הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 210, 2018-01-15 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-15 בינואר 2018 ואנחנו נעסוק בהטרדה מינית במוסדות להשכלה גבוהה - דיווח לפי תקנה 9 לתקנות מניעת הטרדה מינית (חובות מעביד), התשנ"ח-1998.

עאידה תומא סלימאן: זאת הישיבה השלישית, לפי התקנות ולפי החובה בהגשת הדוחות השנתיים של המוסדות האקדמיים לוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: מאז נכנסתי לתפקיד, לקחתי על עצמי לעקוב מקרוב אחר הדוחות האלה ובאמת לנסות כוועדה קודם כל למלא את תפקידנו לפי התקנות ולקבל את הדוחות האלה, לעבור עליהם ולתמוך בעשייה שמתקיימת במוסדות האקדמיים בנושא הזה, ולשפר עד כמה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שאחד הדברים בהם נתקלנו בפעם הראשונה עת קיבלנו את הדוחות, היה הקושי של המוסדות האקדמיים לדווח, איך לדווח, על מה לדווח, מה בדיוק רוצים מהם.

עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה ההרגשה שכל הזמן ליוותה את הדיווח הראשון.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב לא כל המוסדות האקדמיים מילאו את חובתם ודיווחו לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: כאן אני רוצה להוסיף ולומר שאני מציינת לשבח את עבודת הצוות המקצועי בוועדה לקידום מעמד האישה שליווה את התהליך הזה בשלושת השנים האחרונות ונתן לו להתפתח בצורה הטובה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: לפי הרישומים שיש לנו בוועדה, יש 152 מוסדות להשכלה גבוהה, לפחות אלה שהצלחנו למנות ולרשום אצלנו.

עאידה תומא סלימאן: בשנה הראשונה הגישו 35 מוסדות את הדיווח הראשון של הפעילות שלהם בנושא.

עאידה תומא סלימאן: בשנה השנייה, לאחר שחשבנו שאם כבר יש קושי בהגשת הדיווח הזה והצוות המשפטי של הוועדה פיתח עם הצוות של הוועדה פורמט בתוכו ניסינו להכניס את כל הנתונים או השאלות שיכולים מהם לדלות את המידע הבסיסי על איך מתנהל המוסד מבחינת הטרדה מינית בתוכו, פיתחנו את הפורמט הזה ושלחנו.

עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה הגישו 65 מוסדות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הייתה עלייה במשהו כמו שלושים מוסדות אקדמיים.

עאידה תומא סלימאן: בדיון שהתקיים בשנה שעברה שמנו לב שחלק מהמוסדות שייכים למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים והוספנו גם אותם למעגל הפניות שלנו בקבלת הדיווחים ואכן הגענו השנה לשיא כאשר 106 מוסדות אקדמיים, מתוך 152 מוסדות אקדמיים, הגישו את הדוחות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שהוועדה היא גוף שאמור לקבל את הדיווחים האלה, אמור לעקוב אחרי הגשת הדוחות ומנסה כל הזמן לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אבל בסופו של יום אנחנו כוועדה מציפות את השאלות הקשות, מסמנות את הדרך ומבקשות באמת מהמוסדות לעמוד בסטנדרטים אבל אין לנו את הסמכות לכפות דברים על המוסדות האקדמיים או על כל גוף אחר שיכול להדריך ולהוביל שינוי מהותי בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי תאמינו לי, אם הייתה לנו הסמכות, המצב הזה היה הרבה יותר טוב מכפי שהזכרתי עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: היינו יכולות באמת להיכנס לעובי הקורה ולעשות את השינויים הנדרשים.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאתם רואים, קיבלנו 106 דוחות מהמוסדות האקדמיים, מהאוניברסיטאות הגדולות עד המכללות, עד מכללות שנמצאות בפריפריה וזה דבר מאוד חשוב בעיני.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב חלק מהמכללות שהגישו את הדוחות ראו לנכון לכתוב שהרבה מהתקנות ומהמחויבות שלהם לפעילויות קונקרטיות בנושא של מניעה ושל העלאת מודעות נגד הטרדה מינית, הם לא היו חייבים לעשות כי בקבוצות האוכלוסייה שנמצאות בתוך המוסדות האלה, התופעה לא קיימת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש הצהרה כאילו הטרדות מיניות קיימות רק אצל קבוצות מסוימות באוכלוסייה או בקרב האזרחים במדינת ישראל, דבר שהוא אינו מתקבל על הדעת ואנחנו שוללים ושוללות אותו מיסודו.

עאידה תומא סלימאן: הלוואי והיה אפשר להגיד שקיים מוסד אחד במדינת ישראל או אוכלוסייה אחת במדינת ישראל שלא נגועה בעניין של הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי שכולנו היינו שמחות והיינו רוצות להכריז על כך בשמחה וששון אבל זה לא המצב.

עאידה תומא סלימאן: הייעוץ המשפטי והיועצת המשפטית שלנו ענת מימון עברו על הדוחות שקיבלנו והצליחו באמת לקבץ לנו כמה הערות שראיתי לנכון שנפתח בהן.

עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד לומר שכל הדוחות נמצאים באתר של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מי שמעוניין ומעוניינת להסתכל ולראות בכל אוניברסיטה ומכללה מה קיים, מה לא קיים, מה נעשה ומה לא נעשה, אפשר להסתכל באתר הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מפרסמות שם את הכול.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי אפשר לעבור על 106 דוחות בקלות ולכן אני חושבת שנשמע כמה הערות מעורכת הדין ענת מימון, היועצת המשפטית של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<ענת מימון: תודה.

<ענת מימון: כמו שאמרה יושבת הראש, באמת זו שנה השלישית שאנחנו מלווים את התהליך הזה ויש באמת עלייה מספרית משמעותית ביחס לשנים קודמות אבל העלייה המספרית הזאת גם מעידה על איזושהי התייחסות רצינית יותר לנושא.

<ענת מימון: הדוחות שקיבלנו השנה הם דוחות הרבה יותר מקיפים שבאמת יש בהם התייחסות לפרמטרים השונים שביקשנו ברוב המוסדות ואנחנו באמת מזהים איזושהי מגמה של עלייה גם במספר האנשים שנרתמו למהלך הזה אבל גם ביחס וברצינות שלוקחים את הנושא.

<ענת מימון: אנחנו מקווים שכל המהלך הזה כולו באמת ייצור איזשהו תהליך שזה תהליך שלוקח זמן אבל שבאמת יעזור ויקדם את הנושא.

<ענת מימון: אחד הדברים שמאוד בלטו.

<ענת מימון: במסגרת הדוחות צריך לדווח על מספר האחראיות שיש בכל מוסד כאשר לפי החוק יש חובה למנות אחראית.

<ענת מימון: לפי התקנות במוסדות להשכלה גבוהה, אנחנו ממש עשינו איזשהו מפתח וקבענו שבמוסדות גדולים שיש למעלה מאלפיים סטודנטים, צריך למנות שני אחראים.

<ענת מימון: כלומר, התקנות מדברות על איזשהו מפתח מאוד פשוט כאשר מתחת לאלפיים סטודנטים יהיה אחראי אחד, מעל אלפיים סטודנטים יהיו שני אחראים.

<ענת מימון: אנחנו סבורים, מהניתוח של הדוחות, שמדובר כאן במפתח פשטני מדי שהוא טיפה בעייתי וכדאי אולי לחשוב על מפתח שיהיה בו איזשהו יחס מסוים.

<ענת מימון: כלומר, אם יש במוסד 10,000 סטודנטים, אנחנו סבורים ששני אחראים לא מספיקים במצב כזה.

<ענת מימון: כמו שמעל אלפיים צריך שניים, אז מעל 3,000 ו-4,000 ו-5,000 סטודנטים, זה מחייב ומצריך הקצאת משאבים גדולה יותר מצד המוסד.

<ענת מימון: לכן אנחנו חושבים שצריך לקבוע איזשהו מפתח לפיו ככל שיש יותר סטודנטים וככל שהמוסד גדול יותר, זה מחייב באמת מערך מתוגבר יותר שיטפל בתופעה.

<ענת מימון: בנוסף, הנושא הזה של פיזור גיאוגרפי.

<ענת מימון: היום החוק והתקנות כבר מתייחסים לנושא שהמינוי של האחראים צריך להיות כך שזה יאפשר גישה מבחינה גיאוגרפית.

<ענת מימון: אין איזושהי חובה ולא אומרים שבכל שלוחה או בכל מקום של מעסיק, גיאוגרפית יהיו חייבים אלא צריך למנות את האחראים תוך ראייה ורצון לאפשר נגישות גיאוגרפית.

<ענת מימון: אנחנו סבורים שבנושא הזה של מוסדות להשכלה גבוהה, כאשר יש להם שלוחות ולפעמים מדובר על ריחוק מצפון לדרום, צריך לחייב שבכל שלוחה יהיה אחראי כי המצב שבו סטודנט נמצא בדרום והאחראית נמצאת בחיפה, הוא מצב בעייתי.

<ענת מימון: בדרך כלל בדברים האלה הנגישות והקרבה זה משהו שמאוד מקל על הגשת תלונה וזה משהו שיוצר את התחושה שאפשר לגשת ולדבר ולהתלונן.

<ענת מימון: מבחינת התלונות.

<ענת מימון: כמו שאמרנו יש עלייה במספר הדוחות.

<ענת מימון: יש גם עלייה במספר התלונות.

<ענת מימון: מה שכן, מתוך הדוחות שהוגשו אלינו לוועדה יש כחמישים מוסדות בהם אין תלונות, אין פניות, אין שמועות.

<ענת מימון: כלומר, הם כן מילאו את הדוח אבל בהתייחסות למספר הפניות שהיו בנושא הטרדה מינית, גם אם זאת לא תלונה רשמית, הנתון היה אפס.

<ענת מימון: בוועדה אנחנו תמיד מתייחסים בזהירות ובחשדנות לנתונים של אפס תלונות, פניות, שמועות.

<ענת מימון: כלומר, זה מחייב בדק בית, זה מחייב מוסדות לבדוק מדוע במוסד שלהם הנושא הזה בכלל לא מגיע למצב שהוא מוצף.

<ענת מימון: היינו רוצים להאמין שזה נובע מהעובדה שלא היה, אבל עדיין קשה לנו להיות במקום הזה.

<ענת מימון: אנחנו חושבים שחמישים מוסדות בהם הנושא הזה בכלל לא עלה במהלך השנה האחרונה, זה נתון שהוא קצת מעורר חשש.

<ענת מימון: יושבת הראש התייחסה לנושא של מוסדות ממגזרים מסוימים שפשוט הגישו את הדוח אבל ממש בשורה כתבו שזה לא מתאים לצביון של המוסד ואצלם הנושא הזה לא קיים.

<ענת מימון: שוב, היינו רוצים להאמין אבל אנחנו מכירים את המציאות ויודעים שהטרדה מינית לא פוסחת על שום מגזר ולכן אנחנו אמנם מחייבים להגיש את הפורמט אבל אנחנו גם רוצים שהוא יוגש בצורה של לא רק להגיש.

<ענת מימון: זאת לא המטרה כאן.

<ענת מימון: המטרה כאן באמת לראות את העבודה שהמוסד עושה בתחום.

מירב בן ארי: איך את בודקת את העבודה שהמוסד עושה בתחום?

מירב בן ארי: הוא עושה איזשהו משוב בין הסטודנטים?

מירב בן ארי: הוא עושה איזושהי בדיקה?

מירב בן ארי: יש איזושהי עבודה שנעשית?

<ענת מימון: גם החוק מחייב אותם לעשות פעולות הדרכה.

<ענת מימון: הם חייבים לדווח.

<ענת מימון: אני אגע בזה.

<ענת מימון: צריך להעביר הדרכה לפחות אחת לשנה.

<ענת מימון: המוסדות להשכלה גבוהה הם המעסיק היחיד שיש התייחסות למינון שהם צריכים.

<ענת מימון: כל מעסיק חייב להעביר את הנושא אבל במוסדות להשכלה גבוהה נאמר במפורש שאחת לשנה לפחות צריך להעביר הדרכה לסגל ולסטודנטים.

<ענת מימון: הם צריכים לדווח על זה.

מירב בן ארי: מוסד כזה מתוך החמישים שדיווח על אפס, הוא לא דיווח על ההדרכה?

<ענת מימון: יש את המוסדות שכתבו שאין אצלם תלונות.

<ענת מימון: הם גם לא עושים הדרכות.

<ענת מימון: הנושא הזה פשוט לא נמצא על שולחנם הם לא מתעסקים בו.

<ענת מימון: חלק מהמוסדות כן עושים את ההדרכות, יש אחראים ופשוט אין בהם תלונות.

<ענת מימון: יכול להיות ואני לא פוסלת את האפשרות.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני לא במקום הזה.

מירב בן ארי: אני חושבת שאולי יש מוסדות שאין בהם וזה בסדר.

מירב בן ארי: הלוואי עלינו שזה יהיה אצל כולם, אבל אם אין מוסד שגם אין לו כלום וגם לא עושה שום פעילות, זה מה שנקרא חשד.

<ענת מימון: יש כאלה.

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: משך הזמן לבירור וטיפול בתלונה, זה נושא שרואים שכל מוסד שמגיעה אליו תלונה, בדרך כלל משך הזמן הממוצע הוא בסביבות חודש.

<ענת מימון: הטיפול יעיל ואני חושבת שזאת נקודה – אמנם אין חובה אלא יש רק חובה לטפל ביעילות – שמרגע שכבר מגיעה התלונה במוסדות שבהם יש את התלונה, הטיפול הוא יעיל והוא בתוך חודש, למעט מקרים מאוד סבוכים בהם זה לקח מספר חודשים.

<ענת מימון: אני רוצה להעיר הערה לגבי איזושהי מגמה ואני אומר אותה בזהירות.

<ענת מימון: ראינו בכמה דוחות את ההתייחסות כאשר התלונה הוגשה נגד איש סגל או נגד עובד קבוע, נעשה בירור והיה שימוע והיה תהליך שהמוסד עשה, בניגוד למצבים שבהם מדובר בעובד קבלן כאשר אז באמת אנחנו ראינו שבתוך יום אותו עובד פוטר.

<ענת מימון: יכול להיות שמבחינת ההגנה על אותם עובדים, החוק נותן הגנה שונה.

<ענת מימון: הוא לא מחייב את ההגנות שיש לגבי עובד קבוע אבל אני עדיין סבורה בכל זאת שגם לגבי עובד קבלן צריך לברר את התלונה לפני שבאותו יום מסיימים את העסקתו במוסד.

<ענת מימון: אני אומרת את זה באמת בזהירות.

<ענת מימון: ברור שיש גם הבדלים בין תלונה לתלונה, אבל זאת איזושהי מגמה שצריך לבחון גם איך אנחנו מצפים ממעסיקים לטפל במקרים של הטרדה מינית שנעשים על ידי עובדי קבלן באותו מקום עבודה.

<ענת מימון: זו נקודה שצריך לחשוב עליה.

<ענת מימון: עוד נקודה אחת, השתלמויות.

<ענת מימון: לפי התקנות יש חובה של 18 שעות לפחות שהאחראית צריכה לעבור כהשתלמות לפני שהיא נכנסת לתפקיד או במהלך התפקיד.

<ענת מימון: לא בכל המוסדות עמדו בחובה של המינון של השעות.

<ענת מימון: השעות הן לא הדגש כאן אבל באמת חשוב שכל אחראית תקבל את הכלים.

<ענת מימון: הראייה הייתה שאחראית שנכנסת לתפקיד בלי שהיא עברה השתלמות, מבלי שיש לה את בסיס הנתונים ואת הידע, יהיה לה מאוד קשה לתפקד ולכן מאוד חשוב שהאחראיות יעברו איזושהי הכשרה.

<ענת מימון: מבחינת הדרכה לסגל ולסטודנטים.

<ענת מימון: ברוב המוסדות אנחנו כן רואים שעושים מאמצים, אם זה באמצעות לומדה, אם זה באמצעות כניסה לשיעורים בקורסים בהיקף מסוים, הסברים שניתנים, שלטים שנתלים.

