתי לאן הולך הכסף כי הן אומרות ובצדק, אני צריכה להוציא אותה מהמקלט למסגרת - האם אני נותנת לה סיוע בשכר דירה, האם אני נותנת לה את אותו סיוע בריאותי שהיא צריכה.

מירב בן ארי: ואין כאן אישה - - - את תוציאי לנו מסמך מסודר ואני רוצה לדעת לאן הכסף הולך.

מירב בן ארי: כי יש נטייה להעביר כספים ובסוף, כמו שאנחנו רואים, יש משרדים שלא מבזבזים.

מירב בן ארי: אני רוצה שתבזבזי ואחרי שתבזבזי אם ייגמר אני מבטיחה לך, הנה פה כולם שומעים, שנעזור לקבל עוד ומי שמכיר אותי יודע שצריך אנחנו מתגייסים.

מירב בן ארי: זה אחד.

מירב בן ארי: דבר שני, לעניין של משרד הפנים.

מירב בן ארי: את הולכת להגיש לנו לוועדה בדיוק כמה בקשות קיבלתם, מתוך כמה בקשות מה ההליך.

מירב בן ארי: אני רוצה לראות את הטופס שהיא צריכה למלא, אני רוצה לדעת אם היא צריכה עורך דין או שהיא יכולה לעשות את זה לבד.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת.

מירב בן ארי: אמרו לי אותו דבר בחד הוריות שהיא יכולה לקבל סל מהמדינה, תקשיבו טוב, סל מהמדינה לסבסוד בצהרונים וקייטנות, קיבלתי את הטופס, אני בטופס החמישי נשברתי, אני, שאני גם למדתי קצת משפטים בחיי, נשברתי, אמרתי, לא פלא שמתוך 6 מיליון אתן יודעות כמה נשים קיבלו את הסיוע?

מירב בן ארי: 100, בכל העשר שנים 100, למה?

מירב בן ארי: נשברתי בטופס.

מירב בן ארי: אז תשלחי את הטפסים.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת מה הקריטריונים לפיהם אתם מחליטים, הכל הרי בשקיפות מלאה - - -

<הדס דריקס: זה כתוב בנוהל.

מירב בן ארי: הכל תשלחי לנו.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת בדיוק על מה מדובר.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת אפילו מי יושב בוועדה.

מירב בן ארי: ואני רוצה לדעת שבנושא של נשים וילדיהן כמה בקשות של נשים עם ילדים זה בוועדה הזאת שאתם חלק ממנה, הבין משרדים, כמה מתוכם אישרתם.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת כמה דחיתם על הסף ולמה.

מירב בן ארי: אני אומרת לך, אם היית באה לכאן, ובאמת אני התייחסתי אלייך ממש בכפפות של משי כי אני לא אוהבת להאשים פקידים, אני גם לא חברת כנסת שמשתלחת בפקידים.

מירב בן ארי: בסוף כולכם עושים את העבודה שלכם ויש לכם מדיניות.

מירב בן ארי: אבל אני אומרת לך ממש בעדינות, אבל בנחרצות, אני רוצה לדעת איך יכול להיות שבמשך שנה רק 20 נשים.

מירב בן ארי: היא מדברת על מאות, אנחנו מכירים פה, חברות הכנסת הזדעקו בצדק, משהו לא הגיוני, את יודעת, עוד פעם, להבדיל, אתמול היינו בדיון כאן בוועדה על הטרדות מיניות, להבדיל כן, פתאום את מגלה שב-50 מוסדות בארץ אין תלונה על הטרדה מינית.

מירב בן ארי: את אומרת, מה?

מירב בן ארי: הכל בסדר?

מירב בן ארי: אין גברים ונשים.

מירב בן ארי: לא, מסתבר שמשהו בדרך בנוהל לא עובד.

מירב בן ארי: אז הנה אני אומרת, תבדקו את עצמכם ואנחנו נבדוק אתכם.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להגיד למשרד הרווחה שאנחנו כאן בסוף המושב הזה שזה סוף מרץ, כנראה שנאריך בעוד שבוע בשביל התקציב.

מירב בן ארי: אבל אתם תבואו לפה ותדווחו לנו על 10 מיליון ₪ אוקיי?

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת כי עלוה שם אמרה, בצדק, אנחנו מחכים לכסף הזה, אני רוצה לדעת, והיא תשב פה ואני אשב כאן, יכול להיות שתשב פה עאידה ואני אשב לידה ואת תגידי לנו לאן הולך הכסף.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד אחרון.

מירב בן ארי: ראשית היה פה איזשהו ויכוח, אני חושבת שהנושא הובהר.

מירב בן ארי: באה קסניה, נתנה כאן דיון, יש נשים מסויימות בעיקר, אנחנו תוך כדיי, היה כאן איזשהו אירוע, הייתה אי הבנה, אני חושבת שההבנה ברורה, בסוף אנחנו מתייחסים לנשים כשקופות, אנחנו צריכים להתייחס לכולן.

מירב בן ארי: מהאריתראיות והסודנית שיוצאת אל הפלשתינית אל אותה צעירה שמגיעה ממולדובה, אוקראינה או רוסיה, בסוף בסוף לצערי מה שהקו המשותף לכולן זה שכולן מוחלשות ולא בגללן, כי המערכת הביאה אותן להיות חלשה.

מירב בן ארי: אז אני מתנצלת על האי הבנה שהייתה כאן אבל מה שמבחינת הוועדה הזאת זה היה דיון על כל הנשים השקופות באשר הן, כולל הנושא שלך.

מירב בן ארי: לכן הייתה פה איזשהי אי הבנה אבל כמו שראיתן סידרנו את זה בינינו, חשוב לי גם שתדעו, בסוף זו המטרה של הוועדה.

מירב בן ארי: אנחנו נעקוב אחרי הדיון הזה, זה לא דיון אחרון.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.

מירב בן ארי: תודה רבה.