<ענת מימון: מנסים באמת להציף את הנושאים האלה במסגרת המוסדות.

<ענת מימון: הערה אחרונה יותר טכנית.

<ענת מימון: היו כמה הערות לגבי הפורמט.

<ענת מימון: אנחנו קשובים ורוצים לשמוע.

<ענת מימון: אני רק אעיר שאנחנו לא מחייבים להגיש לפי הפורמט.

<ענת מימון: אין חובה להגיש לפי הפורמט.

<ענת מימון: אם מישהו רוצה להוציא מהטבלה ויותר נוח לו לעבוד בטבלה בצורה שונה, זה אפשרי.

<ענת מימון: אנחנו כן חושבים ושוקלים לשנה הבאה להוסיף עוד כמה דברים שהיו חסרים לנו כמו האם המוסד עיגן בדין המשמעתי שלו את הנושא של ההטרדה המינית, שזה משהו שקצת חסר לנו מהנתונים ובינתיים לא דרשנו.

<ענת מימון: אני חושבת שגם חשוב לראות את זה כי יש חובה לעגן בדין המשמעתי לפי החוק את הנושא הזה של ההטרדה המינית ואנחנו רוצים לראות שבאמת זה נעשה.

<ענת מימון: עד כאן.

מוסי רז: מה עושים בהדרכות האלה?

<ענת מימון: בכל מוסד ההדרכות שונות אבל הרעיון הוא להביא לידיעת ציבור הסטודנטים והמרצים את הוראות החוק, מה זאת הטרדה מינית.

<ענת מימון: הרי הטרדה מינית לפעמים אלה מצבים שלא תמיד אתה יודע לקרוא לזה בשם הזה.

<ענת מימון: להעמיד אותם בפני הסיטואציה, להראות להם, להסביר להם מה עושים במצב כזה, למי הם יכולים לפנות, איזה כלים עומדים לרשותם.

<ענת מימון: בעיקר להראות איך המוסד מנגיש להם את הנושא הזה כך שככל שסטודנט נפגע, הוא ידע איך לפנות.

מוסי רז: החוק יחסית ברור והשאלה היא איך פונים.

<ענת מימון: לא תמיד מכירים את החוק.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד סטודנטים וסטודנטיות צעירים שהרבה פעמים לא קיבלו את המידע הזה קודם ולא ממש יודעות להגדיר את הסיטואציה כאשר המורה שלה פונה אליה בצורה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: היא לא ממש יודעת.

עאידה תומא סלימאן: היא מרגישה לא נוח והיא לא יודעת שזאת ממש עבירה על החוק.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעבודה שעשיתם, לפחות לי עזרה רבות להאיר היכן אנחנו נמצאים מבחינת הדוחות ועיקר הנושאים שעלו וצפו בכמה וכמה דוחות ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שאין בידינו כוועדה לבדוק, ואני חושבת שזה חלק מהשאלה ששאלה חברת הכנסת מירב בן ארי כשהיא שאלה מה בדיוק עושים כדי למלא את ההוראות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקבלים דיווחים שזה נעשה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כוועדה לא נלך לבדוק אם זה כן נעשה או לא, האם אנחנו מקבלים את הדיווחים.

עאידה תומא סלימאן: אני יוצאת מנקודת הנחה שאם כבר טרחו והגישו את הדוח, אני מאוד מקווה, אפילו אם לא עשו בשנה הראשונה, ידעו שצריך לעשות בשנה השנייה.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אכפת לכם שנתקדם עוד קצת ואז תוכלו להתייחס?

מוסי רז: אנחנו בעד.

עאידה תומא סלימאן: פרופסור נעמי כרמון, נציבה מרכזת למניעת הטרדות מיניות בטכניון.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שההירתמות של הנציבות של האוניברסיטאות היא מרשימה.

עאידה תומא סלימאן: זאת שנה שלישית שאתן מגיעות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהגשת נייר עמדה ונשמח כולנו לשמוע.

<נעמי כרמון: תודה רבה.

<נעמי כרמון: אני פרופסור לתכנון עירוני ולסוציולוגיה בטכניון.

<נעמי כרמון: בשמונה השנים האחרונות אני משמשת בתפקיד של נציבה למניעת הטרדות מיניות.

<נעמי כרמון: רציתי לדבר כדי אולי לשם שינוי להראות - בניגוד לחלק גדול מהעליהום בתקשורת שהאקדמיה לא עושה שום דבר לטובת הנושא - את ההתקדמות.

<נעמי כרמון: אני רוצה להציג בחלק מדבריי את ההתקדמות הרבה שחלה בשנים האחרונות בעשייה בתוך האקדמיה ובחלק השני גם להציע כמה הצעות לשיפור.

<נעמי כרמון: קודם כל, לגבי העשייה.

<נעמי כרמון: כמובן יש לנו תקנון אבל לא רק שיש תקנון אלא זה תקנון שמתעדכן כל שנתיים-שלוש בהתאם לפסיקות חדשות, בהתאם למה שקורה בשטח.

<נעמי כרמון: הוא מופץ בדרכים רבות.

<נעמי כרמון: תרגמנו אותו, זה מסמך משפטי ארוך, לתקציר של שני עמודים כך שהוא יותר נגיש למי שרוצה לדעת במה מדובר.

<נעמי כרמון: תרגמנו לאנגלית, לערבית, לרוסית.

<נעמי כרמון: בטכניון פועלות שלוש נציבות ושמונה רכזות.

<נעמי כרמון: כולן עברו – למרות שאנחנו לא מוסד גדול, לפחות יחסית לאוניברסיטה העברית ולאוניברסיטת תל אביב אנחנו יותר קטנים אבל שלוש נציבות ושמונה רכזות – הכשרה.

דב חנין: מה זה שלוש נציבות?

דב חנין: למה שלוש?

<נעמי כרמון: בשתיים אנחנו מחויבים לפי התקנות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר יש מעל אלפיים סטודנטים, צריך למנות שתיים.

<נעמי כרמון: לפחות שתיים.

<נעמי כרמון: שלישית מינינו בבית הספר לרפואה מפני שבבית הספר לרפואה יש בעיות מיוחדות לבית הספר לרפואה ומצאנו לנכון למנות שלישית.

<נעמי כרמון: בנוסף לכך יש רכזות שמפוזרות בקמפוסים השונים, בסגלים השונים וכולי.

<נעמי כרמון: לא רק שהן עברו הכשרה אלא הן עוברות השתלמויות.

<נעמי כרמון: בעוד שלושה שבועות יש שוב השתלמות של יום.

<נעמי כרמון: אנחנו מנסים להתקדם כל הזמן.

<נעמי כרמון: נערכות הרבה מאוד פעולות הסברה והדרכה כאשר חלק מהן לציבור בכלל.

<נעמי כרמון: פוסטרים בכל בניין, מעבירים הרבה מאוד ברשת בכל מיני צורות, אירוע שנתי באולם הכי גדול בטכניון אליו באירוע האחרון הגיעו מאות אנשים.

<נעמי כרמון: מבחינתי יש ארבעה קהלים ייחודיים.

<נעמי כרמון: יש סטודנטים, יש חברי סגל אקדמי, חברי סגל מינהלי ועובדי קבלן.

<נעמי כרמון: כל אחד מאלה מבחינתי הוא קהל שדורש התייחסות מיוחדת אליו.

<נעמי כרמון: לגבי הסגל האקדמי למשל, עברנו את כל מועצות הפקולטה, מועצת פקולטה זה אירוע שחובה על כל חבר סגל להיות בו.

<נעמי כרמון: זאת אומרת, כולם – אולי חלק היו בשבתון ובמקרה לא שמעו – כל חברי הסגל בטכניון עברו הדרכה בנושא כי עברנו מפקולטה לפקולטה.

<נעמי כרמון: יש לנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם אגודת הסטודנטים בטכניון.

<נעמי כרמון: נכון, אין לנו קשר עם ההתאחדות הארצית ונשמח שיהיה לנו קשר.

<נעמי כרמון: בינתיים לא היה.

<נעמי כרמון: אבל עם אגודת הסטודנטים בטכניון, אנחנו עובדים רצוף וללא הרף.

<נעמי כרמון: תשומת לב מיוחדת לנושא של עובדי קבלן, יש להם רכזת מיוחדת שלהם.

<נעמי כרמון: הוצאנו פנקס זכויות שהטרדה מינית היא חלק ממנו, בארבע שפות שונות.

<נעמי כרמון: עוד שיתוף פעולה מאוד חשוב שאנחנו מקפידים עליו זה עם מרכז הסיוע לנפגעי ונפגעות התקפה מינית בחיפה והצפון.

<נעמי כרמון: עורכת הדין אלוני מאוד עוזרת לנו ואנחנו משתדלים גם לעזור לה.

<נעמי כרמון: אני מבקשת לציין במיוחד את הפעילות בנושא של תרבות ארגונית מכבדת.

<נעמי כרמון: כשאני מסתכלת על המטרות שלו בעבודה השוטפת, יש לי שלוש מטרות כאשר שתיים מחויבות לפי החוק, לעבוד על מניעת הטרדות מיניות והתנכלות ולטפל בתלונות.

<נעמי כרמון: השלישית, שאנחנו אימצנו אותה, היא תרבות מכבדת.

<נעמי כרמון: זאת אומרת, ניסיון לגרום לכך שתהיה התנהגות ודיבורים נקיים מהתנהגות סקסיסטית ושוביניסטית.

<נעמי כרמון: אנחנו מנסים לקיים אותה.

<נעמי כרמון: כל תלונה, תוך 24 שעות או באותו יום, מקסימום למחרת, מתחיל טיפול.

<נעמי כרמון: איזושהי אינדיקציה על היעילות יש בזה ש-33 תלונות כאשר כל שנה המספר עולה אבל בשנה האחרונה היו 33 תלונות.

מוסי רז: מה עושים אתן?

<נעמי כרמון: עוד רגע.

<נעמי כרמון: עדיין יחסית, אם אנחנו מסתכלים על הסקר של התאחדות הסטודנטים, אנחנו רואים, חמישה אחוזים אומרים לנו, שסטודנטיות דיווחו.

<נעמי כרמון: כמובן ש-33 מתוך מספר הסטודנטים, זה רחוק מהמספר הזה.

<נעמי כרמון: זאת אומרת שעם כל המאמץ ועם כל ההשקעה, עדיין אין מספיק אמון במערכת.

<נעמי כרמון: בגלל הנושא הזה של אמון ותחת ההשפעה של מה שהתפרסם לאחרונה ש-92 אחוזים מהתיקים במשטרה שמגיעים לבירור בהטרדות מיניות נסגרים ללא כתב אישום.

<נעמי כרמון: מה מקומנו?

<נעמי כרמון: אנחנו יודעים שלמשטרה מגיע רק פסיק, רק המקרים היותר חמורים.

<נעמי כרמון: איך אנחנו מתמודדים עם הדברים האלה?

<נעמי כרמון: יש לי שתי הצעות ואומר אותן בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתיגשי בבקשה להמלצות שהיו לך.

<נעמי כרמון: שני כיווני התפתחות שיש בהם חדשנות.

<נעמי כרמון: אנחנו אוניברסיטאות וצריכות להיות נושאות דגל של חדשנות בכל מיני תחומים ואני מקווה שגם בתחום של הטרדות מיניות.

<נעמי כרמון: בתחום של טיפול בתלונות.

<נעמי כרמון: אנחנו עובדים לפי החוק והתקנות שהן חלק מהדין הפלילי.

<נעמי כרמון: מה שאני אומרת הוא שלאור הבעיות שיש עם הדין הפלילי, ואין לנו כמובן כל שליטה בדברים האלה, אנחנו צריכים לחפש דרכים נוספות, לא במקום אלא דרכים נוספות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לקצר.

<נעמי כרמון: בכיוון של גישור ושל צדק מאחה.

<נעמי כרמון: לא ארחיב על המושג הזה אבל אנחנו יכולים לברר בכיוון של גישור וצדק מאחה כדי למצוא עוד צורה אלטרנטיבית לטיפול בחלק מהתלונות.

<נעמי כרמון: הצעה שנייה.

<נעמי כרמון: פעילות שצומחת מלמטה בתוך כל אחד מהמוסדות האקדמיים.

<נעמי כרמון: אנחנו למדנו מארצות הברית וממקומות אחרים שהסטודנטים יוצרים קבוצות לימוד, רשתות תמיכה, שמלמדים תרבות מכבדת, מלמדים נפגעות ונפגעים של הטרדה מינית ובעצם זו קריאה להתאחדות הסטודנטים, לאגודות הסטודנטים, לנסות לבנות קבוצות כך שכמו שיש קמפוס ירוק, יהיה קמפוס בטוח.

<נעמי כרמון: קבוצות מלמטה שיעבדו ויש לנו מה ללמוד מן העולם בנושא הזה כדי לעבוד ביחד.

<נעמי כרמון: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אני אתן עכשיו זכות דיבור אבל תצטרכו להצטמצם לשלוש דקות כי אחרת בלתי אפשרי לכסות את כל מבקשי רשות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר סיימנו בהצעה בעניין התאחדות הסטודנטים או אגודות הסטודנטים, אני חייבת לומר שמאז התחלנו את קבלת הדוחות, להתאחדות הסטודנטים היה תפקיד מלווה בתהליך הזה.

עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה היה הסקר שהתאחדות הסטודנטים יזמה ובו היא בדקה את העמדות ואת המצב בהרבה אוניברסיטאות.

עאידה תומא סלימאן: השנה אני יודעת שההתאחדות עשתה עבודה והולכים להגיש לנו נייר עמדה ומצגת.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור לענבר הוכברג, סגנית יושב ראש התאחדות הסטודנטים.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, ריכוז הנתונים הזה בטבלה, על ידי מי הוא הוכן?

עאידה תומא סלימאן: על ידי הייעוץ המשפטי של הוועדה.

דב חנין: יישר כוח.

דב חנין: עבודה מאוד מדויקת.

דב חנין: תודה לך.

<ענבר הוכברג: שלום לכולם.

<ענבר הוכברג: אני סגנית יושב ראש התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות.

<ענבר הוכברג: אני אציג במצגת קצרה את התהליך שעשינו בשנה שעברה.

<ענבר הוכברג: אני רוצה להודות ליושבת ראש הוועדה על התמיכה בתהליך שעשינו, על המקום ועל ההזדמנות להציג את זה כאן, על שותפות שהולכת אתנו בשנים האחרונות.

<ענבר הוכברג: תודה רבה.

<ענבר הוכברג: אני אומר שבעצם כבר בדיון שהיה בשנה שעברה עשינו את יריית הפתיחה להקמה של פורום בין-מוסדי למניעת הטרדות מיניות שרצינו לקיים והזמנו את המשתתפים שהיו כאן בדיון לקחת חלק.

<ענבר הוכברג: הרעיון להקים איזשהו פורום שיעבוד בשיתוף פעולה עם השטח, עם המוסדות, עם הנציבות, נבע מתוך משבר האמון, כמו שנאמר כאן גם לפני, שאנחנו עדים לו, שיש פער בין התפיסה של הסטודנטים והסטודנטיות במוסדות לתפקיד הנציבה, לתהליכים שקורים אל מול העבודה שנעשית בפועל.

<ענבר הוכברג: רצינו לשבת ביחד כדי לנסות לגבש איזה שהם עקרונות שאם נשב ונסכים עליהם ונבין שאנחנו רוצים אותם להנחיל, אנחנו בתקווה נראה סביבה של קמפוס בטוח יותר וגם שיתוף פעולה בין הצדדים של סטודנטים אל מול המוסדות בצורה טובה יותר.

<ענבר הוכברג: בחודשים אפריל ואוגוסט שנה שעברה התכנסנו, הפורום הבין-מוסדי למניעת הטרדות מיניות, כאשר לפורום הוזמנו להשתתף נציגים מהמוסדות, בין אם אלה נשיאים, רקטורים וכלל הנציבות.

<ענבר הוכברג: אני אנצל את ההזדמנות כאן, וחשוב לי לציין את הנציבות שאני רואה שנמצאות כאן שבאמת לקחו חלק והגיעו לכלל המפגשים.

<ענבר הוכברג: תמי מאוניברסיטת תל אביב, סוזי ולילי מהאוניברסיטה העברית, מלכה ומיכל מאוניברסיטת בר אילן ורחל שהשתתפה אתנו בפורום.

<ענבר הוכברג: הזמנו גם נציגות של המרכז לסיוע, נציגות מתל אביב, כדי לעבות את התוכן המקצועי ושנוכל לדון בסוגיות ולקבל גם את הפרספקטיבה שלהן.

<ענבר הוכברג: בגלל שמדובר בנושאים שהם בסוף יושבים גם על סגל אקדמי, הזמנו את יושב ראש המועצה המתאמת של ארגוני הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטאות לקחת חלק ולשמוע את האימפוטים וההערות שלו על הנושא.

<ענבר הוכברג: הפורום נוצר כדי לפתור את משבר האמון בין הסטודנטים לבין המוסדות, לעודד שיח פתוח בין נציגי הסטודנטים והנציבות ולגבש מסמך עקרונות אשר יוטמע בתקנוני המוסדות האקדמיים ויניח תשתית לטיפול יסודי בתופעות ההטרדה המינית.

<ענבר הוכברג: גיבשנו מספר נושאי ליבה שאנחנו מצאנו לנכון, גם מסקרים שעשינו בעבר, גם מרחשים שעולים מהשטח, שחשוב שאנחנו נקיים בהם דיון.

<ענבר הוכברג: אתם יכולים לראות את המפגשים שקיימנו והעלינו את הנושאים.

<ענבר הוכברג: היה לנו דיון לגבי תפקיד הנציבה, דיון בנושא סעדי הביניים הקיימים, אם קיימים - היכן קיימים, התקנונים וערכאות השיפוט, דיון בענישה, בעבירות, בסנקציות שניתן להטיל או לא ניתן להטיל.

<ענבר הוכברג: המפגש האחרון שלנו עסק איך אנחנו מעלים את המודעות בכל הנושא של ההגדרה של החוק, איך שיתוף הפעולה – שאנחנו יודעים שהוא לא היה חזק בין הנציבות לבין האגודות – עולה מדרגה ואנחנו בעצם יוצאים באיזה שהם קמפיינים והליכי הסברה יותר מעמיקים ומוסדרים.

<ענבר הוכברג: בסוף כל דיון וכל מפגש הוצאנו סיכום ודנו בו במפגש שלאחר מכן.

עאידה תומא סלימאן: ניגש לעיקר.

<ענבר הוכברג: אני רק אומר במילה שעשינו ממש מיפוי ראשוני של כל התקנונים בארץ.

<ענבר הוכברג: זה משהו שמי שירצה, אני אשמח להעביר לו.

<ענבר הוכברג: ראינו שיש פערים עצומים וגדולים בין התקנונים השונים, שזה מראה על כך שנכון שיש תקנות ונכון שיש את החוק, אבל הפערים באמת לא סבירים.

<ענבר הוכברג: מתוך המיפוי הזה בעצם עבדנו כאשר עיקר הדיונים נסובו סביב שני התקנונים כאשר מצאנו לנכון שאלה תקנונים שנעשתה שם עבודה מאוד אינטנסיבית ומאוד רצינית, שזה התקנון של האוניברסיטה העברית ושל אוניברסיטת תל אביב.

<ענבר הוכברג: אפשר גם לראות מהמסמך שתכף נעבור עליו שיש שם הרבה מאוד עקרונות שלקחנו ואימצנו ויישמנו בתוך המסמך.

<ענבר הוכברג: כמובן שהנציבות גם העלו נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת טוב מאוד שעשיתם תהליך מצוין ומעמיק שלא נוכל לעבור על פרטיו עכשיו.

<ענבר הוכברג: אני מגיעה לשקף האחרון ונוגעת בעיקרי הדברים.

<ענבר הוכברג: בעצם מצורפים לכם במסמך שהגשנו עקרונות שאנחנו דיברנו עליהם והגענו אתם למסמך אחד.

<ענבר הוכברג: אני אתן את שלושת הדברים המרכזיים.

<ענבר הוכברג: האחד, הקמה של גוף נציבות שבעצם יכיל בתוכו כמובן את הנציבות, נציג סטודנטים שיהיה חלק פעיל בפעילות שנעשית בתוך המוסד, שירות פסיכולוגי ועובד סוציאלי שיוכלו לתת מענה למתלוננות וזה חידוש מבחינתנו של המבנה של הנציבות היום כדי – אני אומר כי זה חשוב – לייצר את ההפרדה בין מצב שבו מתלוננת באה ומרגישה שכאשר היא נפגשת עם הנציבה, הנציבה צריכה ללוות אותה ולתת לה תמיכה בפן הרגשי.

<ענבר הוכברג: זה אחד הדברים שעלה בפורום, שצריך לעשות את הניתוק הזה ודרך הכלים שיעמדו לנציבות שהן יוכלו להשתמש בהם, אנחנו סבורות שזה יכול לעזור.

<ענבר הוכברג: בתי הדין המשמעתיים.

<ענבר הוכברג: היום באוניברסיטאות ישנם בתי דין אבל בשאר המוסדות אין דבר כזה שנקרא בית דין, בטח לא ברמה המוסדרת.

<ענבר הוכברג: אנחנו מציעים כאן לייצר הרכב של שלושה שופטים בבית הדין כאשר אחד מהם לפחות הוא שופט חיצוני בדימוס, נציג אחד מן הסתם יכול להיות מתוך המוסד וגם נציג סטודנטים במידה ובאמת התלונה עוסקת ביחסים של סטודנטים אל מול אנשי סגל.

<ענבר הוכברג: להקים מאגר שופטים ארצי כדי להקל על המהלך שעכשיו צריך לבוא ולאסוף אנשים חיצוניים.

<ענבר הוכברג: אני אומר מילה לגבי העונשים.

<ענבר הוכברג: בעצם להפוך את פרסום שם הנלון במידה והוא אכן הורשע בהטרדה מינית לברירת מחדל עם סייג שבמידה ואנחנו רואים שזה יכול לפגוע במתלוננת, כמובן בית הדין יכול לשקול אחרת.

<ענבר הוכברג: חשוב לי לומר שנעשתה עבודה רצינית ומקיפה ובשיתוף פעולה מלא של הנציבות שלקחו חלק.

<ענבר הוכברג: אנחנו בימים אלה מגבשים מסמך שגיבש את העקרונות ואנחנו הולכים לצאת לסבב של פגישות ושיחות יחד עם המוסדות ועם הגורמים בארגונים הרלוונטיים כדי לנסות ולגשר על פערים במידה וקיימים.

<ענבר הוכברג: אני מאמינה ובטוחה שאנחנו נצליח גם להגיע להסכמות סביב זה.

<ענבר הוכברג: באמת המטרה היא בסוף לבוא ובשיתוף פעולה ביחד להגיע למשהו שאנחנו יכולים להגיד שהוא עושה שינוי ובשנה הבאה כשנשב כאן, אולי בתקווה נראה תמונה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להוסיף ולומר שבעיני הירתמות של התאחדות הסטודנטים ואגודות הסטודנטים תוסיף רבות.

עאידה תומא סלימאן: אם הנציבה פרופסור כרמון אמרה שיש ציפייה ויש רצון ויש צורך שהסטודנטים ייקחו חלק ויהיו חלק מהפיכת האווירה הקיימת לאווירה יותר בטוחה, אני חושבת שבין לאמץ את מכלול ההמלצות שהגיעו מהתאחדות הסטודנטים לבין למצוא נקודות שאפשר כבר להתחיל אתן, אנחנו לא חייבים את הכול או לא כלום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לנהל את השיח הזה כדי להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה גברתי יושבת הראש, תודה על הדיון החשוב הזה שמתקיים כל שנה ובצדק.

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים.

מירב בן ארי: הראשון, להתייחס לאותם חמישים מוסדות שאמרו שאין אצלם שום דבר.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אילו מוסדות אלה.

מירב בן ארי: אני כן מאמינה שיש מוסדות שבאמת אין בהם כלום אבל עדיין אנחנו באמת מצפים לפחות מאותו מוסד שטוען שאין אצלו כלום, לפחות לבוא ולהגיד מה הן אותן פעילויות שהוא נוקט במשך השנה, אם זה סקר, אם אלה משובים, אם אלה כל אותן פעולות שגם כך אמרנו בתחילת הדיון שאותו מוסד יכול לעשות.

מירב בן ארי: דבר שני.

מירב בן ארי: אני הייתי במל"ג לפני שבועיים והייתי בשיחה עם יפה, יושבת ראש ות"ת.

מירב בן ארי: חשוב לומר שמדי פעם הנושא הזה זולג גם לוועדה השנייה שלי בביקורת המדינה.

מירב בן ארי: קיימנו פגישה טובה מאוד עם יפה והנושא שבעיקר עלה הוא איך אתה מסתכל מלמעלה ולפעמים לא אמור לסגור את זה בתוך הקמפוס שלך אלא לפעמים זה צריך להיות מה שנקרא מעל כי בסוף אותו מרצה, שמענו גם בוועדה הקודמת, הטריד כאן ועבר למוסד אחר.

מירב בן ארי: זאת הסיבה בגינה הלכתי ליפה ובאמת זכיתי לשיתוף פעולה.

מירב בן ארי: אנשי המל"ג בטח ידברו כאן כשיגיע זמנם.

מירב בן ארי: יש עכשיו מינוי מיוחד של המל"ג למה שנקרא, אפשר לומר, הגוף שיהיה מעל, כולל - דיברתם על השתלמויות, דיברת על הכנה – מול מרכזי הסיוע שהם אותם גופים שעושים עבודה מעולה, מול המוסדות האקדמיים, נותנים הכשרה מקצועית, הכשרה טובה מאוד שחסרה הרבה פעמים לאותה נציבה שעושה עבודה נהדרת.

מירב בן ארי: אגב, כבר פעם שנייה שאני שומעת אותך ואני מצטרפת לברכות שאמרה יושבת הראש.

מירב בן ארי: עוד דבר שלישי, התאחדות הסטודנטים וכאן אני רוצה לציין את ענבר והעבודה המצוינת שהיא עשתה.

מירב בן ארי: ראשית, תעשי פעם מצגת קצת יותר מצגת.

מירב בן ארי: כאן עשית דף משנות ה-80.

מירב בן ארי: מילא המל"ג, אבל אתם?

ענת ברקו: עשינו שינוי למיתוג ואלה ההנחיות של הפונט החדש.

מירב בן ארי: מה זה הפונט הגרוע הזה?

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: אתם התאחדות הסטודנטים, אתם אמורים לעשות דברים בצורה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: חדשנית.

עאידה תומא סלימאן: אתם החדשניים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הרטרו שלך הוא נחמד, אבל לדעתי צריך משהו קצת יותר מתאים.

מירב בן ארי: אני מלווה את ההתאחדות כיושבת ראש השדולה של הסטודנטים בכנסת ואני חושבת שעשו כאן עבודה נכונה.

מירב בן ארי: דבר שמאוד מאוד חשוב הוא השילוב בין שניכם.

מירב בן ארי: אמרה לי ענבר, ואני מניחה שאתם יושבים אחד ליד השני ואתם יודעים, שבסוף העבודה הכי טובה צריכה להיות משותפת.

מירב בן ארי: בהתחלה ענבר באה אלי והיא גם באה אליכם ואתם יודעים שבסוף ההמלצות שהם כתבו, זה חייב להיות יחד אתכם.

מירב בן ארי: אני מניחה שהמל"ג יתייחסו ונשמע מהם את החיבור.

מירב בן ארי: זה שהמצגת הייתה נראית לא משהו, זה לא אומר שהעבודה שלכם לא הייתה טובה.

מירב בן ארי: התוכן, זה מה שחשוב ועשיתם עבודה נהדרת.

מירב בן ארי: גם היועצת המשפטית של הוועדה, תודה רבה על התוכן המסודר והברור.

מירב בן ארי: דרך אגב, פעם ראשונה שזה כך, לא?

מירב בן ארי: בשנה שעברה זה לא היה כך.

עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה נעשתה עבודה מרכזת אבל בצורה אחרת.

מירב בן ארי: מצוין.

מירב בן ארי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת מירב בן ארי.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר חברת הכנסת בן ארי סימנה כמה שינויים שקרו במל"ג מאז התשובה הקודמת של החופש האקדמי שלא מתערבים בו, אני חושבת שכדאי לנו לשמוע מה יש להם לומר.

<עומרי גולן: אני אתחיל.

<עומרי גולן: אני מהלשכה המשפטית במל"ג.

<עומרי גולן: בעקבות הדיונים, גם בוועדה כאן וגם בוועדה לביקורת המדינה, חלו שינויים במל"ג.

<עומרי גולן: חל איזשהו שינוי תפיסתי.

<עומרי גולן: באמת הוחלט למנות עובדת בכירה במל"ג שיושבת לצדי, הגברת סיגל מורדוך, שהיא הולכת לטפל בכל הנושא של מניעת הטרדה מינית במוסדות להשכלה גבוהה.

<עומרי גולן: היא מונתה לפני חודש.

מירב בן ארי: זה נשלח במכתב.

<עומרי גולן: זה בקשר ישיר כמובן לדיונים שהיו גם כאן וגם בוועדה לביקורת המדינה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: גם לחברי הוועדה כאן וגם לוועדה לביקורת המדינה.

מירב בן ארי: קיבלנו את המכתב.

<עומרי גולן: הגברת מורדוך תעבור על כל הדוחות.

<עומרי גולן: כמו שאתן מקבלות את הדוחות, הגברת מורדוך מקבלת את ההעתק לפי התקנות.

<עומרי גולן: כבר עכשיו התחלנו לעבור, לפני שבועיים, על כל הדוחות, לפלח אותם, לראות האם יש איזושהי בעיה שעולה מהדוחות בטיפול בתלונות הספציפיות.

<עומרי גולן: גם בנושא ההדרכות במוסדות, משלוח מכתבים לכל מוסד ומוסד כדי באמת לשפר את הטיפול של המוסדות וכדי לעשות איזשהו מעקב.

<עומרי גולן: לא אכנס עכשיו לכל העניין של שפות האכיפה שדיברנו עליו בדיונים הקודמים, אבל זה בהחלט איזשהו חידוש.

שלי יחימוביץ': אמרת שאין לכם סמכות לאכוף את החוק למניעת הטרדה מינית.

<עומרי גולן: נכון.

שלי יחימוביץ': אנחנו טענו שיש לכם.

<עומרי גולן: המצב המשפטי מבחינתנו לא השתנה אבל השיפור הוא בכלים הקיימים והכלי הקיים היום הוא תקנות למניעת הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשיפור הוא שיפור מעבר לכלים, ואני שמחה לשמוע עליו, הוא שיפור תפיסתי, הוא הבנה יותר מעמיקה לגבי האחריות המוסרית של המל"ג על מה שקורה באוניברסיטאות ואני מאוד שמחה ששני הדיונים הקודמים על הדוחות האלה תרמו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שברגע שיש החלטה והבנה תפיסתית, אז מנדבים את הכלים.

<עומרי גולן: בהחלט.

<עומרי גולן: אני מבקש לתת את הבמה גם לגברת סיגל מורדוך שהיא תטפל החל מעכשיו והלאה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, ברכות על התפקיד.

מירב בן ארי: על המינוי.

<סיגל מורדוך: תודה רבה.

<סיגל מורדוך: אני מועסקת מזה 26 שנים במגזר הציבורי מתוכן 18 שנים במועצה להשכלה גבוהה במגוון של תפקידים, חלקם תפקידי ניהול, ובארבע השנים האחרונות אני בעצם משמשת כיועצת בכירה לסגן יושב ראש המל"ג.

<סיגל מורדוך: לפני מספר שבועות פנו אלי לקחת תחת אחריותי גם את כל הנושא של מניעת הטרדות מיניות במוסדות להשכלה גבוהה.

<סיגל מורדוך: נרתמתי לנושא ברצון.

<סיגל מורדוך: במהלך מספר השבועות המועט הזה באמת הוצאנו הודעות למוסדות בדבר התפקיד שלי.

<סיגל מורדוך: רעננו איזה פרמטרים חשוב שיודגשו בדוחות בהתאם לפורמט שהם צריכים להגיש.

<סיגל מורדוך: אני רוצה להדגיש שקיימים 63 מוסדות להשכלה גבוהה שמעניקים תואר אקדמי והם תחת הפיקוח של המועצה להשכלה גבוהה, 63 מוסדות נכון לשנת הלימודים תשע"ז.

<סיגל מורדוך: נכון להיום המספר הוא 62.

<סיגל מורדוך: קיבלנו 37 דוחות כאשר על עשרה מתוכם כבר עברנו והתחלנו להעיר למוסדות הערות החל מעניין טכני של באמת פורמט ההגשה וכלה בבקשות לבירור והבהרות וטיפול נקודתי של תלונה זו או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: הגישו לכם על משהו שהם בנו או אותו דוח שנשלח לנו נשלח גם לכם?

<סיגל מורדוך: רובם בפורמט שלכם.

<סיגל מורדוך: יש כאלה שיש פורמט אחר אבל ביקשנו מהם שיקפידו על הפורמט שלכם כי הוא באמת עושה סדר.

עאידה תומא סלימאן: כי אז יותר נוח להשוות.

<סיגל מורדוך: גם להשוות וגם זה עושה סדר בכל הדיווח עצמו.

<סיגל מורדוך: עמרי ואני נפגשנו עם מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, אורית שראיתי אותה כאן קודם לכן.

<סיגל מורדוך: שמענו וקצת למדנו ממנה.

<סיגל מורדוך: אני באופן אישי אמורה להתחיל הכשרה כבר השבוע, את אותה השתלמות בת 18 שעות שעוברות הממונות.

<סיגל מורדוך: הכוונה היא באמת בהמשך, ואפילו בהקדם, בהתאם להחלטת מל"ג לעשות איזשהו יום עיון לכל המוסדות ולכל הגורמים הרלוונטיים בנושא כאשר לפני כן – שוב, בהתאם להחלטת מל"ג – יש עוד איזשהו פורום שאנחנו צריכים לכנס לקראת יום העיון, להעלות סוגיות, לראות איזה נושאים בוערים נדרשים.

<סיגל מורדוך: גם מתוך מה שדיברו עד עכשיו רשמתי לעצמי קצת סוגיות שבהחלט יכולות להוות בסיס לדיון.

<סיגל מורדוך: אני מאחלת בהצלחה לכולם.

מירב בן ארי: בהצלחה לך.

<סיגל מורדוך: המטרה לעבוד בשיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: בהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה על השינוי שחל.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה משהו שייחלנו לו.

עאידה תומא סלימאן: היו לנו הרבה ויכוחים עם נציגי המל"ג בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שהרמתם את הכפפה.

עאידה תומא סלימאן: למרות שיש מוסדות שעדיין לא נמצאים תחת האחריות שלכם, אנחנו נדאג שהאחראים על המוסדות האלה יפעלו בהתאם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר שתעברו על הדוחות ותסכמו אותם, אני חושבת שכדאי שנשב ונשווה מסקנות שאנחנו והצוות משפטי של הוועדה עשה אתכם ונראה איך אפשר לתרום לנושא.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: ראשית, החוק הזה הוא באמת מרשים.

מוסי רז: נאמר כאן קודם לא רק לגבי מוסדות שדווח בהם על אפס מקרים.

מוסי רז: הדיווח אולי אמיתי אבל זה מראה על בעיה אחרת, שלא מתלוננים ולא מתלוננות.

מוסי רז: גם במוסדות עם מספרים יותר גבוהים.

מוסי רז: אני חושב שהשאלה היא מה השיניים שיש לנציבות והאם מי שמתלוננת או מתלונן מרגישים שבכלל עוזרים להם והאם החיים שלהם בקמפוס בטוחים לאחר הגשת התלונה.

מוסי רז: יכול להיות שזו הסיבה או אחת הסיבות למיעוט התלונות כי עדיין במוסדות של עשרות אלפי סטודנטים, אם מתלוננים עשרים-שלושים בשנה, הלוואי שזה המצב שיש עשרים ושלושים הטרדות בשנה, אבל אני ממש לא בטוח שזה כך.

מוסי רז: אני חושב שככל שנוכל לטפל בנושא של מה עושים עם התלונות האלה אחר כך וכמובן שאלת הסמכויות היא מאוד חשובה, אבל צריך לפתור אותה.

מוסי רז: כרגע לי זה לא חשוב מי אבל צריך לעשות את זה.

מוסי רז: אז תהיה מניעה, כי אם אנשים יודעים שיש טיפול, אני מאמין שזה יקרה פחות ופחות.

מוסי רז: אני חושב שהדברים האלה חשובים מאוד.

מוסי רז: לאחרונה התפרסם איזשהו קמפיין של תיכוניסטים וביקשתי מיושבת ראש הוועדה אם אפשר לקיים על זה דיון כי אנחנו רואים שבעצם גיל המודעות לדברים האלה הולך ויורד וזה טוב.

מוסי רז: אלה לא רק סטודנטיות אלא גם תיכוניסטיות.

מירב בן ארי: בוועדת חינוך קיימנו דיון על חניכות בצופים.

מוסי רז: מעולה.

מוסי רז: אני חושב שצריך גם להם לתת כלים יותר משמעותיים מהכלים הוולנטריים שהם ייצרו שם ולראות את הדברים האלה שקורים בבתי הספר ובתנועות נוער.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת מוסי רז.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מרב מיכאלי ואחר כך חברת הכנסת שלי יחימוביץ שהיא יושבת ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שטיפלת בנושא הזה באחת הישיבות בוועדה שלך.

עאידה תומא סלימאן: מרב ויתרה, את רוצה להתייחס?

שלי יחימוביץ': אני אומר בקצרה ואני גם מתנצלת כי אני צריכה לעזוב מאחר שיש לי דיון של הוועדה.

שלי יחימוביץ': אני קצת פחות מתרגשת מהבשורה שנישאת כאן בכנף המל"ג והמוסדות האקדמיים.

שלי יחימוביץ': הסיטואציה היא סיטואציה מאוד קשה.

שלי יחימוביץ': במקום להיות ראש חץ, הדוגמה והמקום שבו תופסים את המהלך ההיסטורי שאנחנו נמצאים בעיצומו שבו נשים לא פוחדות יותר – לא כולן - ולוקחות אחריות על גורלן ובאומץ לב הולכות ומתלוננות, במקום לקחת את התופעה המבורכת הזאת, את המהפכה הזאת ולהיות ממש נושאי הדגל – אמנם כתבתם את זה במכתב התשובה שכתבתם לי, שאתם רוצים להיות נושאי הדגל – אתם ממש משרכים מאחור.

שלי יחימוביץ': ממש.

שלי יחימוביץ': בדיון שקיימנו בוועדה לענייני ביקורת המדינה על שני דוחות של המבקר בעניין הזה שמראים שאתם לא אוכפים את החוק למניעת הטרדה מינית אף שגם לדברי המבקר יש לכם כלים רבים לאכוף אותו, הופיעו שלוש מנהלות מרכזי סיוע נפגעי ונפגעות תקיפה מינית מערים אוניברסיטאיות – מבאר שבע, מתל אביב ומחיפה – והן אמרו שעשרה אחוזים מהפונים והפונות למרכזים באים מהאוניברסיטאות בעיר.

שלי יחימוביץ': זה מספר מטורף.

שלי יחימוביץ': זה מראה על שני דברים.

שלי יחימוביץ': זה מראה, ראשית, על כמות עבריינות המין בתוך המוסדות האקדמיים, ושנית, על חוסר אמון במערכת והפתרונות שיכולים לספק המוסדות האקדמיים כי לכאורה הרבה יותר קל לגשת למוסד אם יש כתובת מאשר לגשת למרכז הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שכן הבנתם שיש עליכם ביקורת ציבורית, שזה מאוד יפה וחשוב, ולכן גם חשוב שאנחנו מקיימות את הדיונים האלה, אבל אני ממש לא משוכנעת שזה הופנם.

שלי יחימוביץ': אני מכבדת את העובדה שנמצא כאן יועץ משפטי וממונה חדשה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה צריך להיות ברמת הדיקנים וברמת הצמרת של המוסדות להשכלה גבוהה וזה צריך להיות לא רק פרוצדורלית שאתם תגישו לנו טבלאות יפות ותסבירו לנו שהנה תיקנתם את התקנה הזאת והזאת כמו שעניתם לי במכתב שקיבלתי השבוע, אלא אתם ממש צריכים להיות ראש החץ באופן הכי משמעותי וציבורי.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשמוע את נשיאי האוניברסיטאות, אני רוצה לשמוע את הדיקנים, אני רוצה שאתם תובילו את המאבק הזה ולא שתשתרכו מאחור.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שתהיו ראש לאריות ולא זנב לשועלים.

שלי יחימוביץ': נכון להיום הנורמות הנהוגות במוסדות האקדמיים הן זנב לשועלים.

שלי יחימוביץ': ממש כך.

שלי יחימוביץ': אני מאוד אשמח, אולי נעשה דיון משותף בהמשך, עאידה, של שתי הוועדות.

עאידה תומא סלימאן: בשמחה.

שלי יחימוביץ': אולי נזמן באמת את ראשי האוניברסיטאות ואולי יש להם אמירה מוסרית להגיד בעניין הזה ולא רק כמה תקנות שתוקנו.

שלי יחימוביץ': כל הזמן יש לי הרגשה שהם גולשים למדרון אחורי, למקום הפרוצדורלי והמשפטי, כדי לא להתמודד מוסרית, ערכית, ציבורית בריש גלה עם הסוגיה הזאת והציפיות שלי הן הפוכות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לומר שמניסיוני הצנוע בנושא הזה למדתי לא לסמוך יותר מדי על הכוונות אלא לחייב שיעשו ותוך כדי כך תקרה ההפנמה וזה לטווח ארוך.

עאידה תומא סלימאן: ההפנמה לא קורית ביום ולילה.

עאידה תומא סלימאן: אני אף פעם לא מאמינה שהולכים לישון, חולמים משהו וקמים בבוקר עם שינוי בתפיסת עולם.

עאידה תומא סלימאן: אלא שלפעמים ברגע שאתה מחויב לעשות משהו, אתה צריך להצדיק אותו ואז אתה בונה את מערכת ההסברים וכך נבנית ההפנמה.

עאידה תומא סלימאן: מצדי, שיעשו.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם זה בהתחלה מס שפתיים, שיתחילו לעשות.

מירב בן ארי: אפשר לנהל על זה מעקב ולראות איך זה עובד.

עאידה תומא סלימאן: בטוח.

מירב בן ארי: בדיוק כמו שעושים מעקב על מה שקורה במוסדות ואנחנו רואים את השיפור.

עאידה תומא סלימאן: זה שיפור אדיר מזה שהמל"ג אינו מתערב ומתעסק בחופש האקדמי למינוי ממונה, ביקורת וקריאה של הדוחות ופענוח של הדוחות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת כברת דרך שגם העבודה בשתי הוועדות וגם המעקב בשלושת השנים האחרונות הביאה לזה.

מירב בן ארי: אפשר גם לפקח על העבודה של המל"ג ולראות מה הם עושים.

עאידה תומא סלימאן: בטוח.

מירב בן ארי: אולי הם ידווחו בעצמם.

עאידה תומא סלימאן: לא רק אפשר אלא לפעמים גם צריך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לדוקטור קרן גרינברג, ממונה ארגונית בנושא הטרדות מיניות.

<קרן גרינברג: לי חשוב משהו אחד לומר.

<קרן גרינברג: אני נציבה למניעת הטרדות מיניות במרכז האקדמי רופין.

<קרן גרינברג: הערה קטנה בנוסף לכל מה שנאמר כאן.

<קרן גרינברג: אני לא אגזול זמן רב.

<קרן גרינברג: צריך להכניס את עניין המכללות ולא רק האוניברסיטאות.

<קרן גרינברג: אנחנו גם אקדמיה.

עאידה תומא סלימאן: הן בפנים.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא פטר אותן.

<קרן גרינברג: דיברנו קודם על האוניברסיטאות.

<קרן גרינברג: אני מדברת יותר להתאחדות הסטודנטים.

<קרן גרינברג: כל העבודה שנעשתה מול, נעשתה מול אוניברסיטאות.

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: האוניברסיטאות שהגיעו לכאן אבל היו בפורום גם נציגות מהמכללות.

ענת ברקו: זה נשלח לכלל הנציבות.

ענת ברקו: זה נשלח לכל ור"מ.

ענת ברקו: מי שרוצה, יוכל לראות אחר כך.

ענת ברקו: יש לי כאן העתקים.

<קרן גרינברג: זה חשוב.

<קרן גרינברג: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין פפי יקירביץ, היועצת המשפטית, האוניברסיטה העברית.

<פפי יקירביץ: תודה רבה.

<פפי יקירביץ: אני רוצה להגיב לדברים שנאמרו.

<פפי יקירביץ: יש לפעמים את התחושה, ואני באה לכאן לא מעט, שלא משנה כמה עשייה אנחנו עושים וכמה אנחנו מתאמצים, תמיד יימצא מישהו שלא רוצה שיבלבלו אותו עם העובדות ולא, זה לא טוב ואנחנו זנב לשועלים ואנחנו לא דוגמה.

<פפי יקירביץ: אני חושבת שאין ארגון במדינה שפועל למיגור התופעה של הטרדה מינית כמו האוניברסיטאות.

<פפי יקירביץ: אני אדבר בשם האוניברסיטאות ולא בשם המוסדות האחרים.

<פפי יקירביץ: אני בטוחה שיש פעילות גם במכללות.

<פפי יקירביץ: בשם האוניברסיטאות, יש לנו עשייה וחשיבה וטיפול אינטנסיבי.

<פפי יקירביץ: יש לנו מה שפירטה כאן חברתי הנציבה של הטכניון.

<פפי יקירביץ: מעבר לזה, יש לנו תקנונים.

<פפי יקירביץ: התקנון של האוניברסיטה העברית למשל לדעתי הוא יכול לשמש דוגמה לתקנונים למוסדות אחרים.

<פפי יקירביץ: יש לנו חובת דיווח.

<פפי יקירביץ: יש לנו נציגי ציבור משפטנים שיושבים בוועדות משמעת.

<פפי יקירביץ: יש לנו צעדי ביניים.

<פפי יקירביץ: יש תקנון עם שיניים ואנחנו גם פיטרנו אנשים, פיטרנו חברי סגל.

<פפי יקירביץ: לבוא ולומר שעשרה אחוזים מהמתלוננות הן של האוניברסיטאות וזה אומר שלכן יש כאן איזשהו מוסר נוראי באוניברסיטאות, זה לעשות עוול לפעילות המבורכת והחשובה שעושות האוניברסיטאות גם בשיתוף עם התאחדות הסטודנטים כמו שהם פירטו, שאנחנו מברכים על כך.

<פפי יקירביץ: גם הפעילות של המל"ג שהרימה את הכפפה ובאמת מינתה אדם שיהיה אחראי על הנושא הזה, גם זה זוכה לביקורת.

מירב בן ארי: את שמעת את חברי הכנסת שלי יחימוביץ שאומרת את זה כי היא באמת מלווה את הנושא, אבל במקביל גם שמעת אותי ואת עאידה באות ואומרות את הצד השני.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להעיר בעניין.

עאידה תומא סלימאן: חברי וחברות הכנסת מעירים מתוך הידע והניסיון שיש להם.

עאידה תומא סלימאן: זה שיש ביקורת מסוימת, זה לא מונע מלראות את העבודה שנעשית.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלפעמים התפקיד שלנו כחברי כנסת הוא להאיר דווקא את הביקורת כי אנחנו רוצים לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא לזרוק את הכול ביחד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, ביקורת היא לגיטימית והיא מחויבת.

עאידה תומא סלימאן: להפך.

עאידה תומא סלימאן: בעיני צריך להקשיב לה ובאותו זמן גם לקבל את המחמאות שהיו בהתחלה.

<פפי יקירביץ: תודה גברתי.

<פפי יקירביץ: אני רוצה להעיר לעניין הזה שהאוניברסיטאות על פי חוק מוסמכות לטפל בהטרדות המיניות במסגרת האוניברסיטה.

<פפי יקירביץ: אם סטודנט הטריד סטודנטית בדירה שלו בעיר או באיזשהו מקום שלא שייך לאוניברסיטה, אין לנו סמכות לטפל.

<פפי יקירביץ: כאשר יש סטודנטיות שבאות ומתלוננות במרכזים למניעת תקיפה מינית או בארגונים האלו, זה לא אומר שזה לא טופל באוניברסיטה אלא צריך לקחת בחשבון שעיר כמו באר שבע, בה יש אלפי סטודנטים, או עיר כמו ירושלים, יכול מאוד להיות, וחלק גדול מהסטודנטים לא מתגוררים בקמפוס, ויש מקרים לא מעטים – אגב, הנציבות שלנו נתקלות וגם מסייעות לפעמים לסטודנטיות שפונות על הטרדות מיניות שחוו במשפחה או הטרדות מיניות שחוו בבית שלא קשורות בכלל לאוניברסיטה.

<פפי יקירביץ: כלומר, לבוא ולהסיק מזה שסטודנטיות מתלוננות, זה לא אומר שאותה הטרדה מינית נעשתה במסגרת האוניברסיטה.

<פפי יקירביץ: הערה אחרונה שאני רוצה להעיר.

<פפי יקירביץ: אם אנחנו כבר מדברים על איך לשפר את המצב.

<פפי יקירביץ: אנשים באים אלינו מהצבא או מבתי ספר והחינוך למניעת הטרדה מינית לא יכול להתחיל באוניברסיטאות אלא הוא צריך להתחיל הרבה לפני כן.

<פפי יקירביץ: אם אנחנו נזניח את כל החינוך למניעת הטרדה מינית בתיכונים, ואפילו בתי ספר יסודיים, ונתחיל פתאום לחנך את הסטודנטים שמגיעים לאוניברסיטה או את האנשים שנמצאים בקהילת האוניברסיטה, ויש לה מעט הטרדות מיניות, אגב, בין סטודנטים לבין עצמם, אז אני חושבת שאנחנו חוטאים למטרה.

<פפי יקירביץ: חשוב לא פחות לטפל ולחנך במסגרות שם נמצאים אנשים לפני שהם מגיעים לאוניברסיטה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה אתך.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתחיל את החינוך באוניברסיטה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם מדברים על המצב בבתי הספר, אנחנו מדברים על החינוך בבתי הספר ובמסגרות אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מסכימות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהפניות למרכזי הסיוע לא אמורות לתת לנו הרגשה לא טובה.

עאידה תומא סלימאן: מרכזי הסיוע הם מוסד חברתי שכבר קיים עשרות שנים ומרכזי הסיוע קיבלו את האמון של ציבור האנשים בגלל העשייה המאוד מבורכת שעשו לאורך שנים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם הממונות וגם האחראיות באוניברסיטאות הן מוסד חדש.

עאידה תומא סלימאן: הן עדיין צריכות לעבוד עד שקודם כל תהיה הכרה בתפקיד עצמו והכרה בפעילות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, יבנו את האמון לאט לאט וזה טבעי.

עאידה תומא סלימאן: כך לפחות אני רואה את זה.

שלי יחימוביץ': כשאנחנו קיימנו את הדיון בוועדה, עלו דוחות ישנים של מבקר המדינה.

שלי יחימוביץ': זה לא שהם שמעו ולראשונה נודע להם שיש הטרדות מיניות באוניברסיטאות ועכשיו הם עושים את צעדיהם הראשונים.

שלי יחימוביץ': גם שם אמור היה להיות לפחות עשרים שנים מאז נחקק החוק ובטח מאז שנכתבו דוחות מבקר המדינה.

שלי יחימוביץ': אי אפשר להתייחס אליהם כאל עולל שקם על רגליו עכשיו וגילה שיש הטרדות מיניות.

שלי יחימוביץ': בכל הכבוד, באמת.

שלי יחימוביץ': אגב, גם מנהלות המרכזים, בין היתר דיווחו על כך שאין מענה באוניברסיטאות עם כל הניסיון האדיר שלהן.

<קריאה: מה עם החינוך?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מתווכחות על כך שעדיין יש המון מה לעשות ולבנות.

עאידה תומא סלימאן: זה בטוח.

עאידה תומא סלימאן: כולנו מסכימות על כך.

<קריאה: השאלה אם עושים נכון.

<קריאה: מה עם האמון?

<קריאה: אני חושבת שזה הדבר הכי חשוב ואיכשהו זה עבר כאילו כלום, שזה צריך להתחיל הרבה קודם.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שרוצה לדבר, נא להירשם כדי שאני אוכל לתת זכות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: עדן מרין, יושבת ראש אגודת הסטודנטים במכללת דוד ילין.

<עדן מרין: בוקר טוב.

<עדן מרין: אני רוצה לומר כנציגת הסטודנטים, כנציגת אגודת הסטודנטים במכללות וכחברת ועד מנהל בהתאחדות, שחשוב לנו מאוד שילוב נציגי הסטודנטים.

<עדן מרין: כמו שענבר דיברה על פי הדוח, נציגי האגודות, ובעיקר נציגי ההתאחדות כארגון היציג של הסטודנטים שישבו ובנו כאן דוח, בהמשך למה שנאמר כאן על נציבות מכללות, אני כסטודנטית וכיושבת ראש אגודה של מכללה, היה לי מאוד מאוד חבל לראות שבאמת ההיענות מטעם נציבות המכללות הייתה דלה על אף שבאמת כולן הוזמנו.

<עדן מרין: חשוב לי לומר שהייתי רוצה שתהיה יותר שקיפות מטעם המוסדות.

<עדן מרין: אני יודעת שיש מוסדות שגם שם הנציבות היו רוצות שהשקיפות תהיה יותר גבוהה בכל הנוגע לטיפול בהטרדות מיניות בתוך המוסדות.

<עדן מרין: אני חושבת שיש היום שונות מאוד מאוד גדול בין המוסדות בטיפול בהטרדות ובמידה ובאמת נאמץ כאן איזה שהם עקרונות מנחים, אנחנו נוכל להגיע לתוצאות יותר טובות.

<עדן מרין: בסוף הטרדה מינית היא הטרדה מינית ולא משנה באיזה מוסד היא קורית.

<עדן מרין: בהמשך למה שנאמר כאן.

<עדן מרין: התופעה היא תופעה קיימת בכל מקום, בין באקדמיה ובין אם מחוץ לאקדמיה.

<עדן מרין: זה שיש מוסדות שמתיימרים לומר שאין שם שום מקרה של הטרדה מינית, זה צורם כי בסוף הסטודנטיות שחוות הטרדה לא ירצו לבוא ולדווח כי הן יודעות שהמוסד פשוט לא עושה עם זה שום דבר.

<עדן מרין: שמחנו לשמוע שהמל"ג מינה מישהי שתרכז את הנושא וכמובן שנשמח לעבוד אתה בהמשך.

עאידה תומא סלימאן: הערה בנושא של האוניברסיטאות או המכללות שאומרות שאין להן שום מקרה של הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שאחד הסלוגנים הראשונים שהשתמשנו בהם בתנועה הפמיניסטית בנושא של לשבור את הטאבו על נושא הטרדות מיניות, היה: את לא לבד.

עאידה תומא סלימאן: באת לא לבד, התכוונו לא רק בגלל שיש מתנדבות במרכזי הסיוע שמוכנות לשמוע אלא גם את לא היחידה שעוברת את זה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהמכללה מצהירה וחושבת שזה הדבר הנכון להגיד שאין לנו אף מקרה של הטרדה מינית, זה משתיק את האנשים עוד יותר כי היא תשאל את עצמה ותגיד שבטח היא זו שגרמה לכך כי אף אחת אחרת לא סובלת בתוך האוניברסיטה ואם זאת רק היא, אז בטח יש משהו לא בסדר אצלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שכל המכללות שמצהירות ומדגישות את זה ואומרות באוכלוסיות שלנו אין הטרדה מינית, הגיע הזמן לשקול את זה שוב, במיוחד כשאנחנו יודעים שאין דבר כזה לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: גברת אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, ועכשיו אקפיד, לא לעבור שלוש דקות.

<אורית סוליציאנו: תודה רבה.

<אורית סוליציאנו: ברכות לך ולחברות הכנסת האחרות שנמצאות כאן על הדירוג במשמר המגדרי.

<אורית סוליציאנו: ברכות על ההישג הזה.

<אורית סוליציאנו: זה מאוד מרשים.

<אורית סוליציאנו: כמה נקודות מאוד קונקרטיות.

<אורית סוליציאנו: ראשית, לדבר על המספרים של ה-146 תלונות ועוד שבעים מקרים של שמועות.

<אורית סוליציאנו: אם מסתכלים על מערכת ההשכלה הגבוהה שמונה היום למעלה מ-300 אלף או אולי 350 אלף סטודנטים, זה כלום.

<אורית סוליציאנו: זה ממש מעט וזה אומר דרשני.

<אורית סוליציאנו: המספר הזה לא הגיוני לעומת מספר התלונות.

<אורית סוליציאנו: אין ספק שאני חושבת שגם בעקבות הפגישה שהייתה לנו עם המל"ג, ממש צריך לקבוע יעד בשנה הבאה ולראות גידול במספר התלונות שכמובן יבוא אך ורק אם יעשו צעדים קונקרטיים אופרטיביים לעודד, כמו היה כתוב בעיתון "הארץ" היום, את הנגישות ואת המודעות.

<אורית סוליציאנו: נקודה שנייה ספציפית אבל מאוד משמעותית.

<אורית סוליציאנו: אנחנו גם מכירים מקרים שהגיעו אלינו למרכזי הסיוע, תלונות על הרכבים של ועדות משמעת, בעיקר כאשר ההליך המשמעתי הוא פלילי מדי.

<אורית סוליציאנו: כלומר, הסטודנטית, בלי להיכנס למקרים קונקרטיים כרגע בדיון, ברגע שהיא מגיעה לוועדת משמעת, כבר הגישו תלונה והיא עברה את כל המשוכה, מרגישה שהיא נחקרת שם.

<אורית סוליציאנו: זאת סיטואציה מאוד מאוד קשה.

<אורית סוליציאנו: כמובן זה לא מספיק רק עניין של להכשיר את אנשי המקצוע בוועדת המשמעת.

<אורית סוליציאנו: אני יודעת שיש מוסדות שיש בהם ועדות משמעת קונקרטיות, הרכבים קונקרטיים לטיפול בהטרדות ופגיעות מיניות אבל זה לא מספיק.

<אורית סוליציאנו: צריך למצוא איזושהי דרך שהיא לא תצטרך לעמוד בפני טריבונל להתחיל לספר את כל הסיפור.

<אורית סוליציאנו: שבעה אנשים, זה מצב לא הגיוני.

<אורית סוליציאנו: נקודה שלישית שהעלינו אותה כבר בדיון אחר על רופאים אבל נתקלנו בה גם בתלונות ספציפיות, על הטרדות מיניות בהשכלה הגבוהה.

<אורית סוליציאנו: מעבר של מרצים – אני חייבת לומר שזה יותר חזק במכללות שם כוח האדם לא קבוע ולכן מרצים במכללות יכולים לעבור ממכללה למכללה – מקרים שאנחנו יודעים עליהם, שמישהו נאלץ לסיים את תפקידו, אני לא יודעת אם הוא פוטר, אני לא יודעת איך הדברים נסגרו פנימה, והוא עבר למכללה אחרת ואין שום יידוע.

<אורית סוליציאנו: אני יכולה לתת אולי רעיון שנתקלנו בו גם במשטרה עכשיו.

<אורית סוליציאנו: המשטרה, בגלל כל גל ההטרדות המיניות של ניצבים, מכריחה את השוטרים, את הבכירים, לעבור שאלון.

<אורית סוליציאנו: בין השאר שואלים אותם בשאלון הזה האם היו לך יחסי מרות.

<אורית סוליציאנו: אולי צריך שכאשר מקבלים מרצים שנודדים בין מוסדות להשכלה גבוהה לחשוב גם בראיון קבלה, המל"ג אולי יכול לעשות את זה כאיזושהי רגולציה, לשאול את השאלה האת.

<אורית סוליציאנו: פשוט למנוע מעבר גם אם הבן אדם לא רשומה לו תלונה במשטרה, עדיין אם הוא נהג בצורה של הטרדה מינית, לבדוק.

<אורית סוליציאנו: זאת הצעה קונקרטית.

<אורית סוליציאנו: מאוד התרשמתי מהדברים שלך פרופסור נעמי כרמון וגם סימסתי לשני אלוני, מנהלת מרכז הסיוע, והיא אמרה שאתם באמת עושים עבודה מאוד מאוד יפה.

<אורית סוליציאנו: למען הגילוי הנאות, עבדתי המון שנים באוניברסיטה העברית ואני מכירה את היחס ואת הטיפול המאוד רציני שם.

<אורית סוליציאנו: את העלית את הנתון שאנחנו הצגנו בדיון בראשות עאידה תומא סלימאן על הנושא של 92 אחוזים מהתלונות על הטרדות מיניות שמגיעות למשטרה נסגרות.

<אורית סוליציאנו: מה משמעות הדבר?

<אורית סוליציאנו: לא שהאוניברסיטאות לא יכולות לטפל בזה אלא להפך, כאשר תלונה למשטרה היא לא הכלי.

<אורית סוליציאנו: הכלי הוא טיפול בתוך המוסד ומשמעות הדבר היא לטפל בזה בכל מיני דרכים.

<אורית סוליציאנו: אני חושבת שהנתון הזה, צריך לקחת אותו אחרת.

<אורית סוליציאנו: אני מאוד מברכת על המינוי של המל"ג ואנחנו נשמח לסייע.

<אורית סוליציאנו: אני חושבת שכאן אפשר יהיה לייצר עוד רעיונות חדשים לרגולציה כי כמו שאת אמרת, זה לא נמדד בכוונות אלא זה נמדד במעשים.

<אורית סוליציאנו: נשמח לשתף פעולה אתכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה גברתי יושבת הראש.

מרב מיכאלי: תודה על הדיון.

מרב מיכאלי: אני רוצה לקחת את זה מהמקום שאורית סיימה את דבריה ולדבר בדיוק על מה שצריך לעשות לנוכח המספרים האלה שהם מגוחכים בכל מוסד אותו היינו בודקות.

מרב מיכאלי: באמת, אין דבר כזה שאין הטרדה מינית.

מרב מיכאלי: נקודה.

מרב מיכאלי: אין דבר כזה.

מרב מיכאלי: למרבה הצער אין חיה כזאת.

מרב מיכאלי: זה חלק מהתשתית של הציביליזציה הפגומה שלנו, הפטריאכלית שבה אנחנו חיות וחיים, אבל באוניברסיטאות, בהשכלה הגבוהה בכלל, יש הרי מבנה ארכאי ייחודי שהשתמש של כוח ושל תלות של סטודנטיות וגם סטודנטים – אבל אצל סטודנטיות זה אולי יותר דרמטי – במרצות ומרצים.

מרב מיכאלי: זה סוג של מבנה כוח שבאמת מעטים המקומות בעולם שזה השתמר, כאשר לפעמים זה יותר דרמטי מאשר תלות אפילו בבוס.

מרב מיכאלי: לכן אני לא נכנסת עכשיו לדיון, גברתי עורכת הדין שהתלוננה על חוסר קרדיט על מה שעושות ועושים, אבל מה שצריך להיות, האוניברסיטאות, כשסוף סוף ירד האסימון, צריכה להיות הבנה של מאמץ מיוחד ושימת לב מיוחדת.

מרב מיכאלי: בכל מקום יש מועדות להטרדה מינית ולפגיעה מינית, באוניברסיטאות יש מקומות שהמועדות הזו היא גדולה יותר.

מרב מיכאלי: לכן גברתי יושבת הראש, אני חושבת שמה שנכון לדבר עליו זה לדבר על קריטריונים קונקרטיים, על מדדים לא רק למספר תלונות כי זה כבר הקצה אלא קודם כל לדבר על הכשרות.

מרב מיכאלי: אני חושבת שזה דרמטי להעביר את הסדנאות שבכל מקום עבודה צריך להעביר ובאוניברסיטאות זה דרמטי וצריך לתקנן את זה, ממש לעשות תקן מי צריך לעבור כמה סדנאות בדיוק ואיך.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לדבר על מספר ממונות פר סטודנטים.

מרב מיכאלי: הרי זה דבר מופרך, אבל יש מקום שיש בו 13 ממונות ויש מקום שיש ממונה אחת ל-15 אלף סטודנטיות וסטודנטים.

מרב מיכאלי: זה לא באמת מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: אם זה אחת ל-15 אלף, זה כבר לא לפי התקנות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם שתיים, לצערי זה לפי התקנות.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לעבוד על התקנון הזה.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לחשוב על מסגרת בה נחשוב על תקנון וזאת צריכה להיות העבודה של המל"ג.

<עומרי גולן: המל"ג לא מתקן את התקנות.

<עומרי גולן: התקנות הן של שר העבודה.

מרב מיכאלי: לא חשוב.

מרב מיכאלי: אני אומרת שהעבודה צריכה להיות מולכם כמי שירכזו את זה במסגרת הפרויקט החדש, הם ירכזו את זה ויביאו משהו שמבחינתי יעבוד ביחד.

מרב מיכאלי: אני לא אומרת לשים על הראש בכוח.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו בדיוק משרד המשפטים עובד על התקנות ואני חושבת שזה בדיוק הזמן להביא להם את כל ההצעות כולל ההצעה שעלתה בתחילת הדיון בעניין מספר האחראיות לעומת מספר הסטודנטים בכל מוסד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לרכז את כל ההצעות האלה ולהגיש אותן למשרד המשפטים.

מרב מיכאלי: צריך לדבר גם על מסלולים.

מרב מיכאלי: שוב, זה לא יכול להיות וולנטרי האופן שבו מתלוננות והאופן בו זה מטופל, מה שאמרה אורית לעניין ההבחנה בין תלונה במשטרה, הרי החוק למניעת הטרדה מינית לא בכדי נותן את המסלולים השונים, בדיוק בגלל ההבנה שלא כל תלונה מתאימה למשטרה ולא כל מקרה צריך להגיע לשם.

מרב מיכאלי: אגב, זה לא בהכרח האינטרס לא רק של הפוגע אלא גם לא של הנפגעת תמיד.

מרב מיכאלי: החשיבות של הטיפול האיכותי המשמעותי בתוך האוניברסיטאות הוא דרמטי שכן אתם באמת חממה.

מרב מיכאלי: נכון שזה לא מתחיל אצלכם, הכול בסדר, אבל כמו שאמר כאן מוסי בשקט לי באוזן, זה לא מתחיל אצלכם אבל גם לא צריך להתנער מאחריות.

מרב מיכאלי: האחריות שלכם היא באמת אחריות של חממה וככזאת אתם צריכות לנהל אותה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חברת יעל גרמן, אנחנו מנסים לשלב את הדוברים.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לעורכת הדין רוני אלוני סדובניק ואת תדברי אחריה.

עאידה תומא סלימאן: קראתי את הפנייה שלך ולצערי לא נוכל לעסוק בעדויות.

<רוני אלוני סדובניק: בסדר.

<רוני אלוני סדובניק: אני אעשה את זה קצר.

<רוני אלוני סדובניק: נמצאות כאן שתי סטודנטיות שהגיעו אתי משני מוסדות אקדמיים, אחת מהן כבר יצאה פומבי.

עאידה תומא סלימאן: לא להזכיר שמות.

<רוני אלוני סדובניק: שני המקרים, מותר להן והן עומדות על כך שמותר להן להגיד.

עאידה תומא סלימאן: מותר להן והן עומדות על כך, אבל יש נהלים מבחינת עבודת הוועדה.

<רוני אלוני סדובניק: בסדר.

<רוני אלוני סדובניק: יש שני נושאים שהם יכולים לעזור מאוד.

<רוני אלוני סדובניק: קודם כל, הממונות, חשוב מאוד שמי שממונה במוסד להשכלה גבוהה, מדובר כאן בחוק, בפרשנות של חוק, צריך להעדיף, עם כל הכבוד לכל אישה שרוצה להיות ממונה על בירור תלונות, בכל זאת אנחנו רואים שכאשר לא משפטנית או בעלת השכלה משפטית עוסקת בנושא של בירור תלונות, עלול להיווצר, וזה קורה הרבה פעמים, יותר מדי פעמים, שיבוש החקירה, תיאום עדויות, דברים שנעשים לא בכוונה אבל יש משמעות.

<רוני אלוני סדובניק: אנחנו מדברים על חוק וכדאי מאוד שתהיה איזושהי העדפה למנות ממונות שיש להן השכלה משפטית.

<רוני אלוני סדובניק: זה יכול לייעל ולקצר מאוד את התהליך ולעשות אותו איכותני יותר ונכון.

<רוני אלוני סדובניק: דבר נוסף.

<רוני אלוני סדובניק: הנתונים שהוגשו לוועדה, אני קראתי את הדוח שגברתי הציגה, עבודה מצוינת.

<רוני אלוני סדובניק: הבעיה היא שגם בדוח הקודם של שנה שעבה, אחד המוסדות הגדולים ציין דיווח על אחד המקרים.

<רוני אלוני סדובניק: זה לא נכון.

<רוני אלוני סדובניק: זאת אומרת, הנתונים שמוזנים, אני לא יודעת עד כמה כל הנתונים מדויקים אבל אנחנו יודעים משני מוסדות שמופיעים בדוח של שנה שעברה שזה פשוט לא נכון.

<רוני אלוני סדובניק: שהנתונים לא נכוני.

<רוני אלוני סדובניק: צריך לשים לב לעניין הזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להתעכב על מי יכולה לבדוק ומי צריכה לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי שהיא תסיים את ההערה שלה כדי לומר דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבחינתנו כוועדה לא נוכל לברר אלא אם יגיע אלינו מידע ספציפי אודות מקרה מסוים.

עאידה תומא סלימאן: אז נוכל לבדוק.

מרב מיכאלי: זאת אמירה מאוד קשה.

<רוני אלוני סדובניק: זאת הערה מאוד קשה.

<רוני אלוני סדובניק: אני לקחתי את זה בחשבון לפני שאמרתי ולכן אני גם לא נוקבת בשם המוסד.

<רוני אלוני סדובניק: יושבת כאן, היא יודעת על מה אני מדברת, הנציגה של אותו מוסד.

<רוני אלוני סדובניק: אנחנו מדברים על השתקה והסתרה.

<רוני אלוני סדובניק: לא רק שאסור להגיד את שם המתלוננת גם אם היא ממש מבקשת לומר, לא רק שאסור לומר מי פגע בה כדי להזהיר וליידע כפי שאמרה הגברת סוליציאנו בצדק.

<רוני אלוני סדובניק: יידוע הקהילה.

<רוני אלוני סדובניק: חובה.

<רוני אלוני סדובניק: לא רק בניוד של הפוגעים ממוסד למוסד אלא גם בתוך הקהילה.

<רוני אלוני סדובניק: מסתובב לו פרופסור חופשי ומאושר, כבר שנתיים לקח לברר את התלונה, היא נמצאה מוצדקת, כל המסקנות הוסתרו מכל הסגל ומכל הסטודנטים, הוא התחייב לא לעשות א', ב', ג' כולל לא להנחות כל מיני סטודנטים והוא ממשיך לעשות את זה והמוסד לא עושה שום דבר ואנחנו כבר בבית הדין לעבודה.

<רוני אלוני סדובניק: זה לא יאומן.

<רוני אלוני סדובניק: ארבע שנים וכלום לא קרה.

<רוני אלוני סדובניק: היא בבית והוא ממשיך.

<רוני אלוני סדובניק: במוסד נוסף אחר, גם.

<רוני אלוני סדובניק: היא הגישה את התלונה למוסד באוגוסט השנה, המוסד בירר ובירר ולא עשה שום דבר.

<רוני אלוני סדובניק: זה לא לוקח חודש כמו שחברתי אמרה אלא זה לוקח המון זמן.

<רוני אלוני סדובניק: עד היום אין ממצאים וגם אומרים, רגע, אנחנו עוצרים את הבדיקה במוסדות – תמיד הם עוצרים את הבדיקה – אם היא הגישה גם תלונה במשטרה.

<רוני אלוני סדובניק: אם המשטרה בעניין, אנחנו עוצרים את התלונה ואנחנו לא מטפלים.

<רוני אלוני סדובניק: אני חושבת שזה לא ראוי שקושרים בין שני הדברים.

<רוני אלוני סדובניק: צריך להמשיך בממד של פנים המוסד וצריך לאפשר גם למשטרה לעבוד.

<רוני אלוני סדובניק: במשטרה למשל זה יכול לקחת שנתיים ושלוש שנים.

<רוני אלוני סדובניק: אנחנו יודעים איזה עומס במערכת.

<רוני אלוני סדובניק: וכך השיירה עוברת וכלום לא קורה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדברים שהעלית הם דברים קשים מאוד, במיוחד בכל מה שקשור בהמשך פעילות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שנאמר על המשך התפקוד הרגיל של המרצה למרות הכרזות על הפסקה מסוימת, זה דבר מאוד קשה ואי אפשר לעבור עליו בשקט, אבל כמובן בגלל שאני לא מכירה את העובדות, לא אוכל להתייחס מעבר לזה.

עאידה תומא סלימאן: אם תרצו בהתייחסות יותר ספציפית מול האוניברסיטה עצמה, אנא לגשת אלינו עם העובדות ואנחנו נברר את זה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הפסקת הבירור ברגע שזה עובר למשטרה.

עאידה תומא סלימאן: לא בשביל זה היה החוק ולא עבור זה פירט החוק מה הן החובות של הממונה או האחראית על הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אחריות מאוד ברורה היא בירור התלונות וקבלת המלצה והעברתה לוועדת משמעת אם יש צורך בכך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכניסת המשטרה לעניין היא כניסה בבירור הצד הפלילי וברגע שבוחרים לעשות את זה, זה טוב, אבל זה לא בא במקום או כדי לפטור את המוסד האקדמי מהאחריות שלו שאמורה להתבצע דרך הממונה או דרך האחראית כדי לברר.

עאידה תומא סלימאן: כפיט שנאמר, הבירור של המשטרה עלול לערוך שנתיים ושלוש ועלול להסתיים, יש לו תשעים אחוזים אפשרות, בכלום.

עאידה תומא סלימאן: לפחות שהאחראית תעשה את המוטל עליה בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: לחברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: תודה רבה לך גברתי היושבת ראש.

יעל גרמן: אני מתנצלת אם אני אומר דברים שנאמרו אבל אני חושבת שלפעמים גם לחזור על דברים חשובים יש לזה את הערך שלו.

יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני מודאגת, לא בפעם הראשונה, מהתוצאות של הסקר.

עאידה תומא סלימאן: מהדוחות.

יעל גרמן: בוודאי, שנשענים על הסקר.

יעל גרמן: אם רק 12 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות – יותר נכון מהסטודנטיות ומעט סטודנטים – שחוו הטרדה מינית ונכון לדוח אלה ארבעה אחוזים - בהערת סוגריים אומר שאני לא יודעת אם זה הרבה או לא הרבה כי אני לא יודעת כמה יש נאמר במשרדי ממשלה או בעיריות או בכל מוסד אחר ולכן אני שמה את זה רגע בצד - 12 אחוזים של נשים שמעזות להתלונן, גברתי היושבת ראש, זאת נקודת תורפה.

יעל גרמן: הייתי אומרת שאפילו כישלון של כל המוסדות האקדמיים.

יעל גרמן: מתי את לא מגישה תלונה?

יעל גרמן: כשאת לא מאמינה במוסד שבו את נמצאת.

יעל גרמן: כשאת חושבת שאם תגישי תלונה, ממילא לא יטפלו בה.

יעל גרמן: לא כל אחת היא תלמה ולואיז שאומרות שזה לא יעזור והן הולכות אבל יש איזשהו חוסר אמון בסיסי בנתון הזה וזה הדבר שהכי מדאיג אותי חברותיי היקרות שיושבות כאן סביב השולחן.

יעל גרמן: מה אתן עושות בנדון כדי שאלה לא יהיו 12 אחוזים אלא יהיו תשעים אחוזים ושמונים אחוזים?

יעל גרמן: לא מספר כזה חסר ערך.

יעל גרמן: למעשה זה לא שווה שום דבר.

יעל גרמן: מכאן אני רוצה לבקש ממך.

יעל גרמן: כבר דיברתי אתך על זה חצי מילה במליאה.

יעל גרמן: אני ניסיתי להעביר הצעת חוק שאת חתמת עליה ולדעתי מרבית חברות הכנסת חתמו עליה, הצעת חוק ביוזמתה של עורכת הדין רוני סדובניק שאמרה שנוציא את כל הנושא של הממונות על הטרדות מיניות ממוסדות החינוך ונשים אותו במל"ג.

יעל גרמן: אבל לאחר שנפגשתי במל"ג גם עם ראש ה-ות"ת וגם עם סגן יו"ר המל"ג וגם עם היועצים המשפטיים - - -

<פפי יקירביץ: ממש יתלוננו.

<פפי יקירביץ: מחוץ לאוניברסיטה מישהי תלך ותתלונן.

יעל גרמן: המל"ג הסבירו, ואני אפילו השתכנעתי, מדוע זה בלתי אפשרי.

יעל גרמן: אני לא יודעת אם זה לא יהיה אפקטיבי, אבל הם הסבירו מדוע זה בלתי אפשרי וגם הם רוצים שהאחריות תהיה למעשה של המוסדות האקדמיים וחשבתי שיש בזה הגיון.

יעל גרמן: לכן אני מבקשת שאנחנו כוועדה, את כיושבת ראש, נחוקק חוק שבא ומוציא את הממונות מהאוניברסיטה.

יעל גרמן: כן תהיינה ממונות, בהתאם למה שאמרה חברתי מרב מיכאלי.

יעל גרמן: בוודאי שלא יכולה להיות ממונה אחת על קמפוס של 600 או 900 ועל קמפוס של 7,000.

יעל גרמן: אבל הממונה לא תהיה חלק מהצוות כדי שלא יהיה ניגוד עניינים אפשרי, ואני לא מאשימה אף אחד בשום דבר כי החושד בכשרים, לוקה בגופו.

יעל גרמן: בל כבר נאמר שניגוד עניינים הוא פוטנציאל.

יעל גרמן: בעיני, ברגע שבראש הגוף הזה של נציבה לתלונות על הטרדות מיניות עומד מישהו שיש לו קשר ואולי אפילו חברי עם חלק מאלה שעלולים באמת להטריד, יש כאן משהו שהוא טעם לפגם, יש כאן איזשהו בסיס.

יעל גרמן: לכן אני מציעה שני דברים.

יעל גרמן: האחד, כן למנות אבל זאת לא תהיה אשת סגל אלא זאת תהיה אישה חיצונית ושהיא גם לא תשב בתוך הקמפוס.

יעל גרמן: היא תשב באיזשהו מקום ניטרלי כדי בכל צורה שהיא לחזק ולהחזיר את האמון של הסטודנטיות ושל הסטודנטים במוסד הזה של הטרדה מינית.

יעל גרמן: כמובן שבנוסף לשני העקרונות האלה צריך להוסיף את כל מה שנאמר והוא חלק ניכר של התקנון המאוד יפה של האוניברסיטה העברית אבל אני מבקשת שזאת תהיה הצעת חוק שלנו, של הוועדה, שלך.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך על ההצעה אבל צריך גם לזכור שכל הנושא של ממונות על הטרדה מינית קיים גם במקומות עבודה אחרים ולא רק באוניברסיטאות.

<רוני אלוני סדובניק: לכן זה נראה כך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מה החסרונות.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, זה עלה כבר כל כך הרבה פעמים בדיונים בוועדה וגם בפגישות שלי עם הממונות במקומות עבודה אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד לא הגענו לבעייתיות הזאת שהממונה לפעמים צריכה לטפל בתלונה על מישהו שהוא המנהל הישיר שלה.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: אנחנו לא נוציא את זה מהאוניברסיטה.

יעל גרמן: זה יישאר באוניברסיטה אבל הממונה לא תהיה חלק מהצוות, חלק מהסגל.

עאידה תומא סלימאן: זה מה אני מנסה להגיד, שכל מקומות העבודה, יש בהם את הממונות .

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב דיון.

יעל גרמן: אני אומרת בואי נתחיל את המהפכה ואני משוכנעת שמ-12 אחוזים, האחוז ילך ויעלה ואז זה יהפוך להיות משהו משמעותי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לעודד פריד, האגודה למען הלהט"בים.

<עודד פריד: גברתי היושבת ראש, תודה רבה על הדיון, תודה רבה על זכות הדיבור.

<עודד פריד: אני רוצה להציג כאן במסגרת הדיון הזה את הסוגי השל הקהילה הגאה בקמפוסים.

<עודד פריד: זאת סוגיה שאני לא יודע אם הדוחות מתייחסים אליה באופן נקודתי.

<עודד פריד: דיברנו על זה גם בדיונים קודמים שהיו בנושא הזה.

<עודד פריד: האגודה למען הקהילה הגאה בשיתוף עם מכון המחקר של איגי, ארגון הנוער הגאה, ערכו סקר אקלים בקמפוסים בשנה החולפת ושאלו סטודנטים וסטודנטיות להט"בים לגבי הטרדות מיניות שהם חווים וחוות בקמפוסים.

<עודד פריד: הנתונים מזעזעים.

<עודד פריד: אני אתייחס רק לשלושה נתונים מרכזיים.

<עודד פריד: 66 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות חשופים להערות פוגעניות שקשורות לנטייה המינית או הזהות המגדרית שלהם.

<עודד פריד: אני אומר גם זהות מגדרית למרות שצריך להגיד גם את זה, שאחוז הטרנסג'נדרים והטרנסג'נדריות בקרב מוסדות ההשכלה הגבוהה מאוד מאוד נמוך מסיבות רבות ומגוונות וקשיים שיש להם בהתמודדות עם החיים בכלל ועם מערכת ההשכלה הגבוהה בפרט והיעדר הנגישות שיש לעניין הזה.

<עודד פריד: 26 אחוזים מהסטודנטיות והסטודנטים חוו הטרדה מינית במוסד להשכלה גבוהה בו הם לומדים.

<עודד פריד: אנחנו מדברים על שיעור שבהשוואה ל-....

<עודד פריד: עולה פחות או יותר פי שש מסטודנטים וסטודנטיות הטרו-סקסואליים לפי הנתונים שהם בחנו.

<עודד פריד: אולי חמור מכך, בהקשר של מה שאנחנו מדברות כאן היום, וזה ממש סבבה לי לדבר בלשון נקבה ורבות בהקשר הזה – נכנסתי הבוקר לחדר ואמרתי שכך זה מרגיש כשאישה נכנסת לחדר שהוא כולו גברים, זה היה מאוד לא נוח ואני יכול רק לשער שלאישה שנכנסת לחדר שכולו גברים, זה עוד אפילו פחות נוח – של מה שאנחנו מדברות כאן היום, 87 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות שהוטרדו או חוו אלימות לא דיווחו על כך בכלל.

<עודד פריד: אפרופו חמישים מוסדות שחושבים שאין בשטחם הטרדות בכלל כי הדברים האלה לא מגיעים לדיווח.

<עודד פריד: אנחנו גם יודעים, אני לא יודע עם אלה כל הנתונים, שדיווחים לא פעם ולא פעמיים, דיווחים מקרב סטודנטים וסטודנטיות להט"ביות לא מקבלים מענה ומושלכים הצידה כי זה לא הגיוני בכלל שסטודנט גבר יטריד גבר אחר והוא בטח סתם צחק אתו, ואם סטודנטית אמרה משהו לסטודנטית אחרת, זה גם לא נחשב הטרדה מינית כי אי אפשר באמת להטריד מינית סטודנט הומו.

<עודד פריד: בקיצור, בנושא הזה אני אשמח מאוד אם בעתיד תהיה התייחסות גם בדוחות ובנתונים עצמם לאוכלוסייה הלהט"בית בקמפוסים ובוודאי ובוודאי שבכל מה שקשור לתקנונים ולצורה שבה מטפלים בהטרדות מיניות, בהכשרות שעובדות הממונות על חוק הטרדה מינית בקמפוסים ובכלל מה שאמרו כאן, אנשי צוות, פקולטות, מרצים, סטודנטים וכן הלאה, כל בעלי התפקידים, שגם הם בהכשרות שלהם יקבלו התייחסות גם לסוגיה של הטרדות מיניות כלפי חברי וחברות הקהילה הגאה.

<עודד פריד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: פרופסור רחל לב, הנציבה באוניברסיטת חיפה.

<רחל לב ויזל: שתי נקודות.

<רחל לב ויזל: הראשונה, הנושא של מניעה.

<רחל לב ויזל: קבוצה של סטודנטים אצלנו התחילה פרויקט שהמטרה שלו היא דיווח לחינוך לאווירה שאינה מטרידה.

<רחל לב ויזל: למעשה יש ברקוד לכל השירותים וכאשר מצמידים את הפלאפון, עולות שאלות.

<רחל לב ויזל: זה אנונימי.

<רחל לב ויזל: זאת לא חייבת להיות הטרדה אישית אלא זה יכול להיות משהו שהוא בתוך חוג או בתוך קבוצה וכולי.

<רחל לב ויזל: הדיווח הזה נופל גם אצל הדיקנים, גם אצל הנציבות ולכן זה גם מאפשר התערבות חינוכית של שיחה על השולחן אם זה מגיע.

<רחל לב ויזל: זה נושא אחד.

<רחל לב ויזל: הנושא השני.

<רחל לב ויזל: אני חושבת שהגיע הזמן לדעתי לחשוב רחב יותר.

<רחל לב ויזל: בעיני הטרדה מינית היא חלק מהתעמרות וצריך לחשוב באמת באופן רחב יותר.

<רחל לב ויזל: דיברו כאן על האוניברסיטאות מבחינת היררכיה וכולי.

<רחל לב ויזל: אז כן, צריך לחשוב יותר גם על הנושא של התעמרות והטרדה היא רק חלק אחד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד משמח לשמוע על האחריות החברתית שמגלים סטודנטים וסטודנטיות בהרבה אוניברסיטאות.

עאידה תומא סלימאן: זה מחמם את הלב.

עאידה תומא סלימאן: פרופסור מיכל אלברשטיין, הנציבה באוניברסיטת בר אילן.

<מיכל אלברשטיין: תודה.

<מיכל אלברשטיין: קודם כל, אני חושבת ששיתוף הפעולה ומה שאנחנו שומעים כאן, גם העבודה עם אגודת הסטודנטים, היא מאוד חשובה.

<מיכל אלברשטיין: זה צעד באמת להגביר את האמון.

<מיכל אלברשטיין: רציתי לדבר דווקא על הדרישה למשפטיזציה.

<מיכל אלברשטיין: אני אומרת כמשפטנית שצריך להיזהר מלהפוך את התחום הזה ליותר מדי משפטי.

<מיכל אלברשטיין: רק דוגמה.

<מיכל אלברשטיין: מגיעה סטודנטית – אני רוצה לדבר על הקרבה ובתוך המוסד – אני בתוך המוסד ואם יש איזושהי ראש יחידה שהיא למשל מכירה את מלכה ובפגישה עם סטודנטיות על מערכת או דרישות אקדמיות עולה תלונה או חשד להטרדה, היא מדווחת לנו.

<מיכל אלברשטיין: אנחנו מבקשים מהסטודנטית לבוא.

<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה להזדהות.

<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה שיגידו את הפרטים.

<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה.

<מיכל אלברשטיין: אנחנו בתנאים האלה מתחילות לברר.

<מיכל אלברשטיין: שואלות עוד סטודנטיות, קוראות למרצה.

<מיכל אלברשטיין: מולו אנחנו מבררות אנונימית.

<מיכל אלברשטיין: אנחנו לא אומרות מה היה המקרה אלא אומרות שהיו שמועות.

<מיכל אלברשטיין: אם יתחילו להכניס לנו כאן את כל המערך הזה של לפנות החוצה, משפט, דרכי הוכחה, הלך לנו כל היתרון של ההליך.

<מיכל אלברשטיין: תוך שבועיים אנחנו טיפלנו בנושא הזה והנושא הזה נסגר.

<מיכל אלברשטיין: התברר שיש הרבה דברים קטנים, כולם בדיחות מגדריות, לא איזה דברים שאת יכולה להכניס אותם בתוך החוק אבל עדיין זאת בהחלט אווירה שאנחנו צריכים למנוע אותה.

<מיכל אלברשטיין: אם ייקחו מאתנו את הגמישות הזאת, ייקחו והתפקיד הזה את הערך המרכזי שלו.

<מיכל אלברשטיין: דיברה כאן פרופסור כרמון על תרבות מכבדת.

<מיכל אלברשטיין: אנחנו כאוניברסיטאות לוקחות רף גבוה יותר מהחוק.

<מיכל אלברשטיין: מבחינתנו סוג של בדיחה סקסיסטית שהוא חושב שזה נורא מצחיק, צריך לעשות אתו שיחה ולהגיד לו שיבין, היא סטודנטית, זה לא נעים לה שאתה מתחיל לשאול אותה משהו אישי או להגיד לה אני אוהב אותך, תעשי ככה.

<מיכל אלברשטיין: אפילו זה מביך אותה.

<מיכל אלברשטיין: זאת לא הטרדה מינית שנופלת בחוק אלא צריך באמת לשמור את הכלים האלה.

<מיכל אלברשטיין: אנחנו אומבודסמן, אנחנו נציבים בתוך מוסד.

<מיכל אלברשטיין: היתרונות שלנו הם שאנחנו בתוך המוסד.

<מיכל אלברשטיין: אני מרימה טלפון לקב"ט, השערים נסגרים, הוא מכיר אותי.

<מיכל אלברשטיין: אם יש משהו שצריך טיפול מיידי, יש לנו סעד מיידי.

<מיכל אלברשטיין: אני מתקשרת למנכ"ל והוא מאשר לי.

<מיכל אלברשטיין: אם יתחילו לשים מישהו חיצוני, אני לא אומרת שלא צריך לאזן ובמובן הזה יש פרופסור מן המניין ואף אחד לא יכול לפטר אותי, יש אדם שהוא בגמלאות.

<מיכל אלברשטיין: צריך למצוא איזונים אבל אני אומרת שאי אפשר לוותר על הקיום בתוך הקמפוס.

<מיכל אלברשטיין: צריך לדאוג ליותר חינוך, ליותר מודעות אבל לא לזרוק את הכול.

<מיכל אלברשטיין: צריך משפטנות אבל צריך להיזהר מהמשפטנות כי במשטרה יש משפטנות ושם אנחנו רואים איך זה מתקדם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמילה שהשתמשת בה, איזונים, היא המילה הנכונה.

עאידה תומא סלימאן: צריך באמת לבדוק אם ללכת על המודל הזה של משפטניות.

עאידה תומא סלימאן: גם אני נזהרת עם זה כי אני חושבת שיש מעבר לנושא המשפטי אבל זה לא פוטר את הממונות מהכשרות שאמורות לכלול חלק מהצד המשפטי.

<הדר שגיא: סליחה, אני חייבת לומר משהו.

<הדר שגיא: אני מגיעה מתא תל אביביות, זה התא הפמיניסטי באוניברסיטת תל אביב.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק אחרי שני דוברים היית אמורה לקבל את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להתאפק.

עאידה תומא סלימאן: יש לי רשימה ארוכה ואני מנסה להגיע לכולם.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין שיר אל נקדימון משדולת הנשים.

<שיר אל נקדימון: תודה רבה.

<שיר אל נקדימון: שלום לכולן.

<שיר אל נקדימון: אני חייבת לציין שגם אנחנו מאוד מאוד מוטרדות מהמספר הנמוך של התלונות.

<שיר אל נקדימון: בעניין הזה אני רוצה להדגיש שהדבר מדבר בעד עצמו ביחס לדברים שאמרה הנציבה מהאוניברסיטה העברית, שלא לתת לעובדות לבלבל אותנו.

<שיר אל נקדימון: דווקא בעניין הזה אני רוצה לשים דגש על כך שהדבר מדבר בעד עצמו כי המספר הנמוך של התלונות מראה לנו שיש כאן עוד הרבה עבודה ויש לנו קושי מאוד גדול.

<שיר אל נקדימון: אני רוצה לומר משהו שלדעתי לא דיברנו עליו היום בדיון וזה החשש הגדול של המתלוננת.

<שיר אל נקדימון: אנחנו נתקלות בזה בשטח כל הזמן ואני מביאה את המקום הזה של אותו חשש של המתלוננת, של מישהי שנפגעה, שהוטרדה מינית, לבוא, לדבר על זה ולהגיש תלונה כי היא יודעת שבסופו של יום המטריד, שבדרך כלל הוא הבכיר יותר, הוא יישאר במקום שלו, הוא יישאר במעמד שלו, אולי יתנו לו נזיפה, אבל הוא יישאר במקום שלו והסטודנטית תוזז הצידה או העובדת.

<שיר אל נקדימון: יש גם עובדות באקדמיה שהחוק כמובן חל עליהן והנציבה אמורה לטפל גם במקרים של עובדות ולא רק של סטודנטיות.

<שיר אל נקדימון: היא זו שבסוף תמצא את עצמה מחוץ למערכת כפי שקורה הרבה מאוד פעמים.

<שיר אל נקדימון: נשים שמגיעות אלינו, גם לשדולה וגם למשרד שלי, הן מאוד חוששות לעשות את הצעד הזה.

<שיר אל נקדימון: אני חושבת שצריך לראות איך אנחנו בעצם פוטרות את המקום הזה של החשש שלהן כדי שהן יוכלו להתלונן ולהרגיש בטוחות שלא הן יאבדו את מקום העבודה, את המקום שלהן בדוקטורט או בתואר השני, בפרט שהרבה פעמים יש לנו כאן קשר שהוא מאוד ייחודי של מנחה וסטודנטית לתארים מתקדמים.

<שיר אל נקדימון: צריך לתת את הדעת על זה.

<שיר אל נקדימון: אני גם רוצה להתייחס לנושא שגם עלה כאן, שזה התפקיד של בית הספר לחנך.

<שיר אל נקדימון: אני לא אומרת עכשיו מה התפקיד של בית הספר או לא, אבל אני יכולה להגיד לכם שכמי שעובדת עם הרבה חברות פרטיות, מעולם לא נתקלתי במנהל חברה שיבוא ויגיד לי שהם היו צריכים לדעת על החוק מבית הספר.

<שיר אל נקדימון: מעולם זה לא נאמר.

<שיר אל נקדימון: יש חובה לחברות למנוע הטרדה מינית, בין היתר באמצעות הכשרות וסדנאות.

<שיר אל נקדימון: אף פעם לא אמרו לי שלא חינכו אותו בבית ספר שאסור להטריד מינית.

<שיר אל נקדימון: יש אחריות לכל חברה לעשות את זה כך גם לאקדמיה.

<שיר אל נקדימון: שוב, מה שצריך לעשות בית ספר, צריך לעשות בית ספר, זה לא קשור למה אנחנו צריכים לעשות גם כחברה וגם כאקדמיה.

<שיר אל נקדימון: דבר נוסף אחרון שאני רוצה לומר בקצרה, לעניין תקנה 9 שהיא חלה כיום רק על המוסדות האקדמיים וכוחות הביטחון.

<שיר אל נקדימון: אני חושבת שנכון יהיה להרחיב אותה גם לכלל החברות במשק, גם חברות פרטיות, לפחות בחובה שאחראית צריכה לעבור הכשרה של 18 שעות, שיש חובה אחת לשנה שכל העובדים – הסטודנטים והעובדים – באקדמיה יעברו הדרכות.

<שיר אל נקדימון: אני חושבת שזה נכון שזה יהיה גם בחברות פרטיות.

<שיר אל נקדימון: גם החובה של שתי אחראיות, בחברה לצורך העניין שהיא מעל אלפיים עובדים או כמו שאמרנו בתחילת הדיון.

<שיר אל נקדימון: אני חושבת שיהיה נכון להרחיב את התקנה הזאת לכלל המשק.

<שיר אל נקדימון: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הדר, בבקשה.

<הדר שגיא: תודה.

<הדר שגיא: שלום לכולם.

<הדר שגיא: אני מגיעה מתא הסטודנטיות שקם כי הרגשנו שבאוניברסיטה אין מענה לצרכים הספציפיים של סטודנטיות.

<הדר שגיא: היה לנו בתחילת השנה מקרה שדובר עליו גם בתקשורת והוא עדיין לא טופל.

<הדר שגיא: אני רוצה לומר שאנחנו מדברות כאן על הטרדות מיניות.

<הדר שגיא: מה עם התנכלויות?

<הדר שגיא: מה עם תקיפות מיניות?

<הדר שגיא: מה עם אונס?

<הדר שגיא: למה זה בכלל לא נמצא על השולחן?

<הדר שגיא: מה אנחנו עושים כשיש לנו מקרים, גם באוניברסיטת תל אביב וגם באוניברסיטה העברית שטופלו רק אחרי שהמקרה הגיע לתקשורת.

<הדר שגיא: למה אנחנו מגיעות לשם?

<הדר שגיא: אתן מדברות על חוסר אמון מצד הסטודנטיות ואתן צודקות.

<הדר שגיא: אין אמון בין הסטודנטיות לבין הנציבות משם שכל מקרה עד היום שהגיע לנציבה, אצלנו לפחות, חוץ ממספר אולי מאוד מצומצם של תלונות שבאמת טופלו איכשהו, בתחושה שלנו כסטודנטיות, אין מענה.

<הדר שגיא: יש תיוק מצוין, יש בירור כלשהו, אבל בשורה התחתונה יש כמה וכמה שמות של מרצים שעדיין מסתובבים בקמפוס ואין עליהם שום אכיפה.

<הדר שגיא: הם לא קיבלו שום סנקציה משמעותית שעשתה איזושהי עבודת התרעה כלפי חברי הסגל שאומרת, הנה, אני פעלתי כך וכך, קיבלתי עונש כזה וכזה, מהיום והלאה יש לי באמת סיבה לא להטריד ואני יודע שקיבלתי בגין זה סנקציה.

<הדר שגיא: זה משהו שלא מדובר בו.

<הדר שגיא: כמו כן, היה כאן דיבור על סטודנטיות שכביכול מתלוננות על בדיחות סקסיסטיות או על משהו כזה.

<הדר שגיא: בואו נגיד שזה לא המצב.

<הדר שגיא: אוניברסיטאות יקרות, מכללות, נא לא להיתמם.

<הדר שגיא: יש תלונות שהן באמת על אווירה מטרידה אבל יש גם תלונות הרבה יותר קשות מאלה ואנחנו בכלל לא מדברות עליהן וחבל.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לומר שלסטודנטיות יש זכות להתלונן על בדיחות סקסיסטיות ובדיחות פוגעות.

<הדר שגיא: העבודה צריכה להיות על השלבים המתקדמים יותר ואולי זה בשלב מאוחר יותר גם יעזור.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם וגם.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שסטודנטית תראה שגם בדיחה לא מקובלת ואפשר להיענש אליה, היא תאזור שאומץ ותתלונן על דברים אחרים.

<הדר שגיא: היא מתלוננת על אונס ולא מקבלת מענה.

עאידה תומא סלימאן: אף אחת אתנו לא תרצה שיהיו תלונות על אונס ושהן לא ייבדקו.

עאידה תומא סלימאן: כולנו רוצות אבל זה גם לא לזלזל בשום תלונה ובעיני הכול הלך ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שצריך לבוא ולומר שעכשיו אנחנו מטפלות רק בענייני אונס ורק אז נתפנה לדברים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: הערה שלי הייתה כי זה נשמע כך.

<שיר אל נקדימון: אני רוצה לחדד לעניין אונס כי יש פסיקה של בית הדין הארצי.

<שיר אל נקדימון: רק לומר שהחובה היא גם למנוע אונס.

<שיר אל נקדימון: זה הורחב בפסיקת בית הדין הארצי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מובן מאליו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לזה יותר כי אני חושבת שזה מובן מאליו.

<שיר אל נקדימון: זה נכון אבל זה לא היה מובן מאליו ולכן הפסיקה הייתה צריכה לחדד את זה.

<שיר אל נקדימון: אני מסכימה עם גברתי וגם אני חושבת כמוך.

עאידה תומא סלימאן: גברת יסמין מילר, יועץ משפטית, אוניברסיטת תל אביב.

<יסמין מילר זנגי: שלום.

<יסמין מילר זנגי: רציתי לחדד לעניין מה שנאמר כאן על ידי נציגת תא תל אביביות ועל ידי עורכת הדין רוני סדובניק אלוני.

<יסמין מילר זנגי: קודם כל, האוניברסיטה מטפלת בכל תלונה ברצינות.

<יסמין מילר זנגי: אנחנו גם נפגשנו עם תא תל אביביות.

<יסמין מילר זנגי: כאשר יש תלונה חמורה לפי חוק העונשין, ואין הרבה תלונות חמורות של אונס באוניברסיטה ברוך השם, אנחנו מחויבים לפי חוק העונשין לדווח ליועץ המשפטי לממשלה ולקבל את הנחיותיו.

<יסמין מילר זנגי: כך גם במקרה הספציפי הזה.

<יסמין מילר זנגי: האוניברסיטה טיפלה ומטפלת והפרידה בין המתלוננת לנלון.

<יסמין מילר זנגי: אנחנו חושבים שפעלנו ללא דופי במקרה הזה.

<יסמין מילר זנגי: אנחנו קשובים למתלוננת, ושים מה שביכולתנו, יש לנו הוראה מפורשת מסגן פרקליט המדינה לעניינים פליליים לא להמשיך בבירור של תלונה כזאת ככל שהיא נחקרת כרגע על ידי המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: מה לגבי העובדה שנאמר שהמרצה עדיין מסתובב?

<יסמין מילר זנגי: לא.

<יסמין מילר זנגי: זה לא מרצה.

<יסמין מילר זנגי: אצלנו זאת תלונה בין שני סטודנטים.

<יסמין מילר זנגי: אין יחסי מרות.

<יסמין מילר זנגי: זאת התלונה אצלנו ואנחנו טיפלנו, מטפלים וקשובים למתלוננת.

<יסמין מילר זנגי: מדובר בשני סטודנטים ולא ביחסי מרות.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: למה את אומרת את זה?

<יסמין מילר זנגי: זה נכון.

<קריאה: הוא מתרגל.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא להיכנס יותר לפרטים כי אני לא יכולה להתייחס ולומר מי אומר עכשיו את האמת כי אני לא יודעת על מה אתן מדברות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא לעניין עכשיו.

<יסמין מילר זנגי: רוב התלונות הן תלונות שמטופלות בתוך האוניברסיטה, גם אם יש תלונה במשטרה.

<יסמין מילר זנגי: רק במקרים חמורים כאשר המשטרה דורשת שבשעת בירור לא נעשה, אנחנו במדינת חוק, יש היררכיה מסוימת.

<קריאה: היא מדברת עליה והיא אומרת דברים לא נכונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: לא הוזכרו כאן שמות ולא הצביעו על אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לכבד את זה.

עאידה תומא סלימאן: פרופסור לילי אנגליסטר.

<ליל לאה אנגליסטר: סוזי היא הנציבה המינהלית באוניברסיטה העברית.

<סוזי זליגמן: נציבה מינהלית באוניברסיטה העברית.

<סוזי זליגמן: אני רוצה לדבר על הקשר שבין מרכזי הסיוע לאוניברסיטאות.

<סוזי זליגמן: אנחנו מנסים, לפחות בירושלים, כבר שנתיים-שלוש למצוא איזושהי נוסחה שתאפשר לנו לשתף פעולה בצורה פורייה.

<סוזי זליגמן: קיים היום שיתוף פעולה בנושא של הדרכות בעיקר.

<סוזי זליגמן: יש מידע שיושב במרכזי הסיוע שאסור להם לשתף אותנו בו אבל אם המידע הזה באיזושהי דרך היה מגיע אלינו, ביחד היינו יכולים להיות יותר מועילים ויותר יעילים.

<סוזי זליגמן: אני קוראת לכולנו למצוא נוסחה שתאפשר לנו לשתף מידע על מנת שהפער בין המקרים שמופיעים באוניברסיטאות לבין המקרים שידוע עליהם במרכזי הסיוע, יגיעו לאיזשהו טיפול כלשהו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לפתח את השיח ביניכם לבין מרכזי הסיוע.

עאידה תומא סלימאן: מרכזי הסיוע כמובן לא יוכל לשתף בשום מידע שמגיע אליהם.

עאידה תומא סלימאן: המידע הזה הגיע אליהם כי האישה בחרה לעשות זאת.

עאידה תומא סלימאן: אנשים בחרו להגיע למרכזי הסיוע, הצעירות בחרו להגיע למרכזי הסיוע, מתוך החלטה מסוימת, מתוך אמון מסוים ואני לא חושב שיש בידיהם כל אמצעי לשתף במידע שיש להם.

עאידה תומא סלימאן: מה שכן יש בידיים שלהם, זה אולי לשתף פעולה אתכם איך לבנות את האמון כדי שיותר סטודנטיות יגיעו ויתלוננו במקרה ויקרה משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכולם על ההשתתפות בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אני חייבת להזכיר משהו.

עאידה תומא סלימאן: בהרבה מהדיונים שקורים, והוועדה מקיימת הרבה דיונים בנושא של הטרדות מיניות ותקיפות מיניות, מגיעים אלינו ברגע האחרון ממש לתוך הוועדה בקשות להשמעת עדויות של נשים שחוו הטרדות או תקיפות.

עאידה תומא סלימאן: לבי יוצא לכל אישה ולכל צעירה שמשכנעים אותה להגיע לכאן ולדבר ולא דואגים לארגן את זה בצורה נכונה.

עאידה תומא סלימאן: לבי יוצא לכל אישה וכל צעירה שכן רוצה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: מאוד קשה לי להשתיק אישה שכן רוצה להשמיע את זעקתה אבל לא יכול להיות שדיוני הוועדה שאמורים להיות ביקורתיים כלפי עבודת המוסדות ולפקח על עבודת המוסדות יהפכו רק למתן עדויות.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אנא.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: כדי שנצליח, צריך לעשות את האיזון הנכון ולא לשים אותנו במקום הזה שאני צריכה להגיד לבחורה צעירה, שאני בטוחה שלא ישנה הלילה כדי לחשוב איך היא מגיעה לכאן ואיך היא נותנת את העדות.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאתן משכנעות את הנשים להגיע לכאן, תשאלו, תבקשו רשות ותארגנו את זה לפני שהן מגיעות.

עאידה תומא סלימאן: לא לשים אותנו במקום הזה ולא לתת לנשים את החוויה הקשה הזאת להגיע ולא להשמיע את קולן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרכז בוועדה את כל ההערות שהיו על התקנות ואולי הערות לתקנות חדשות שישפרו את המצב ונעביר אותן למשרד המשפטים שעובד בימים אלה על התקנות וננסה כמה שאפשר להשפיע כדי שיעברו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכל הארגונים או הנשים שהשתתפו בדיון והיו להם הצעות, להעביר אותן לוועדה כדי שנוכל לנסח את זה עם הצוות המשפטי.

עאידה תומא סלימאן: כפי שנאמר, אני מאוד שמחה לשמוע שהמל"ג הרים את הכפפה לאחר שני דיונים שעשינו בוועדה כאן.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות שהדיונים שלנו הביאו לתוצאה אפילו יותר מדוחות מבקר המדינה שהיו בעבר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בצניעות רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעבודה אינטנסיבית הביאה את המל"ג למקום הזה והם הרימו את הכפפה.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם עדיין הרבה עבודה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מוכנות לשתף פעולה כדי שבאמת תמסדו את הקשר הזה עם המוסדות, תפקחו ותהיה לכם אמירה מאוד ברורה כדי שבסופו של דבר גם סטודנטים וגם סטודנטיות ירגישו יותר טוב באוניברסיטאות ובמכללות.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לשבת עם התאחדות הסטודנטים שכבר נרתמה למשימה הזו מהשנה הראשונה בה התחלנו לעקוב אחר הדיווחים ולפני כן גם במאבק בתוך האוניברסיטאות, לכלל התאים שנוסדו בכמה מוסדות ויש להם מה להגיד בנושא.

עאידה תומא סלימאן: התאחדות הסטודנטים, אני חושבת שעשיתם עבודה מאוד יפה ומכובדת.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי את החומר, למדנו אותו ונדאג לעזור במה שאפשר כדי לאמץ לפחות חלקים ממנו כדי שישפרו את העשייה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד על המאמץ הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שנכון, מספר התלונות מבחינתי הוא מדאיג כי הוא לא משקף את המציאות בתוך הקמפוסים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהמציאות היא הרבה יותר קשה אבל היא בדיוק חלק מהתמונה בחיים ובחברה הישראלית באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: בל נשכח את זה.

עאידה תומא סלימאן: החברה באופן כללי עדיין לא מסייעת ולא מאפשרת להרבה נשים להתקדם ולהגיד הותקפתי, עברתי הטרדה.

עאידה תומא סלימאן: הרבה נשים עדיין מפחדות לדבר ויש להן סיבות מאוד צודקות כדי לפחד לעשות זאת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אחת ההערות לגבי הקמפיין "מי טו" הייתה שהוא רק לנשים החזקות וכי רק הנשים החזקות יכולות לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם שהנשים החזקות האלה היום עוברות מסכת ניסיונות השתקה, הפחדה, השמצה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שגם אני כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, כאשר ניסיתי להשפיע על מוסד אקדמי כדי לא לארח אדם שמואשם על ידי נשים – אני לא אומרת שהוגש נגדו כתב אישום אלא היו נשים שאמרו שהוא הטריד אותן – היא איים עלי בתביעה על הוצאת דיבה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם שאם אנשים החזקות יכולות להיות מאוימות, אם הנשים החזקות יכולות להיות מושתקות, בואו נחשוב על מה עובר על סטודנטית בתחילת דרכה, שנכנסה לאוניברסיטה והיא מסתכלת על המרצה שלה כמישהו שהוא מחזיק את העתיד שלה בידיים שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאנחנו כולנו נרצה לשנות את המצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לומר לגבי המכללות והמוסדות להשכלה הגבוהה שטענו שבאוכלוסיות שלהם זה לא קיים.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מקומם כי כולנו כבר יודעות שאפילו על האוכלוסיות שטענו שאצלן זה לא קיים, כבר יש פרסומים ויש הודאה מהרבה צדדים, יש כתבי אישום ויש גזרי דין על אנשים שעשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו לא נשלה את עצמנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להפנות מילה אחרונה לאוכלוסייה ממנה אני באה, לאוכלוסייה הערבית, למוסדות להשכלה גבוהה באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני דאגתי באופן מיוחד גם בשנה ליצור קשר עם המוסדות ולבקש דיווחים וקיבלנו חלק נכבד מהדיווחים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהדיווחים לצערי הרב לא משקפים עבודה יסודית.

עאידה תומא סלימאן: לא מצאתי גם שם תלונות.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שוב שזה לא בגלל שהטרדה מינית לא קיימת באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: היא קיימת בכלל האוכלוסיות.

עאידה תומא סלימאן: בשנה הבאה אנחנו נמשיך לעקוב ונבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אני מבטיחה לקיים סיורים במוסדות האקדמיים באוכלוסייה הערבית ולבקש לדעת מה קורה שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכם.