ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 545, 2018-01-15 08:30

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא משבר האפליה בהעסקת משרתי המשטרה, השב"ס, משמר הכנסת ומג"ב.

דוד אמסלם: דיון מהיר של חבר הכנסת עמר בר-לב, אילן גילאון וחמד עמאר.

דוד אמסלם: גם אני יזמתי את זה וגם הגשתי הצעת חוק בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני שמח על קיום הדיון הזה.

דוד אמסלם: אני שמח מאוד שמפכ"ל המשטרה פינה מזמנו ובא לדיון החשוב הזה.

דוד אמסלם: אני מניח שהנושא הזה גם בוער בעצמותיו ולכן הוא חשוב לבוא לכאן וגם לומר מה הוא מרגיש ומה הוא חושב.

דוד אמסלם: יש לי שני דברים שאני רוצה לומר בפתיח של הדיון הזה.

דוד אמסלם: יש לי חוב מהדיון הקודם.

דוד אמסלם: לפני מספר חודשים קיימתי דיון לגבי תקציב משטרת ישראל.

דוד אמסלם: לא רק תקציב המשטרה אלא תקציב המשרד לביטחון פנים.

דוד אמסלם: אני עושה את זה לגבי כל משרדי הממשלה שקשורים לוועדת הפנים בנושא של מה שנקרא תכנון וביצוע חצי שנתי.

דוד אמסלם: אני חושב שזאת היא הבקרה הפרלמנטרית, או חלק מהבקרה הפרלמנטרית, שהכנסת צריכה לעשות במשרדי הממשלה.

דוד אמסלם: ראיתי בזה כלי חשוב מאוד ובאמת עשינו כאן

דוד אמסלם: איזשהו דיון שנמשך קרוב לשעתיים, ואולי שעתיים וחצי, כאשר עברנו סעיף סעיף.

דוד אמסלם: אביגיל, שלום, מה שלומך.

דוד אמסלם: שאפו.

דוד אמסלם: היא חלק מהאנשים שהסבירו לי את הנושא וגם לחצו אותי כדי שאני אקיים את הדיון הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, עוד יום אני לא כאן אבל התעקשתי להישאר בימים האלה רק כדי לקיים את הדיון הזה.

דוד אמסלם: היה חשוב לי לקיים את הדיון הזה.

דוד אמסלם: אחרי כן יהיה היושב ראש כאן מישהו אחר.

דוד אמסלם: באותו דיון הגענו אחרי הרבה סעיפים לסעיף המזון.

דוד אמסלם: אני שאלתי מה הכוונה בסעיף המזון והסבירו לי.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אמרתי שבוודאי הצורך במזון במשטרת ישראל בא מהצורך המבצעי.

דוד אמסלם: צריך להבין למה נותנים לשוטר ולחייל אוכל, בגלל שאתה לא מצפה שהחייל יעזוב את העמדה, או השוטר יעזוב את העמדה או את המשימה ויגיד שהולכים לחפש עכשיו חנות לאכול צהרים.

דוד אמסלם: דרך אגב, לפי תפיסת עולמי כל עובד במדינת ישראל צריך לקבל מזון.

דוד אמסלם: זה דבר בסיסי.

דוד אמסלם: לכן, כשאני שאלתי על המטה הארצי, לא סתם שאלתי על לכאורה שוטרים שבעים מ-8:00 עד 4:00, אבל אחר כך נאמר לי שמדובר ב-7:30 עד 5:00, כי לאחר מכן היה לי דיון עם מכבי האש ושם אני שאלתי את השאלה כדי להיכנס לדיון הבא.

דוד אמסלם: שאלתי את האוצר מדוע במכבי האש לא מקבלים מזון בדיוק כמו שמקבלים במשטרה.

דוד אמסלם: אני באמת סבור משטרת ישראל צריכה לקבל מזון מהצד המבצעי.

דוד אמסלם: בוודאי, אני לא מציע, ואף פעם לא אציע, לקחת לעובד הטבה כלשהי.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי לא במזון שזה דבר בסיסי.

דוד אמסלם: מאז ישבתי גם עם שר האוצר והסברתי לו ואני גם מוביל את המאבק הזה שכל עובדי המדינה, ולא רק המדינה, יקבלו ארוחת צהרים.

דוד אמסלם: אני חושב שזה דבר בסיסי.

דוד אמסלם: יש עובדים שמשתכרים מעט מאוד ובסופו של דבר לא מקבלים ארוחה וגם אין להם כסף לרכוש ארוחה ב-25 או בשלושים שקלים ליום.

דוד אמסלם: לפעמים הם מביאים לחם עם ריבה.

דוד אמסלם: אני חושב שזה דבר לא בריא, אני חושב שמדינה מתקדמת צריכה לספר מזון לעובדים שלה כמו שהיא נותנת ביגוד, הבראה, חופשות.

דוד אמסלם: אני חושב שגם הנושא הזה צריך להיסגר.

דוד אמסלם: לכן כשראיתי לא מזמן, לפני כחודש או שבועיים, שמישהו באוצר הציע לקצץ במזון, אני חשבתי שהם הזויים.

מיקי לוי: הם העתיקו ממך אדוני.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני אומר כל מה שאני חושב.

מיקי לוי: גם אני.

דוד אמסלם: לכן זאת הייתה המטרה שלי.

דוד אמסלם: זאת הייתה הכוונה שלי אז וזה חוב שישב על לבי כי מישהו כאן הוציא את זה בצורה לא נכונה ולך אחרי כן תרדוף אחרי כל הווטסאפים שיצאו בנושא.

דוד אמסלם: זו האמת וזה מה שהיה.

דוד אמסלם: משטרת ישראל, כמו שאמרתי, יקרה ללבי.

דוד אמסלם: צריך להבין שאני בכלל איש של עובדים.

דוד אמסלם: העובדים יושבים לי על המיתר של הלב ואני אוהב לסייע ולעזור.

דוד אמסלם: אני בא מהעולם הזה.

דוד אמסלם: זה לא משנה היכן אתה עובד, במשטרה זה גם שירות ולא רק עבודה.

דוד אמסלם: לכן אני תמיד עוסק, וחלק גדול מאוד מהדיונים בוועדה הם גם בנושאים של העובדים.

דוד אמסלם: בעניין הזה אני הגשתי הצעת חוק שגם סוכמה על דעתכם.

דוד אמסלם: ישבתי עם היועצים המשפטיים, עם חיים ואביגיל.

דוד אמסלם: הגשתי את זה לפני חודש.

דוד אמסלם: יש שתי החלטות ממשלה שקיבעו מצב שתנאי השירות של השוטרים זהים לתנאי השירות של צה"ל.

דוד אמסלם: בימים של היום אני כבר לא יודע מי עובד יותר מסובך ומי יותר מסוכן.

דוד אמסלם: זאת לא המשטרה של לפני ארבעים-חמישים שנים.

דוד אמסלם: גם הסוהרים.

דוד אמסלם: נפגשתי עם החברים והבנתי שלוקחים את זה למקום לא טוב, לכאורה כאילו התוספת הזאת היא לא והתוספת הזאת לא קשורה אליכם, בוודאי כאשר דנים למעלה מעשור בעניין הזה, ואני חשבתי שזה לא נכון ולא הוגן.

דוד אמסלם: לכן אני גם נרתמתי לנושא של הצעת החוק ולכן אני מקיים את הדיון הזה כאן עכשיו.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שנעשה כאן עוול לסוהרים, לשוטרים, למג"ב, למשמר הכנסת.

דוד אמסלם: אין שום סיבה שהם לא יקבלו בדיוק מה שקבעו החלטות הממשלה.

דוד אמסלם: מה הם עשו.

דוד אמסלם: הם עיכבו את זה הרבה מאוד שנים ופתאום זה נהיה סכום גדול וזה סיפור.

דוד אמסלם: לכן נפגשתי גם עם האנשים בשב"ס וגם עם הייעוץ המשפטי שלכם וגם עם אביגיל, ישבנו עם הממונה על השכר ואפילו הצענו אז לא להתקדם קדימה לגבי הכרעה כזאת או אחרת ברמה של אינסטנציה משפטית אלא בוא ניקח את ההכרעה שהייתה בערכאה הראשונה ועכשיו בואו תדונו.

דוד אמסלם: יכולה להיות פריסה, אפשר לעשות בשלביות, אבל בואו נדבר.

דוד אמסלם: אני חושב שזה הכיוון היותר נכון מאשר לבוא ולהתגלגל לערעור כי אני חושב שגם בערעור לא יודעים מה יהיה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה לא הוגן וזה גם משפיל חלק משוטרים.

דוד אמסלם: אני לא בא מזווית הכסף אלא אני בא מהזווית של היחס.

דוד אמסלם: אני מקבל הרבה פידבקים משוטרים, מסוהרים וגמלאים שמרגישים מוזנחים.

דוד אמסלם: בעיקר גמלאים, מרגישים שהם עשו את שלהם ואף אחד לא מתייחס אליהם והם ממורמרים מאוד.

דוד אמסלם: כמעט אין יום, אדוני המפכ"ל, כמעט אין מפגש בארץ בו אני נמצא ואין בו גמלאי שפונה אלי ואומר לי: דודי, תעשה טובה, תדאגו לנו.

דוד אמסלם: לכן חשבתי שהדיון הזה הוא מאוד חשוב ואני מקווה שמכאן תצא איזושהי קריאה כך שבסופו של דבר מי שצריך לקבל את ההחלטות, יקבל את ההחלטות ההוגנות, הנכונות וגם המוסריות.

דוד אמסלם: אדוני המפכ"ל, בבקשה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כמה מלים לפתיחה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני שמח שמתקיים דיון כזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שבמשך החודשים האחרונים התקיים שיח ציבורי מעמיק בנושא הזה ואני שמח על כך שבעיקר אף אחד לא אומר שלא מגיע.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כל הטענות הן איך לשלם, מאיפה יביאו את הכסף, אבל כולם מסכימים שהעוול קיים ועכשיו צריך למצוא את הפתרון.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שהגענו לנקודה שהיא נקודה חשובה מאוד גם אם בינתיים אף אחד מהשוטרים לא קיבל שקל לשכר שלו.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך להגיד שחלק מהטענות שנשמעו ששכר השוטרים הוא השכר שבעצם מתקדם הכי הרבה מהשכר של האחרים והנה עשינו קפיצות מדרגה – הכול נכון אבל יש פער שנפתח במשך כל כך הרבה שנים, שכר שהיה כל כך נמוך והקשה מאוד על המשטרה לגייס אנשים, אז גם אם תיקנו אתו שלב אחרי שלב, זה לא אומר שלא צריך להביא אותו למקום הנכון והמגיע לשוטרים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: הרי לעולם לא נשלם להם את מה שמגיע להם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לעולם לא נשלם לשוטרים את מה שמגיע להם, לכאלה שעובדים שבתות, חגים, וכאשר כולם נחים - הם עובדים הכי קשה, כשכולם בחופש - הם עובדים הכי קשה, כשכולם חוגגים – הם עובדים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: רק לפני מספר שבועות פגשתי שוטר שבמשך שש שנים לא ראה את ראש השנה בבית.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: למה?

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כי הוא צריך לנסוע לאומן והוא שוטר שצריך לעמוד בכל מיני תבחינים, גם שפה וגם מקצוע, תמהיל כזה ואחר ואין מישהו אחר שיכול לעשות את זה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: שש שנים הוא נוסע בראש השנה לאומן.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: תראו לי באיזה עוד ארגון הדבר הזה יכול לקרות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זאת רק דוגמה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: סיירים שלנו עובדים היום שלושה סופי שבוע לפחות בכל חודש.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אין לזה אח ורע בשום מקום.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כל הארגונים, כולל הארגונים הביטחוניים, מורידים פעילות בסוף שבוע ובחגים, בל משטרה מעלה פעילות בסוף שבוע וחגים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לכן, לעולם לא נשלם את מה שמגיע להם אבל רוצים להרגיש שהמדינה מתייחסת אליהם באופן רציני וראוי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך לומר ש/33 נועד למנוע מהשוטרים להתאגד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כולנו ראינו את הסאגה והיא לא נעימה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בארגון היררכי אי אפשר לתפקד כך.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני אתנגד ליכולת ההתאגדות של השוטרים אבל ככל שאני אומר לשוטר אל תתאגד, אז אני צריך לדאוג לו.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסוף הוועד של השוטרים צריך להיות אנשי הציבור, מפכ"ל המשטרה, השר לביטחון פנים, יושב ראש ועדת הפנים וכל אנשי הציבור צריכים לבוא ולומר, רבותיי, אנחנו הוועד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לשוטר אני לא נותן להיות הוועד של עצמו כי בסוף הוא נמצא בתוך ארגון היררכי שלפעמים צריך לתת פקודה שכולם מבצעים אותה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לכן בעניין הזה השוטרים צריכים להרגיש שיש להם ועד אולטימטיבי שאלה אנשי הציבור שאכפת להם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני אומר כאן עוד משהו רגיש מאוד אבל אני חושב שצריך להגיד אותו ולהניח אותו על השולחן.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: יש חשיבות רבה שהשכר של מערכת אכיפת החוק יהיה צמוד לגורמים שהם מעל לכל ויכוח ולא לייצר, אפילו לא לזות שפתיים, שמישהו יגיד שבעתות מסוימות הממשלה נגד, הממשלה בעד, ראשי המפלגה הזאת כך.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אסור שתהיה אפילו לזות שפתיים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך לייצר מצב שהשוטרים לצורך העניין צמודים למישהו שהוא הבן שלי והבן שלך והבן שלו ושלה ובסופו של דבר כולנו הולכים לצה"ל, כל הילדים שלנו משרתים בצבא, זה משהו שהוא בקונצנזוס.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: החיבור הזה, אני חושב שהוא גם חיבור לא רק ענייני אלא הוא גם דמוקרטי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שיש לזה חשיבות בעניין הזה ולא לייצר כל פעם שיח על השכר של השוטרים שהוא עכשיו תלוי ואחד יגיד שהוא נגד בגלל כך וההוא בעד בגלל כך והשיח הופך להיות שיח שהוא לא מכבד מדינה דמוקרטית.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה רגיש מה שאני אומר עכשיו אבל צריך להניח את זה על השולחן.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שזה חשוב.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה לא סתם שפקודת המשטרה נתנה עצמאות כזאת למשטרה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך גם למצוא את הדרך שהשכר של המשטרה יידון בצורה חצי אוטומטית ולא בכל פעם יהיה שיח ציבורי ברמה הזאת.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: גמלאים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך לזכור שכל התיקונים שנעשו בשכר השוטרים, הגמלאים, מאז הוצמדו למדד, לא זכו להם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בעצם הפער של הגמלאים מכאיב.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כשאני מסתכל על הגמלאים ומה הם מקבלים היום, פשוט כואב הלב.

דוד אמסלם: זה שונה מהצבא?

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה שונה בגלל שהמשטרה פתחה פער גדול מבחינת שכר ובעת ההצמדה למדד זה היה כל כך נמוך, ואחר כך תיקנו את שכר השוטרים, כך שבעצם לפעילים עשינו כמה תיקונים, אמנם לא הבאנו אותם לאן שצריך, אבל הגמלאי נשאר מאחור צמוד למדד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: האחוזים האלה הם קריטיים לכבוד של האנשים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לכן, היות ואנחנו מכירים, אנחנו לא תמימים ואנחנו מבינים את זה, את הפריסה, את הנומרטור וכולי, בסופו של דבר צריך לראות את מה שקשור כפיצוי לאחור.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: הגמלאים צריכים לקבל עדיפות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: ככל שהפיצוי לאחור מעיק על תקציב המדינה ואם צריך לפרוס אותו בצורה כזאת או בצורה אחרת, נצטרך לתת לגמלאים, לפחות לגמלאים המבוגרים, שעוד ייהנו מכבוד האדם כי בסוף אלה אנשים שנתנו שלושים וארבעים שנים, לא יום, לא לילה, לא שבתות ולא חגים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אתה מסתכל על הפנסיה שלהם, אני פשוט מתבייש אבל אני לא יכול לשלם שקל שאסור לי כי בסוף לא אנחנו מנהלים את התקציב.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שאלה המסרים העיקריים.

דוד אמסלם: עמר, בבקשה.

דוד אמסלם: עמר יזם את הדיון מולי.

עמר בר-לב: תודה רבה אדוני היושב ראש.

עמר בר-לב: תודה רבה שלמרות הלחץ שלך היה לך חשוב לקיים את הישיבה הזאת שתוכננה לפני שבוע.

עמר בר-לב: אני באמת מודה לך על כך.

עמר בר-לב: אם אני מתחבר לדברים האחרונים שאמר המפכ"ל, אני בהחלט מסכים ששכר השוטרים , לא יתכן שהוא יהיה נושא שיידון כל הזמן והוא צריך להיות אוטומטי וברור.

עמר בר-לב: יש איזה קונצנזוס ואני לא חושב שצריך להיות על זה איזשהו ויכוח.

עמר בר-לב: מצד שני, כל התהליך שבגללו אנחנו נמצאים כאן היום מצביע על תחלואים במדינת ישראל.

עמר בר-לב: אם זו העובדה שלוקח לבית משפט לענייני עבודה עשר שנים לדון, מ-2006, אז התחיל הפער בנושא התוספות בין הצבא למשטרה, שהוחל על הצבא ולא הוחל על המשטרה - - -

דוד אמסלם: הביטחון התעסוקתי.

עמר בר-לב: כן.

עמר בר-לב: הביטחון התעסוקתי.

עמר בר-לב: לקח כמעט 11 שנים עד שבית משפט לעבודה בתל אביב החליט שמגיע וצריך וההחלטה שלו ביוני האחרון הייתה, כמו שהמפכ"ל אמר קודם, שברור שצריך ועכשיו בואו נדבר על רטרואקטיביות, איך ומה.

עמר בר-לב: מצד שני אנחנו נתקלים כאן בתופעה שאחרי עשר שנים שבית משפט קובע שצריך לעשות הצמדה מלאה לשכר בצה"ל, כולל של התוספות, הממשלה לא מקבלת את זה ובעצם ראש הממשלה ממנה ועדה מיוחדת והוא נותן לה גם תאריך יעד, נדמה לי עד ה-1 בנובמבר 2017, להגיע עם מסקנות.

עמר בר-לב: אני בכלל לא מבין למה אחרי שיש החלטות ממשלה קודמות ואחרי שבית משפט החליט שאכן צריך לעשות, למה צריך ועדה מיוחדת.

מיקי לוי: המדינה הולכת לערעור.

עמר בר-לב: עד שהגענו ל-1 בנובמבר, הוועדה קיבלה הארכה וכמו שאומר חבר הכנסת מיקי לוי, המדינה הולכת לערעור.

עמר בר-לב: אני חושב שזו דוגמה רעה אבל מאפיינת איך מדינת ישראל מתנהלת כאשר גם לא מקיימת הסכמים, גם לוקח לבתי משפט שנים עד שהם מגיעים להחלטה וגם בסופו של דבר, אחרי שבתי המשפט מגיעים להחלטה, המדינה מגישה ערעור.

עמר בר-לב: לכן הדיון הזה חשוב מאוד.

עמר בר-לב: אני מוכרח לציין את צבי צור ידידי, גמלאי של המשטרה, שהוא זה שהפנה את תשומת לבי לנושא הזה ובעקבות כך הגשתי את הבקשה לדיון מהיר.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה שתהיה לזה המשכיות כאן בוועדה כולל החלטות שלך מה אנחנו עושים בהמשך, למרות שלא תהיה כאן, שיחייבו את הוועדה גם אם יהיה יושב ראש אחר.

עמר בר-לב: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, המפכ"ל, חברי הכנסת.

איתן ברושי: אני לא מיוזמי הדיון אבל מתומכי היוזמה וההצעה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שיש משהו מוזר אבל לא חדש שהמדינה פוגעת בעובדיה.

איתן ברושי: הוויכוח הזה עם האוצר והמדינה על שכר שוטרים שתיארת כאן בצורה מדהימה, ואתה בא ממערכת שעבדה קשה, הוא מראה את הפער הזה.

איתן ברושי: אני יכול להעריך מהיכן זה נובע, מהתפיסה ההיסטורית.

איתן ברושי: עם כל הרצון להיצמד לצה"ל, הוויכוחים על השכר בצה"ל גם כן היו חלק בלתי נפרד מדיוני התקציב בכל הממשלות.

איתן ברושי: מרכיב השכר הוא מרכיב גדול בארגונים האלה כי יש הרבה כוח אדם וכאשר מגיעים להוצאה הכוללת של הארגונים, יש לשכר משקל גודל.

איתן ברושי: לכן קל להיטפל לזה כי אתה רוצה להראות שאתה עושה רפורמות ושינויים.

איתן ברושי: אבל יותר מזה.

איתן ברושי: לפי דעתי זה פער בין דורות בכך שכאשר המדינה בנתה את העוצמה, כולל הארגונים שלא מדברים עליהם בחדר הזה, ודאי צה"ל והמשטרה, הייתה תפיסה שזאת שליחות ואם זאת שליחות, הבעיה של השכר היא לא העיקרית אלא עצם הרצון שלך והנכונות שלך לבצע משימה למען המדינה.

איתן ברושי: אם אתה מוכן לבצע בדור שאנחנו אולי הזנב שלו, אתה יכול גם לקבל פחות שכר.

איתן ברושי: בינתיים הכול כאן השתנה עד כדי פגיעה, כפי שאתה אומר, ואני לא מסכים להנחה שלך שלעולם השוטרים לא יקבלו את מה שמגיע להם.

איתן ברושי: לכן מי שמעצב את השכר, אלה בדרך כלל אנשים שלא חוו את החוויות שלך ושלנו והם רוצים לנהל את הכול מעמדות של מערכת של אנשים עם פחות יכולת לשפוט את מה שנאמר כאן.

איתן ברושי: לכן לפי דעתי צריך לומר אמירה ברורה.

איתן ברושי: השוטרים צריכים לקבל את מה שמגיע להם.

איתן ברושי: אם מישהו שלוש שבתות לא יוצא הביתה, אני לא מכיר את זה אלא במצבי כוננות.

איתן ברושי: גם אני הייתי כמה ימים בצבא.

איתן ברושי: לכן אני חושב, שני דברים.

איתן ברושי: האחד, מרכיב כוח האדם הוא מרכיב גדול ודווקא איכות כוח האדם היא תנאי לארגונים הללו ואת זה לא עושים בהתנדבות, בטח לא בעידן של היום.

איתן ברושי: הדבר השני, ודאי צריכה להיות כאן אחידות.

איתן ברושי: שוטר מג"ב הם לא מלוחמים ביחידות צה"ל הכי מובחרות ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: אז מה, יש סולם נפרד לשוטרי מג"ב?

דוד אמסלם: אגב, לא מדובר רק על שוטרי מג"ב.

דוד אמסלם: יש עוד שוטרים במשטרת ישראל.

איתן ברושי: אמרתי.

איתן ברושי: לקחתי בכוונה את הקצה של מג"ב ושמתי אותו ביהודה ושומרון ושמתי אותו מול יחידות לוחמות כדי לומר שזה לא בא בחשבון.

איתן ברושי: אני רוצה לומר כאן את המסר.

איתן ברושי: קודם כל, חברי, לברך אותך על התפקיד שמילאת כאן ולאחל לך הצלחה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שיש פער בתפיסה בין כאילו לבצע שליחות ולא לקבל עליה את התגמול ההולם.

איתן ברושי: המשטרה היא שליחות, הצבא הוא שליחות אבל אלה לא פראיירים וצריך להבחין בין שני הדברים.

איתן ברושי: להיות שליח – כן, פראייר – לא.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

מיקי לוי: באמת מוטב מאוחר מאשר אף פעם לא, הדיון הזה, אבל ב-26 ליולי הוצאתי לך מכתב בנושא תוספת אי ביטחון תעסוקתי לשוטרי משטרת ישראל.

מיקי לוי: אחרי הדיבורים, ביקשתי לקיים דיון דחוף.

מיקי לוי: מאז חלפה חצי שנה, אבל מוטב מאוחר מאשר אף פעם לא.

מיקי לוי: חבל, דקה וחצי לפני שאתה עוזב.

מיקי לוי: אם היינו מתחילים לטפל זה לפני חצי שנה, זה היה נראה אחרת.

דוד אמסלם: ועכשיו מה יש לך לומר?

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אנחנו פותרים כמה דברים על הדרך.

דוד אמסלם: אחרי שעשית פוליטיקה קטנה, מה יש לך לומר?

מיקי לוי: זאת פוליטיקה גדולה.

מיקי לוי: עכשיו, המשך פוליטיקה לשיטתך.

נאוה בוקר: אני חושבת שלי ולמיקי בכלל אסור להתערב.

מיקי לוי: נאוה, אל תפריעי לי.

מיקי לוי: אני לא שואל אותך.

מיקי לוי: ב-23 לאוקטובר 2017 הגשתי הצעת חוק יחד עם חבר הכנסת לפיד וראה זה פלא, לפני שבעה ימים, ב-8 לאוקטובר, אותה הצעת חוק, העתקתם אותה ממני.

מיקי לוי: לפחות מתוך נימוס הייתם מכניסים את השמות שלנו אבל זאת פוליטיקה קטנה ואנחנו לא מקשיבים לזה.

דוד אמסלם: אני רוצה לעשות סדר.

דוד אמסלם: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

מיקי לוי: הנה, אני מחזיק את שני חלקי החוק.

דוד אמסלם: אני אגיד.

דוד אמסלם: אני ישבתי עם היועצים המשפטיים של ארגון הגמלאים.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה, אני אשמח מאוד אם תצטרף.

דוד אמסלם: אני בא לכאן לפתור בעיה.

דוד אמסלם: קח, תוביל את זה אתה, אין לי בעיה, רק שייתנו להם את התוספת.

דוד אמסלם: תעבור עכשיו לעניין.

דוד אמסלם: אני חושב שבבית הזה יש קונצנזוס סביב השוטרים.

מיקי לוי: כן.

דוד אמסלם: לכן בוא תשאיר את זה שם.

דוד אמסלם: אנחנו ניתן לך להדליק משואה ואנחנו לא בסדר?

דוד אמסלם: תעבור לעניין.

מיקי לוי: אל תיקח את זה לשם.

מיקי לוי: אני לא ירדתי לשם.

דוד אמסלם: בוא נעבור לעניין.

דוד אמסלם: אתה ניצב בדימוס של המשטרה, בוא תעבור לעניין.

מיקי לוי: אתה אומר אני הוועד שלהם ואני גאה להיות הוועד שלהם.

מיקי לוי: לעצם העניין, אדוני.

מיקי לוי: אני ישבתי עם שר האוצר כחלון ונתתי לו דוגמה שב-2014 הוצאנו תשלום לשוטרי משטרת ישראל על הצמדה שלא שולמה להם, כולל הגמלאים, בשלוש מנות.

מיקי לוי: אחת, שתיים שלוש, כי זה היה הרבה מאוד כסף.

מיקי לוי: הגענו לפשרה יחד עם נציגי הגמלאים, יחד עם נציגי משטרת ישראל ואכן שילמנו את התוספת הזו בשנת 2014.

דוד אמסלם: התוספת הזו שמדובר עליה זאת זו.

מיקי לוי: לא.

דוד אמסלם: משהו אחר.

מיקי לוי: תוספת קודמת.

מיקי לוי: אחרת.

מיקי לוי: שגם לא רצו לשלם ואנחנו שילמנו.

מיקי לוי: אני הצעתי לשר כחלון לזנוח את המהלך המשפטי ואת הערעור של המדינה לבית המשפט מכיוון שזה לא מכבד את המדינה.

מיקי לוי: זה לא שזה לא מכבד את השוטרים אלא לא מכבד את המדינה.

מיקי לוי: אני אמרתי לו להוסיף את ההצמדה במיידי, גם לגמלאים וגם למשרתים.

מיקי לוי: קודם כל תוסיף את מה שמגיע להם.

מיקי לוי: עכשיו בוא נבנה שולחן עגול ונבוא בשיח ודברים גם עם נציגי הגמלאים, גם עם נציגי משטרת ישראל על ההצמדה שמגיעה להם בדין - המדינה הפסידה בבית המשפט – איך מדינת ישראל מסוגלת לשלם את זה.

מיקי לוי: אבל קודם כל בואו נשלם במיידית מה שמגיע.

מיקי לוי: זה לא שייך לחובות העבר.

מיקי לוי: המדינה כרגע אינה מוכנה לשלם את מה שמגיע בדין.

מיקי לוי: יש ויכוח על חובות העבר, בואו נשב ונדבר.

מיקי לוי: התשלום במיידי יאפשר לאותם גמלאים שהשכר שלהם נמוך להתרומם טיפונת מעל המים.

מיקי לוי: טיפונת.

מיקי לוי: למשרתים, לקבל את המגיע להם.

מיקי לוי: יש את חובות העבר, בואו נקיים דיון.

מיקי לוי: ההליך המשפטי תמיד פתוח אבל בואו נקיים דיון, נראה לכמה נחלק את זה, לפעמיים, לשלוש פעמים, לארבע פעמים, אני לא יודע.

מיקי לוי: אבל כאשר המדינה רצה לבית המשפט כדי להגיש ערעור על פסק הדין בבית הדין לעבודה בבאר שבע בו זכו השוטרים בדין, זה לא מכבד את מדינת ישראל.

מיקי לוי: אני אומר לך שאנחנו נסיים את הישיבה ושום דבר לא יזוז.

מיקי לוי: אם ראש הממשלה, שהוא ראש מפלגתך, לא יקרא לשר האוצר ויגיד לו שיש חובה מוסרית על המדינה לשלם את החוב הזה – שום דבר לא יקרה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת נאוה בוקר, את רוצה להתייחס לעניין?

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: בתחילת הקדנציה הגשתי הצעת חוק להתאגדות שוטרים ומשה

נאוה בוקר: בנו שזה בלתי אפשרי, ההצעה נבלמה.

נאוה בוקר: השאלה שלי, לפני שאני מתחילה לדבר, כי אין ספק שכולנו בעד ורוצים לדאוג לשוטרים ולגמלאים.

נאוה בוקר: יש כאן ניצב במשטרה שהוא גמלאי של המשטרה, וגם אני גמלאית, ואני רוצה לשאול את היועץ המשפטי האם זה בסדר?

נאוה בוקר: אנחנו צד לעניין.

דוד אמסלם: אני לא רואה בזה בעיה.

דוד אמסלם: מדובר במאה אלף אנשים לדורותיהם ואפילו יותר.

דוד אמסלם: את יכולה לומר את העמדה.

נאוה בוקר: אני אומר את העמדה בקצרה.

נאוה בוקר: באמת בית הדין לעבודה קבע שהתביעות שלהם מוצדקות והממשלה לא עומדת בהחלטות של בית המשפט.

נאוה בוקר: אני חושבת שכל עוד אנחנו לא מאפשרים להם התאגדות השוטרים וכל עוד הצעת החוק שהוגשה לפני למעלה משנה נבלמת מנסיבות שהן כורח המציאות, אני חושבת שאנחנו חייבים לעשות הכול כדי לאשר להם את התוספת הזאת כי זה המינימום שבמינימום שאנחנו חייבים לעשות.

נאוה בוקר: גם בצה"ל עושים את אותו דבר, לא נותנים להם להתאגד כי זה צה"ל, ומשולמת להם אותה תוספת, אני מצפה שאנחנו, המדינה, נשלם להם את אותו שיעור תוספת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת סאלח סעד.

סאלח סעד: בוקר טוב.

סאלח סעד: אני חושב שאנחנו בכנסת צריכים להתבייש אחרי ש-28 שנים עברו מאז החלטת ממשלת ישראל ב-1979.

סאלח סעד: אחרי עשר שנים, 11 שנים, מ-2006, כאשר בית הדין לעבודה קובע.

סאלח סעד: אתם יודעים מה המשמעות של בית הדין שקובע את תנאי העסקתם של עובדי ישראל?

סאלח סעד: הוא קובע שאכן מגיעה תוספת שכר לגמלאים, לאותם גמלאים ולאותם שוטרים.

סאלח סעד: השוטרים של משטרת ישראל, אם זה מג"ב, אם זה שב"ס, אם אלה עובדי משמר הכנסת, אלה ששומרים על אזרחי ישראל יום יום ולילה, אנחנו צריכים לקיים דיון כאן בנוכחות מכובדת ולהפריע לכל הקצינים הבכירים, כולל המפכ"ל שהגיע לכאן לכמה שעות לכנסת, על מנת מה?

סאלח סעד: כדי מה לעשות?

סאלח סעד: למה?

סאלח סעד: הרי זה מובן מאליו.

סאלח סעד: זה טריביאלי ביותר שגמלאי משטרת ישראל ושוטרי ישראל על כל זרועות הביטחון שלהם יקבלו את כל מה שמגיע להם.

סאלח סעד: אני פשוט בהלם.

סאלח סעד: דוד, אני אומר לך, ראשית, תודה על הצעת החוק, זה מצוין.

סאלח סעד: אני שותף להצעת החוק הזאת.

סאלח סעד: זה צריך להיות מהר.

סאלח סעד: טוב מאוחר מאשר בכלל לא, אבל אני מציע לך, דוד, כאחד שהוא בכיר בליכוד, שיש לך מילה אצל ראש הממשלה, הייתי מציע שהעניין הזה לא צריך להיות כאן.

סאלח סעד: שני אנשים – ראש הממשלה ושר האוצר.

סאלח סעד: אני אומר לך שאת הדבר הזה צריך לעשות כמה שיותר מהר, להזדרז עם זה כי אנחנו צריכים לפתור את הסוגיה הזאת כמה שיותר מהר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני אעבור למשטרת ישראל.

דוד אמסלם: חיים, אתה רוצה לומר כמה מלים?

<חיים שמולביץ: כן.

דוד אמסלם: תאמר כמה מלים כי הם הכניסו אותי לעניין הזה לפני למעלה משבעה-שמונה חודשים.

דוד אמסלם: אמרתי, עשינו כמה דברים, נפגשנו עם אנשי האוצר וכולי, ניסיתי להניע תהליך אבל בסוף נתקענו באיזשהו קיר ולכן הגשנו את הצעת החוק.

דוד אמסלם: חיים, בוא תאמר כמה מלים על הצעת החוק ואחר כך נעבור לאביגיל ולמשטרת ישראל.

<חיים שמולביץ: אני מודה על הדיון.

<חיים שמולביץ: אכן, כפי שאמר יושב ראש הוועדה, אני נתתי את עמדתי וחוות דעתי כסיוע להצעת החוק שהוגשה.

<חיים שמולביץ: מעבר לכך אני רוצה לומר שזה באמת מצער שלאחר יותר מעשור מאז מתן התוספת בצה"ל, אנחנו עדיין נאלצים להמשיך ולהילחם על מנת שהשוטרים, הסוהרים וגמלאים יקבלו תוספת זו שמגיעה להם מכוח החלטת הממשלה ש/33, אותה החלטה שקבעה את ההשוואה שבין שכר השוטרים והסוהרים לשכר משרתי הקבע.

<חיים שמולביץ: אני רוצה לומר שבמהלך הדיון המשפטי שנמשך שנים היו הבטחות רבות של נציגי האוצר שהם יכבדו את פסק הדין לכשיינתן.

<חיים שמולביץ: פסק הדין ניתן ב-24 ביוני 2017 ולצערנו לא עמדו בהבטחה הזאת והוגש הערעור כאשר ידוע לנציגי האוצר שאין לערעור הזה שום סיכוי משפטי אמיתי ושכל המטרה היא רק סחבת ובעצם מה שזה גורם, זה גורם להגדלת החוב הממשלתי כלפי הזכאים.

<חיים שמולביץ: אני רוצה לומר גם בנימה אישית.

<חיים שמולביץ: בסוף שנות ה-70 הייתה לי הזכות להוביל את המאבק להקמת האיגוד המקצועי של השוטרים.

<חיים שמולביץ: נלחמנו שנתיים.

<חיים שמולביץ: בסופו של אותו מאבק התקבלה, נקרא לזה, סוג של פשרה.

<חיים שמולביץ: ראש הממשלה אז היה מנחם בגין זכרונו לברכה.

<חיים שמולביץ: הפשרה הייתה שמצד אחד לא יהיה איגוד מקצועי, לא לשוטרים וגם לא לסוהרים, אבל מצד שני נקבעה החלטת הממשלה ש/33 שאמרה שמעתה ואילך אנחנו נהיה צמודים לצבא, לשכר משרתי הקבע, באמת, כמו שאמר המפכ"ל, כדי שלא יהיו ויכוחים ודיונים בנושא הזה.

<חיים שמולביץ: כבר אז היה ידוע שאלה לא גופים זהים אבל לקחו גוף הכי קרוב אפשרי, למרות שהוא לא זהה, ואמרו שמה שהוא יקבל, אנחנו נקבל.

<חיים שמולביץ: במהלך השנים מאז היו ניסיונות רבים לצערי של האוצר.

<חיים שמולביץ: אני הייתי עד לזה גם בתפקידיי כיועץ משפטי במשרד לביטחון פנים וכיועץ משפטי של שירות בתי סוהר, לרצון האוצר להימנע מאותה השוואה ולנסות לעקוף אותה.

<חיים שמולביץ: היה צורך גם לפנות לבתי משפט.

<חיים שמולביץ: אחד מפסקי הדין גם מופיע כאן בדף שחולק.

<חיים שמולביץ: השיא של אותו ניסיון לעקוף את ההשוואה, זאת אותה תוספת שניתנה ב-2006, ממש תוספת שניתנה בחוסר תחום לב תוך תירוץ כאילו יש שוני בביטחון התעסוקתי בין הצבא לבין המשטרה ושב"ס, כאשר אותו שוני שאולי מצביעים עליו הוא שוני שהיה קיים גם בשנת 1979 עת החליטו על ש/33.

<חיים שמולביץ: כלומר, ללא כל בסיס משפטי ניתנה אותה תוספת לכלל המשרתים בצבא הקבע ולגמלאים והתוספת הזאת לא הוחלה ואנחנו נאלצים במשך אותן שנים להילחם.

<חיים שמולביץ: הציפייה של השוטרים, הסוהרים והגמלאים היא שהכנסת כרשות המחוקקת והוועדה בראשותך כגוף שמפקח על פעולות הממשלה ישים קץ לאותה הלנת שכר מתמשכת ותקרא לממשלה להפסיק את הסחבת הבלתי נסבלת הזאת ולתקצב את התוספת בתקציב.

<חיים שמולביץ: יש פתרונות שלא מכבידים על התקציב כגון תשלום בשוטף ופתרון חכם גם לנושא הרטרו.

<חיים שמולביץ: הדברים ידועים ואפשר לתת את הפתרון הזה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אביגיל.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד שמבחינתי יש לה הרבה זכויות.

דוד אמסלם: היא ישבה לי על האוזן קרוב לשנה.

<אביגיל שררה: אני מנכ"לית ארגון נשו ת השוטרים והסוהרים.

<אביגיל שררה: אני רוצה לומר שוועדת המעקב לא עושה את העבודה שלה כמו שצריך.

<אביגיל שררה: כל התוספות של צה"ל, הכול מתחת לשולחן והכול בשקט.

<אביגיל שררה: אם לא ארגון נשות השוטרים והסוהרים בליוויו של חיים שמולביץ מקרנות הסוהרים, לא היינו יודעים על התוספת הזאת עד היום ולא היינו נלחמים.

<אביגיל שררה: אף אחד לא היה יודע על כך.

<אביגיל שררה: הכול מתחת לשולחן.

<אביגיל שררה: זה מה שעושים כל הזמן וזה הדבר שמרתיח לי את הדם.

<אביגיל שררה: צודק המפכ"ל כשהוא אומר עוגן הצלה, השוואה לצה"ל זה עוגן ההצלה שלנו כי אחרת לא היינו כאן היום.

<אביגיל שררה: אם ארגון השוטרים והסוהרים לא היה יודע ולא היה יוצא למאבק המשפטי, עד היום אף אחד לא היה יודע על התוספת הזאת והיא הייתה משולמת לצה"ל ואנחנו היינו מחוץ לתמונה.

<אביגיל שררה: זאת לא רק התוספת הזאת אלא זה הרה-ארגון ועוד הרבה דברים שהם נותנים מתחת לשולחן ואנחנו לא יודעים עליהם.

<אביגיל שררה: הדבר הראשון הוא שוועדת המעקב סוכמה לשם מעקב, לראות מה נותנים בצה"ל ולהשוות את זה למשטרה לשב"ס ובזמנו לגמלאים.

<אביגיל שררה: עד היום זה לא נעשה וזה דבר שמרתיח לי את הדם ומעצבן אותי.

דוד אמסלם: מי זאת ועדת המעקב?

דוד אמסלם: את מי היא כוללת?

<אביגיל שררה: בוועדה נציגים של האוצר, בזמנו, ב-1979, נציגים של נציבות שירות המדינה והמשרד לביטחון פנים.

<אביגיל שררה: כתבו שם נציגים וכל הזמן היה נציג אחד.

<אביגיל שררה: היו שניים מהאוצר ואחד של המשרד לביטחון פנים.

<אביגיל שררה: אנחנו עלינו על זה.

<אביגיל שררה: הסברנו לשר והשר עכשיו מינה שני נציגים.

<אביגיל שררה: עכשיו כאילו יחסי הכוחות שווים למרות שעדיין אין לנו את היתרון בוועדה הזו.

<אביגיל שררה: זה אחד הדברים שפוגעים פגיעה משמעותית בשוטרים, בסוהרים ובגמלאים.

<אביגיל שררה: אני אומרת שזאת בושה לאוצר שהוא מתייחס כך.

<אביגיל שררה: הצוות שהוקם הוקם כדי למשוך זמן.

<אביגיל שררה: בוא נגיד בשפה שלנו, זה בולשיט.

<אביגיל שררה: זה סתם.

<אביגיל שררה: עד היום לא יצא מהצוות הזה שום דבר.

<אביגיל שררה: הייתה ישיבה אחת, הוציאו את האנשים שלנו.

<אביגיל שררה: ההבטחות של שר האוצר והלאה, הוא יכבד כל החלטה שיפוטית.

<אביגיל שררה: לא שהוא אמר שהוא יכבד.

<אביגיל שררה: תיקנו אותי עת אמרתי את זה.

<אביגיל שררה: אמרו שזה יקל עליו ואם כן, היכן ההקלה הזאת?

<אביגיל שררה: גם לדיון היום שלא מגיעים בכירים מהאוצר לשמוע אותנו, זה רק מראה את הזלזול בנו.

<אביגיל שררה: השוטרים לא נחשבים?

<אביגיל שררה: אנחנו סוג ב'?

<אביגיל שררה: אלה דברים שמרתיחים אותנו.

<אביגיל שררה: אני חושבת שאנחנו לא צריכים לצאת מכאן, כמו שאומר חבר הכנסת מיקי לוי, לשולחן עגול.

<אביגיל שררה: לכלום.

<אביגיל שררה: אנחנו צריכים לצאת מכאן עם התוספת.

<אביגיל שררה: אני פונה אליך.

<אביגיל שררה: אני זועקת מלבי ונשמתי.

<אביגיל שררה: גמלאים נפטרים לנו ובסוף גם הם לא יקבלו את זה.

<אביגיל שררה: למה מחכה האוצר?

<אביגיל שררה: שלא יהיה למי שלם?

<אביגיל שררה: שלא יהיו גמלאים שצריך לשלם להם?

<אביגיל שררה: אני לא מבינה את זה.

<אביגיל שררה: אני פונה אליך, אני זועקת מנשמתי ולבי.

<אביגיל שררה: זו זעקה של כל השוטרים, הסוהרים והגמלאים.

<אביגיל שררה: אל תיתן לזה להתמוסס.

<אביגיל שררה: שלא תהיה לנו ישיבה, פרוטוקול, הכול נחמד, אביגיל ביקשה, אביגיל לחצה – וזה נכון – אבל אנחנו רוצים תכל'ס, שנהיה תכליתיים, שאתה לא תיתן גם לאוצר וגם לראש הממשלה לשבת כי אנחנו נפספס את זה.

<אביגיל שררה: אנחנו עוד יכולים להכניס את זה לתקציב.

<אביגיל שררה: לא אמרנו שלם את הכול.

<אביגיל שררה: פעימות.

<אביגיל שררה: המבוגרים שהם בגילאים כאלה שכבר לא נשאר להם לצערנו הרב הרבה זמן לחיות, תן להם את זה עכשיו.

<אביגיל שררה: לגבי השאר, אפשר לשבת ולדבר.

<אביגיל שררה: המפכ"ל אמר את זה וגם גילה, גם פרומית ובני.

<אביגיל שררה: ישבו ודיברו.

<אביגיל שררה: כל הזמן הם נפגשים.

<אביגיל שררה: אפשר לפתור את זה אבל צריך רק רצון טוב.

<אביגיל שררה: בזמנו אמר לנו השופט בדיון שיש לנו סגן שר אוצר משלכם.

<אביגיל שררה: אז מיקי לוי היה סגן שר האוצר ולפיד היה שר האוצר.

<אביגיל שררה: הוא אמר, תראו איך אתם מסתדרים אבל שם לא הסתדר.

מיקי לוי: זה בכלל לא הגיע לאוצר, כל זמן שזה היה בדיון.

מיקי לוי: ב-2014 שילמנו את התוספת הראשונה לכל משטרת ישראל בשלוש מנות.

<אביגיל שררה: נכון.

<אביגיל שררה: אני יודעת שזה היה בהליך משפטי, אבל הוא אמר שכדאי לנו לפנות, שיש לנו את הנציגים שלנו ואולי הם יסייעו לנו.

<אביגיל שררה: אבל אנחנו המשכנו עם ההליך המשפטי וזכינו ולא סתם זכינו .

<אביגיל שררה: אומר השופט שהאוצר לא נוהג בתחום לב.

<אביגיל שררה: אז מה צריך לקרות?

<אביגיל שררה: גם בית משפט, גם אנחנו, גם המשטרה, גם שב"ס, כולם אומרים לאוצר שהוא לא נוהג בתום לב.

איתן ברושי: השרים מתחלפים אבל הפקידים ממשיכים באותה דרך.

<אביגיל שררה: בדיוק.

<אביגיל שררה: הם רוצים שנשב ליד הבית שלהם ימים ולילות ולא ניתן להם לחיות?

<אביגיל שררה: רוצה שר האוצר שנלך ליד בית הקפה של הבן שלו ואז הוא יצעק גוואלד?

<אביגיל שררה: אנחנו נעשה דברים דרמטיים שאולי יגרמו להם לפעול.

<אביגיל שררה: אנחנו אמרנו שנראה, אולי עכשיו הם יושבים עם המשטרה ועם השב"ס ואולי יגיעו למשהו ולא נעשה הפגנות אלא נשב ונראה איך זה מתנהל, אבל זה לא מתנהל.

דוד אמסלם: תודה.

<תהילה צנדיק: אני רוצה להוסיף משהו על דבריה של אביגיל.

<תהילה צנדיק: אני מפורום משפחות השוטרים.

<תהילה צנדיק: לא המפכ"ל ולא אביגיל יכולים לומר את זה אבל אני שומעת את השטח.

<תהילה צנדיק: אני עדה לכל מה שקורה בקרב השוטרים.

<תהילה צנדיק: השוטרים ממורמרים.

<תהילה צנדיק: יש תסיסה בקרב שוטרים.

<תהילה צנדיק: אם המצב הזה יימשך כך, לא רחוק היום שבו המון שוטרים יניחו את התעודה וילכו.

<תהילה צנדיק: אם זה מה שאתם מחפשים, תמשיכו כך.

<תהילה צנדיק: אי אפשר לתת לזה להימשך.

<תהילה צנדיק: השוטרים לא יכולים היות שק החבטות של הממשלה, לא יכולים להמשיך להיות שק החבטות של חברי הכנסת.

<תהילה צנדיק: אתם חייבים להתייחס אליהם בכבוד.

<תהילה צנדיק: בלעדיהם המדינה הזאת לא תמשיך להתקיים.

<תהילה צנדיק: בלי השוטר שנמצא היום בשטח ומכוון את התנועה, בלי השוטר שרודף אחרי העבריינים בשטח, בלי השוטר שעוצר את כל מבצעי הפח"ע, המדינה הזאת לא תמשיך להתקיים.

<תהילה צנדיק: אתם חייבים להפסיק לזלזל בהם.

<תהילה צנדיק: אני אומרת לך כאשת שוטר שזה פשוט נמאס.

<תהילה צנדיק: כך אי אפשר להמשיך.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: זה באמת הכאב של השוטרים שאני פוגש אותם.

דוד אמסלם: בעיקר הגמלאים.

דוד אמסלם: הגמלאים מביעים את זה בצער הכי עמוק.

דוד אמסלם: באמת כואב לי על הסיפור הזה כשאני שומע את הגמלאים כפי שבדיוק אתה הצגת את זה, אדוני המפכ"ל.

דוד אמסלם: הם אומרים לי מה גובה הפנסיה שלהם אני בשוק.

דוד אמסלם: בבקשה, ניצב גילה גזיאל.

<גילה גזיאל: אני מאוד מברכת על הדיון ועל האווירה שיש כאן בוועדה.

<גילה גזיאל: אני מקווה שזה יקדם אותנו לקראת היישום הסופי.

<גילה גזיאל: השאלה היא לא האם לשלם אלא כיצד לשלם.

<גילה גזיאל: נדמה לי שזה מה שנמצא על השולחן.

<גילה גזיאל: זה גם מה שבית הדין אמר.

<גילה גזיאל: בית הדין אמר:

<גילה גזיאל: אל תשאלו האם לשלם לשוטרים אלא תשאלו כיצד לשלם לשוטרים.

<גילה גזיאל: לצערי הרב מאז פסק הדין ב-24 ביוני 2017, אנחנו מטורטרים בין ועדות, בין משרדי ממשלה, ושום דבר לא מתקדם ואני אפרט.

<גילה גזיאל: הפנייה הראשונה של המשרד לביטחון פנים למשרד האוצר הייתה ואמרו שצריך לקיים ועדת מעקב.

<גילה גזיאל: השר כחלון הלך לראש הממשלה והחליטו להקים ועדה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

<גילה גזיאל: היינו שם חצי שעה.

<גילה גזיאל: הצגנו את דברינו ומאז לא התפתח דבר.

<גילה גזיאל: יצאה הצעת מחליטים.

<גילה גזיאל: השר לביטחון פנים הגיב עליה, שלל אותה כי אמר שהיא בעצם לא מכסה ולא מביאה לידי ביטוי את החלטת הממשלה.

<גילה גזיאל: נגמר התהליך הזה, זימנו אותנו עכשיו, ב-27 לדצמבר, לממונה על השכר.

<גילה גזיאל: מה שהיה ב-2008 עם סוג של משחק, פקידי האוצר בעצם הובילו סוג של ועדת מעקב שבית הדין אמר את דברו בצורה מאוד קשה על התנהלות האוצר.

דוד אמסלם: מה אמרו לכם?

<גילה גזיאל: שאלו אותנו בישיבה אם יש לנו מחשבות נוספות לעשות עם הכסף, אם יש לנו כיווני שכר אחרים.

<גילה גזיאל: שאלנו למה.

<גילה גזיאל: אנחנו בעצם באנו לנושא של העקביות.

<גילה גזיאל: אז הם אמרו שהם רוצים שאנחנו נשקול מחדש את ש/33.

דוד אמסלם: שהם ישקלו או שאתם.

<גילה גזיאל: שאנחנו נשקול האם אנחנו רוצים בכלל להמשיך או שאולי נלך לכיווני פעולה אחרים.

<גילה גזיאל: הם לא היו בכלל בכיוון להגיע לפשרה או לשלם את הכסף.

דוד אמסלם: יש תהליך של עשר שנים, יש פסקי דין, לא פסק דין, ויש החלטות.

דוד אמסלם: סתם מעניין אותי מה אמרו לכם.

<גילה גזיאל: ההצעה הייתה לחפש חלופות אחרות ותוספות שכר שלא עומדות בעלות הזאת ולהיפרד מ-ש/33.

<גילה גזיאל: על זה הגיב השר לביטחון פנים לשר כחלון – יש כאן

<גילה גזיאל: מכתב קשה מאוד שהוא כתב - ואמר לא עוד.

<גילה גזיאל: אנחנו מבקשים את התוספת לשוטרים, לסוהרים וללוחמי מג"ב.

<גילה גזיאל: זה מה שאנחנו מבקשים.

<גילה גזיאל: מה אנחנו מבקשים מהפורום המכובד.

<גילה גזיאל: אנחנו מבקשים לכבד החלטות ממשלה.

<גילה גזיאל: יש החלטת ממשלה שאומרת תשוו את השכר.

<גילה גזיאל: תנו מה שמגיע לנו.

<גילה גזיאל: אין כאן עוד עובדים, אין כאן הפגנות.

<גילה גזיאל: אמרה אשת שוטר על קצה המזלג את מה שאנחנו עוברים כל יום, המפכ"ל ואני, כל יום וכל היום.

<גילה גזיאל: הוגנות זה בסיס מאוד מאוד ראשוני להנהלות תקינה, נכונה ומדויקת של עובד.

<גילה גזיאל: אין הוגנות כאן.

<גילה גזיאל: אני בתקציב 2019 לא שמעתי שום אמירה לגבי הנושא של העקביות.

דוד אמסלם: הם לא מנהלים אתכם משא ומתן?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: כי זה הלך לבית משפט.

דוד אמסלם: כלום?

<גילה גזיאל: כלום.

דוד אמסלם: רק בוא נשנה את התמהיל?

<גילה גזיאל: משרד האוצר הציע את זה והחלק השני הוא אמר שבעצם זה נתון להחלטת ראש הממשלה.

<גילה גזיאל: אם זה נתון להחלטת ראש הממשלה, אדוני היושב ראש אני פונה אליך לפנות לראש הממשלה.

דוד אמסלם: למה זאת לא החלטה אוצרית?

<גילה גזיאל: כי הסכום גדול מדי.

דוד אמסלם: אם הממונה על השכר יגיד שהוא חושב שמגיע לכם, שישאיר את זה אחר כך להחלטה אחרת.

דוד אמסלם: דרך אגב, זאת לכאורה החלטה מקצועית שלו והוא יכול להגיד.

מיקי לוי: אני יכול לתרום לעניין.

מיקי לוי: שר האוצר אומר מגיע.

מיקי לוי: הבעיה היא הרטרו.

דוד אמסלם: יש כאן שתי החלטות.

דוד אמסלם: יש קודם כל החלטה ברמה המקצועית.

דוד אמסלם: הוא יכול להגיד שהוא הממונה על השכר, אני חושב שאחרי פסקי הדין וכולי, מגיע לכם.

<קריאה: הוא לא אמר את זה.

דוד אמסלם: עכשיו בוא נחשוב איך מיישמים את זה.

דוד אמסלם: אבל את אומרת לי משהו הרבה יותר חמור.

דוד אמסלם: את אומרת שהוא מנסה בכלל לקחת אתכם למקומות אחרים של בוא נוותר על החלטת הממשלה.

<פרומית כהן: עצם זה שהגישו ערעור.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: השיח הזה מאוד מעניין אותי.

דוד אמסלם: אני קובע שההחלטה הזאת היא החלטה אוצרית.

עמר בר-לב: זה שיח רגיל של סחטנות.

דוד אמסלם: זאת החלטה אוצרית.

דוד אמסלם: האוצר יצר את הבעיה והוא פותר את הבעיה.

דוד אמסלם: לכן מעניין אותי קודם כל בשלב הזה לא התשלום אלא קודם כל, שהממונה על השכר יגיד את עמדתו המקצועית.

דוד אמסלם: שיאמרו שאחרי שעברנו את מה שעברנו, אנחנו חושבים שמגיע לשוטרים או לא מגיע לשוטרים.

דוד אמסלם: תגידו.

<גילה גזיאל: אם יש כאן נציג מהאוצר, אני מציעה שנשמע אותו בעניין.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אחר כך נעבור אליו.

<גילה גזיאל: יש כאן פער מאוד גדול בין ההחלטות על יישום.

<גילה גזיאל: מי שמשלם את המחיר אלה אנחנו השוטרים, אנחנו הסוהרים, אנחנו לוחמי מג"ב ולא בצדק ולא בדין.

<גילה גזיאל: כשמעבירים את המקל בין שר האוצר לראש הממשלה אני רוצה דרכך להעביר את המסר לראש הממשלה ולבקש את הסיוע ביישום ההחלטה.

<גילה גזיאל: אתה מקורב לראש הממשלה, יושב ראש הקואליציה ואני בטוחה שבידך להביא ליישום.

<גילה גזיאל: הסאגה הזאת חייבת להסתיים.

<גילה גזיאל: חייבת להסתיים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: פרומית, בבקשה.

<פרומית כהן: קודם כל, החטא הקדמות הוא החטא של האוצר.

<פרומית כהן: עצם זה שחיפשו דרך כביכול לתת תוספת ולנמק אותה בהבדלים שבין צה"ל לבין שאר כוחות הביטחון.

<פרומית כהן: עצם זה שאמרו שיש אי קביעות בצה"ל אבל בפועל נתנו את התוספת לכל הפעילים ולכל הגמלאים.

<פרומית כהן: על כך אמר בית המשפט, ואני רק אקריא: "הלכה למעשה משרד האוצר החיל מדיניות סותרת להחלטות הממשלה מבלי שהוסמך לכך ובכך נפגע אינטרס ההסתמכות של התובעים.

<פרומית כהן: הדבר גם עומד בסתירה לחובתה המוגברת של המדינה לנהוג כמעסיקתם של התובעים בתום לב וזאת בשים לב לעובדה שנאסר עליהם להתארגן".

<פרומית כהן: מה שקורה זה שמשרד האוצר, ומבחינתנו מדינת ישראל משום שהפרקליטות מייצגת לצערי את העמדה של משרד האוצר.

<פרומית כהן: הפרקליטות הגישה על אותו פסק דין שאמר אמירות מאוד מאוד קשות על התנהגות האוצר ועל ההתנהגות של מדינת ישראל ועל חובתה כלפי השוטרים והסוהרים, למרות זאת הוגש ערעור, למרות הצהרתו של שר האוצר הוגש ערעור, ודוחים את הדיון בבית המשפט בעילות שכביכול מתנהל משא ומתן.

<פרומית כהן: ציינה כאן גילה ואמרה ששום משא ומתן לא מתנהל, שום דבר לא קורה, מזמנים אותנו לדיונים פעם בחצי שנה, אחרי חצי שעה מוציאים אותנו מהחדר ושום דבר לא קורה.

<פרומית כהן: כנראה שבדרך המקובלת כמו שאדוני היושב ראש הציע, שהממונה על השכר יקבע, זה לא יקרה אלא רק דרך החלטת ממשלה.

מיקי לוי: את יודעת כמה החלטות ממשלה לא מבוצעות?

<פרומית כהן: רק דרך חקיקה.

מיקי לוי: גם זה לא יעבור כי זה ייעצר בוועדת שרים לחקיקה.

מיקי לוי: רק התערבות של ראש הממשלה ישירות.

מיקי לוי: נקודה.

דוד אמסלם: מיקי, אתה לא צריך להפריע כשבא לך.

דוד אמסלם: תן לה לדבר.

מיקי לוי: אני עוזר לה.

דוד אמסלם: אל תעזור לה.

דוד אמסלם: אתה תמיד מפריע בטענה שאתה עוזר.

<פרומית כהן: מה שברור זה שאם אנחנו נמשיך ונתלה את יהבנו בזה שהגורמים המקצועיים יחליטו, זה לא יקרה.

<פרומית כהן: לכן אנחנו פונים אליך אדוני היושב ראש.

<פרומית כהן: אנחנו מרגישים שנעשה כאן מעשה רמייה וממשיך להיעשות כאן מעשה רמייה כלפינו, כלפי שוטרים וסוהרים שאינם יכולים להתאגד.

<פרומית כהן: הקראתי את מה שאמר בית המשפט והדברים מדברים בעד עצמם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: יוסי, אתה רוצה להתייחס לעניין?

<יוסף גריף: שלום לכולם.

<יוסף גריף: אני מייצג את אנשי משמר הכנסת.

<יוסף גריף: אנשי משמר הכנסת, על פי חוק, צמודים למשטרת ישראל, לתנאי השכר במשטרת ישראל.

<יוסף גריף: כמו ששוטרי משטרת ישראל לא יכולים להתאגד, גם אנשי משמר הכנסת לא יכולים להתאגד.

<יוסף גריף: לכן אנחנו כאן מצטרפים לדרישה של משטרת ישראל לקבל את השכר הזה בדיוק כמו שמשטרת ישראל מקבלת אותו.

<יוסף גריף: אני לא אפרט כאן את רמת הפעילות של אנשי משמר הכנסת, את המשימות שיש להם אבל זו פעילות רחבה מאוד והמשימות הן מורכבות מאוד.

<יוסף גריף: לכן כאן אנחנו מצטרפים לדרישה של משטרת ישראל לשלם את התוספת הזאת.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: האוצר כאן?

<גיל רוטר: אני מבקש לומר כמה מלים בבקשה.

דוד אמסלם: מי אתה?

<גיל רוטר: מייסד ויושב ראש מפלגת זכויותינו בקולנו.

<גיל רוטר: גמלאי של המשטרה.

<גיל רוטר: אני מייצג עשרות אלפי אנשים.

<גיל רוטר: אני אומר שבושה שאנחנו צריכים בכלל להגיע ליום הזה.

<גיל רוטר: ההתנהלות של ממשלת ישראל מבזה ומשפילה.

<גיל רוטר: איבדתם את האמון של רוב השוטרים, של הסוהרים והגמלאים.

דוד אמסלם: אז למה באת לכאן?

<גיל רוטר: כדי להגיד את מה שיש לי להגיד.

דוד אמסלם: מה אתה מבקש מאתנו עכשיו?

<גיל רוטר: תן לי לסיים בבקשה.

<גיל רוטר: רומסים ביד גסה את הזכויות תוך ניצול של החוק שאסור לנו להתאגד ולהפגין.

<גיל רוטר: אם היינו חברת חשמל או גוף אחר, לא היו מתייחסים אלינו בצורה הזאת.

<גיל רוטר: זה מה שמכאיב שבעתיים.

<גיל רוטר: אם היינו מפרים את החוק, מפגינים, סוגרים תחנות משטרה, כל הדיון הזה וכל ההתנהלות הייתה אחרת.

דוד אמסלם: תודה.

<אביגיל שררה: אפשר לבקש, עזאם הגיע מג'וליס ויצא ב-3:00 לפנות בוקר כדי הגיע לכאן.

<אביגיל שררה: הוא הדרוזי היחידי שהגיע לכאן.

<אביגיל שררה: אם אפשר לתת לו לומר כמה מלים.

דוד אמסלם: בבקשה.

<נוהאד עזאם: שלום.

<נוהאד עזאם: אני גמלאי שב"ס.

<נוהאד עזאם: אני אחראי על כל גמלאי שב"ס באזור הצפון.

<נוהאד עזאם: אני רואה שבאמת הגמלאים שהיו כל כך הרבה זמן בשירות בתי הסוהר, במשטרה ובמג"ב, ויצאו לפנסיה לפני כל כך הרבה שנים לא מגיעים למשכורת של 3,000-4,000 שקלים.

<נוהאד עזאם: אני יכול גם לנקוב בשמות.

<נוהאד עזאם: אני ראיתי בעיניים תלושי משכורת.

<נוהאד עזאם: יש כל כך הרבה גמלאים מאז 2006, כפי שאמר המפכ"ל, שהלכו לעולמם ולא זכו לקבל את התוספת שמגיעה להם והשאלה היא האם יכולים לתת למשפחות שלהם או שזה אבוד לחלוטין?

<נוהאד עזאם: כולי תקווה, כבוד היושב ראש, שתעזרו ותינתן לנו כמה שיותר מהר התוספת שמגיעה לנו יותר מעשור.

<נוהאד עזאם: תודה רבה לכם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: משה, בבקשה.

דוד אמסלם: אני ביקשתי שלדיון יבוא רן יעקב עצמו כי בסך הכול זה דיון כבד ברמה של הבכירים ביותר, אבל אני שמח שמשה כאן.

<משה בכר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד שאני לא רוצה שיצויר כאילו לאוצר יש משהו רע לומר כלפי השוטרים.

<משה בכר: גם כאזרחים וגם כפקידים אנחנו מעריכים מאוד את העבודה של השוטרים.

<משה בכר: אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה האם השכר של השוטרים הוא טוב או רע, אבל אני חושב שהוא בסדר וגם ניתנו הרבה מאוד תוספות לשכר השוטרים בשבע, שמונה, עשר השנים האחרונות מעבר לתוספת שקיבל צה"ל.

<משה בכר: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה כי זה לא הדיון.

<קריאה: הוא לא מדייק.

דוד אמסלם: גם אם הוא לא מדייק, לא משנה.

דוד אמסלם: אל תתקנו אותו.

דוד אמסלם: אני רוצה שתתייחס לדבר אחד.

דוד אמסלם: לפני סדר גודל של כחצי שנה ישבנו אתה ואני עם אביגיל ועם חיים ופרסתי בפניך את כל המכלול.

דוד אמסלם: זה היה מיד אחרי הפסיקה.

דוד אמסלם: ביקשנו שתשב עם הממונים עליך ותזמנו אותם לפגישה כדי לתכנן את המהלך לא האם מגיע להם אלא איך עושים את זה.

דוד אמסלם: זה כל הסיפור.

דוד אמסלם: הם היו פתוחים עד היום.

דוד אמסלם: דיברנו על כך שנתחיל עם הגמלאים הוותיקים ביותר וניתן להם ולאט לאט נעשה איזושהי פריסה.

דוד אמסלם: הם היו מוכנים לאיזושהי פריסה מאוד מאוד נדיבה.

דוד אמסלם: חשבנו על זה.

דוד אמסלם: מאז לא חזרת אלי אבל בגדול בוא תן לנו תשובה לגבי התוספת עצמה, למה ערערתם.

דוד אמסלם: התחננו בפניכם שלא תערערו אלא נתחיל בדו שיח.

דוד אמסלם: מאז העסק הלך למקום לא טוב ולכן מתקיים הדיון הזה.

דוד אמסלם: עברה חצי שנה ותראה איפה אנחנו נמצאים.

דוד אמסלם: אני מדבר אתך כממונה על השכר כי אתה כאן, אבל אני הייתי מצפה שהממונה על השכר בעצמו יבוא או מנכ"ל האוצר אבל אני לא אחראי עליכם.

דוד אמסלם: תגיד לנו קודם כל מה אתם מתכננים לעשות.

<משה בכר: אנחנו סבורים מבחינה משפטית שהערכאה הנמוכה שגתה בפסק הדין ולכן אנחנו ערערנו.

<משה בכר: אני רוצה להגיד שעוד לפני שבכל הוגש כתב הגנה ראשון לתביעה שהייתה, היו המון דיונים – זה היה מזמן – בתוך הממשלה עם הגורמים הכי בכירים בפרקליטות המדינה וגם במשרד המשפטים.

<משה בכר: נכנס לזה גם היועץ המשפטי לממשלה.

<משה בכר: כל הטענות הושמעו האם זה מגיע, לא מגיע, האם יש עקביות או אין עקביות, האם יש הצמדה כזאת או אחרת, הכול נשמע, הכול נדון.

<משה בכר: זה היה מזמן וזה נדון עד תום.

<משה בכר: כל הדיונים האלה התקיימו ובסוף התקבלה הכרעה שהממשלה, ראשית, מגישה את כתב ההגנה כפי שהוגש.

<משה בכר: בסוף עמדת המדינה היא שהתוספת הזאת לא מגיעה.

<קריאה: אבל בית המשפט אמר את דברו.

<משה בכר: נכון.

<משה בכר: בית המשפט אמר את דברו.

<משה בכר: המשפטנים קראו את פסק הדין.

<משה בכר: אני לא משפטן אבל גם אני קראתי את פסק הדין.

<משה בכר: כל עורכי הדין, גם שלנו, גם של פרקליטות המדינה, גם של היועץ המשפטי לממשלה, כולם קראו את פסק הדין ובסוף התקבלה החלטה גם לערער עליו.

<משה בכר: זאת לא פעם ראשונה שמדינת ישראל מערערת על פסק דין שמתקבל וכרגע זה תלוי ועומד.

דוד אמסלם: אם ערערתם על ספק הדין, לאחר שערערתם, למה ישבתם אתם?

דוד אמסלם: הרי לכאורה כבר ערערתם ואז למה אתם משכנעים אותם במשהו אחר?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הלוגיקה.

<קריאה: סחיטה.

<קריאה: למשוך זמן.

<משה בכר: אנחנו תמיד פתוחים לדבר.

<משה בכר: אני באופן אישי מדבר עם גורמים מהמשרד לביטחון פנים, או אני או מישהו מהמשרד, עם הגורמים במשטרת ישראל ושירות בתי הסוהר והמשרד לביטחון פנים, לפחות פעם בשבוע על הכול.

<משה בכר: זה גם עלה בעקבות הדברים שאתה אמרת.

<משה בכר: אמרת שנלך לממונה.

<משה בכר: דיברנו על זה.

<משה בכר: העלינו את זה לרמות הכי גבוהות.

דוד אמסלם: זה היה לפני הערעור.

דוד אמסלם: אני ישבתי אתך שבוע או יומיים או שלושה לפני שהגשתם ערעור.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך, התחננתי, אמרתי, חבר'ה, עזבו את הערעור, שימו בצד, תתחילו לדבר.

דוד אמסלם: ברגע שאתם הגשתם את הערעור, זה קיבל תפנית.

דוד אמסלם: לכאורה מה עשיתם?

דוד אמסלם: כבר ביצעתם את המשימה ועכשיו אתה אומר, אתם רוצים, בואו נדבר.

דוד אמסלם: אבל זה היה לדבר לא בשביל התכליתיות.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שכשהיא אמרה למיקי למה לא שיניתם את זה, ענתה גילה שזה בהליך משפטי.

דוד אמסלם: לא משנה שאפשר לעצור.

דוד אמסלם: המדינה היא בהליך המשפטי.

דוד אמסלם: לכן גם הוא יכול לפתור את זה באותה נקודת זמן אבל נעזוב את זה לרגע.

דוד אמסלם: לכן אמרתי שתגיד לממונה שלך ותעצרו את זה לרגע כי כאשר עוצרים, לכאורה באים בתום לב, באים עם נכונות ויכול להיות שתימצא פשרה.

דוד אמסלם: אם הייתם מזמינים אותם לפני כן והייתם מדברים אתם ורק אחרי כן לא הייתם מקבלים, הייתי מבין.

דוד אמסלם: הרי למחרת הגשתם את הערעור.

דוד אמסלם: אני ראיתי את זה בעיתון.

דוד אמסלם: ישר למחרת או תוך יומיים הגשתם את הערעור.

דוד אמסלם: אז מה יש כאן לדבר?

דוד אמסלם: אם כבר הגשתם את הערעור, למה תקרא להם?

דוד אמסלם: הרי הם גם מושפלים, גם מרגישים שחבל להם על הזמן והם גם מבינים שאתם סתם עושים עליהם איזשהו דבר שלא ייעשה.

סאלח סעד: לא רק זה אלא קורה כאן דבר מאוד מסוכן.

סאלח סעד: גוף ששייך לממשלת ישראל, לממסד בישראל, מפר החלטת ממשלה ביודעין.

סאלח סעד: הרי משרד האוצר שייך לממשלת ישראל והוא מפר את החלטת הממשלה, ריבונו של עולם.

<משה בכר: הסוגיה הספציפית הזאת נדונה עד תומה עוד לפני שהמדינה הגישה כתב הגנה בתיק וגם במהלך ניהול התיק.

<משה בכר: זה נדון רמות הכי גבוהות המשפטיות.

<משה בכר: חוץ מזה, אנחנו מדברים תמיד עם משטרת ישראל, עם נציבות שירות בתי הסוהר ועם המשרד לביטחון פנים.

<משה בכר: אנחנו הרפרנטים של המשרדים האלה.

דוד אמסלם: אני מחבב אותך מאוד באישית.

דוד אמסלם: אני מציע שנעצור כאן מבחינת התשובה שלך כי אין תשובה.

דוד אמסלם: חבל, זה רק מכעיס אותם יותר.

דוד אמסלם: אתה אומר לי שאתם הגשתם ערעור ואתם הולכים על הערעור.

עמר בר-לב: הממשלה הגישה את הערעור.

עמר בר-לב: לא האוצר.

עמר בר-לב: אפשר להתנפל כאן על פקידי האוצר כמה שרוצים אבל הממשלה הגישה את הערעור.

עמר בר-לב: כמו שאמר חבר הכנסת מיקי לוי, זה תלוי רק בראש הממשלה.

<קריאה: זה תלוי בשר האוצר.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: הסוגיה הזאת היא לא סוגיה פוליטית.

עמר בר-לב: אני מסכים.

דוד אמסלם: שוטרי משטרת ישראל נמצאים בכל החברה הישראלית, בכל עם ישרלא.

עמר בר-לב: אני מסכים.

דוד אמסלם: לכן אני לא לוקח את זה לשם.

דוד אמסלם: אני אומר לך באחריות שהסוגיה הזאת, אני אומר לך מידיעה, היא החלטה אוצרית.

דוד אמסלם: האוצר יצר את הבעיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא יכול היה לשלם להם את זה מזמן.

דוד אמסלם: לפני עשר שנים.

דוד אמסלם: להגיד להם, אתם צודקים ולשלם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שההחלטה היא שלהם.

דוד אמסלם: הם יצרו את הבעיה והם יפתרו את הבעיה.

דוד אמסלם: אין מישהו אחר.

עמר בר-לב: מה אתה מציע?

צבי צור: אפשר לקבל את רשות הדיבור לדקה?

עמר בר-לב: הוא זה שגרם לי להגיש את הבקשה לדיון מהיר.

<קריאה: ממובילי המאבק.

צבי צור: אני גמלאי משטרה.

צבי צור: אני רוצה ליידע בכמה דברים.

צבי צור: קודם כל, ישבנו עם רז נזרי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, לפני שבועיים.

צבי צור: גם הוא לא כל כך הסכים עם האוצר והוא היה ממש במגננה.

צבי צור: הוא אמר שכל העסק הזה לא מתאים.

צבי צור: כל הערעור הזה.

צבי צור: זה מה שאמר רז נזרי ואלה שתי העדות שלי שגם הן היו באותה ישיבה.

צבי צור: דבר שני.

צבי צור: הידיים של האוצר לא נקיות.

צבי צור: אני מרחם עליו .

צבי צור: הוא בא לכאן והוא לא יודע מה להגיד כי אין לו מה להגיד.

צבי צור: האוצר שלוש שנים בערעור עם השב"כ והמוסד על אותו על אותו עניין.

צבי צור: שלוש שנים בבית הדין הארצי.

צבי צור: אנחנו רק חצי שנה שלא נעשה שום דבר.

צבי צור: מה שעושה האוצר, זה ממש זוועה ומגעיל ברמות.

צבי צור: מה שיקרה, אם כל הדיונים האלה לא יהיו בפסים תכליתיים – והיא צודקת באלף אחוזים, אני מדבר עם שוטרים, אני יושב בתוכם – שוטרים יינטשו את המשטרה ואת שב"ס.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: דוד.

<דוד מזרחי: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

<דוד מזרחי: המפכ"ל.

<דוד מזרחי: אני פקד בדימוס.

<דוד מזרחי: חמש שנים יש לי הליכים מול המשטרה.

<דוד מזרחי: לא באתי לדבר על העניין האישי שלי.

<דוד מזרחי: אתם רק יודעים על דבר אחד, על תוספת היעדר ביטחון תעסוקתי.

<דוד מזרחי: אני העליתי את זה בענייני.

<דוד מזרחי: למעלה מ-95 עילות מ-1987 עד 2017.

<דוד מזרחי: מה שקיבלתם סקירה, אני העברתי אותה.

<דוד מזרחי: בעניין האישי של המשרד לביטחון פנים, אני שנתיים וחצי נתון במעצר בית על ידי הפרקליטות בבית משפט.

<דוד מזרחי: עכשיו אני עובר לדיון שכבודו מנהל ואני מבקש לומר לאנשים כי ראיתי כאן איזשהו חוסר ידע ופער בידע.

<דוד מזרחי: החלטת הממשלה על השוואת השכר התקבלה על ידי בן גוריון שאמר למפכ"ל הראשון: אתם חייל אוטונומי בצבא.

<דוד מזרחי: ב-1964 החילו את זה על פקד, אם זו הייתה דרגה בכירה ומעלה, וב-1977 על כלל השוטרים.

<דוד מזרחי: מה שקרה במהלך השנים זה שלא כיבדו את זה.

<דוד מזרחי: שום החלטות ממשלה לא כיבדו את זה.

<דוד מזרחי: אז התחילה לקום מחאה ובמחאה הזאת רצו התאגדות.

<דוד מזרחי: הממשלה באה ואמרה לשוטרים שהם לא מקימים ועד אלא אנחנו הממשלה דואגת לכם.

<דוד מזרחי: החלטה ראשונה, ועדת המעקב.

<דוד מזרחי: מי שותפים בה?

<דוד מזרחי: נציב שירות המדינה, לא הממונה, ראש אגף התקציבים, נציגי המשרד לביטחון פנים כאשר מנכ"ל המשרד לביטחון פנים הוא יושב ראש הוועדה.

<דוד מזרחי: העוגן השני, שדימו לב רבותיי חברי הכנסת, זה מועצה ציבורית לרווחת השוטר.

<דוד מזרחי: לפי סעיף 93 לפקודת המשטרה, השר לביטחון פנים רשאי להקים מועצה ציבורית.

<דוד מזרחי: פעם אחרונה שהוקמה המועצה הזאת, הייתה ב-1990.

<דוד מזרחי: רבותיי, 1990.

<דוד מזרחי: המועצה הציבורית לרווחת השוטר.

דוד אמסלם: היא קיימת היום?

<דוד מזרחי: היא לא קיימת מ-1990.

<דוד מזרחי: זה פורסם בילקוט הפרסומים.

<דוד מזרחי: העוגן השלישי.

<דוד מזרחי: הקימו את מוסד נציבת הקבילות כאשר נתנו להם גם זכות ערעור על דין משמעתי.

<דוד מזרחי: אני אומר לכם שמוסד נציבת הקבילות הפקיר את השוטרים.

<דוד מזרחי: אני בעדות חי בתוך בתי המשפט.

<דוד מזרחי: הפרקליטות בבתי משפט ומונעים ממני.

<דוד מזרחי: המשטרה לא נותנת לי.

<דוד מזרחי: היועץ המשפטי הקודם – אני לא רוצה לדבר על הנוכחי כי אני לא יורה בתוך הנגמ"ש - - -

דוד אמסלם: תתמקד בתוספת הזאת.

<דוד מזרחי: אני אומר שנציבת קבילות השוטרים קיבלה הנחיה ממנכ"ל המשרד לביטחון פנים להקפיא את המינויים הרטרואקטיביים ב-2003.

<דוד מזרחי: אין לה מרות הדין.

<דוד מזרחי: אני מבקש להתקדם.

<דוד מזרחי: בשנת 1982 - - -

דוד אמסלם: דוד, בוא תיקח לך 15 שניות לסיים את הטיעון.

דוד אמסלם: אין לנו הרבה זמן.

דוד אמסלם: הפרטים לא לוקחים אותנו לאף מקום.

<דוד מזרחי: אנחנו מדברים על שוטרים, סוהרים וגמלאים.

<דוד מזרחי: אני רוצה לתת כלי לוועדה.

<דוד מזרחי: בסופו של דבר אנחנו יודעים שכסף הוא רק בוועדת הכספים ולכם יש כוח.

<דוד מזרחי: אמר המפכ"ל, אי אפשר להתאגד.

<דוד מזרחי: אני מציע לכם, קחו את המועצה הציבורית, פתחו אותה ותקבעו קריטריונים.

דוד אמסלם: המועצה הציבורית, ממנה אותה השר לביטחון פנים?

<דוד מזרחי: כן.

דוד אמסלם: למה הוא לא ממנה?

<דוד מזרחי: היום אלה 25 אנשים.

דוד אמסלם: אני אשאל אותו.

דוד אמסלם: בסדר.

<דוד מזרחי: אני מציע שהארגונים שלנו כמו נשות השוטרים, איגוד הגמלאים, יהיו חמישים אחוזים מהוועדה.

<דוד מזרחי: שיהיו שם שותפים.

<דוד מזרחי: כל החלטה שעוברת בצה"ל לתת את השכר, ישב נציג מהמשטרה.

<דוד מזרחי: חבר'ה, עד חצי שנה עלה הפער, תביאו את זה לכך שהמשטרה תעבוד במתכונת שבת.

<דוד מזרחי: הייתה כאן כתבה ומה שחשוב בה זה שב-1986 ניתנה החלטה שמרגע שצה"ל קיבל, גם המשטרה תקבל מאותו מועד, אבל מה חשובה הוועדה הזאת?

<דוד מזרחי: מי היו עורכי הדין?

<דוד מזרחי: חנן מלצר שהיום הוא משנה לנשיא בית המשפט העליון וורדה לבנה שהיא סגנית נשיא בית הדין הארצי לעבודה שעומדת להתמנות לנשיאה.

<דוד מזרחי: אם שני שופטים אלה היו וקבעו את התקדים הזה, אז איפה אנחנו חברי הכנסת?

<דוד מזרחי: אתם הוועד שלנו.

<אורנה סרויה: אני גמלאית משטרה.

<אורנה סרויה: אני רוצה לומר את התחושה שלי, איך אני יוצאת מהדין הזה.

<אורנה סרויה: יש כאן החלטת ממשלה, יש כאן פסק דין ויש כאן משרד אוצר שעושה ה דין לעצמו ואני חושבת שהוא עושה את זה בלי סמכות.

<אורנה סרויה: אני לא יודעת מהיכן קנויה הסמכות לאיין את החלטות הממשלה.

<אורנה סרויה: התחושה שלי היא שיש משרד אוצר עם אג'נדה וזה לא נוח לי.

<אורנה סרויה: זה גדול עלינו.

<בני פולצ'ק: רציתי להעיר להתייחסותו של משה מהאוצר.

<בני פולצ'ק: הצגת דברים שלצערי היא מאוד מאוד מסולפת.

<בני פולצ'ק: נשתכח מהאוצר פסק דין של בית דין בערכאה שונה לגמי לגבי גמלאי השב"כ והמוסד שאמר בדיוק את אותן אמירות על הרמייה ועל חוסר תום הלב שמשרד האוצר נהג בעת החלת התוספת על צה"ל ואי החלתה עלינו.

<בני פולצ'ק: הסחבת לא התחילה עכשיו וכנראה גם לא תסתיים כי נותנים הודעות כזב לבית הדין לעבודה בטיעונים של משא ומתן שלא מתקיים והפרקליטות, בהנחיית משרד האוצר, נותנת לזה יד.

<קריאה: פשוט משקרים.

אורן אסף חזן: אני אהיה קצר.

אורן אסף חזן: אני מתנצל על האיחור.

אורן אסף חזן: פקקים.

אורן אסף חזן: אולי אין מספיק שוטרי תנועה.

אורן אסף חזן: אולי מחאה הבוקר.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים להתאגד, אתם לא יכולים שיהיה לכם ואנחנו נתאגד בשבילכם.

אורן אסף חזן: תחזור בחזרה עם מסר לאוצר.

אורן אסף חזן: אני חבר ועדת כספים.

אורן אסף חזן: דיוני התקציב לא יזוזו בלי שתהיה תשוב הולמת והתקדמות פרקטית בשכר השוטרים.

אורן אסף חזן: נקודה.

אורן אסף חזן: אני מודיע לך.

אורן אסף חזן: אני בטוח שנאוה תצטרף אלי.

דוד אמסלם: אורן, עצור.

דוד אמסלם: זה לא הסגנון שלנו.

אורן אסף חזן: זה הסגנון שלי, כי רק כך הם מבינים.

אורן אסף חזן: יושב ראש הוועדה, ברשותך.

אורן אסף חזן: אני יושב בוועדת הכספים עוד מעט שלוש שנים.

אורן אסף חזן: אתם עושים מה שאתם רוצים.

אורן אסף חזן: יש מציאות במדינת ישראל – אגב, בניגוד לארצות הברית – שמדינה יכולה להפר החלטות של עצמה והיא גם לא חייבת לקבל החלטות בית משפט.

אורן אסף חזן: לא חייבת.

אורן אסף חזן: בית משפט פוסק והמדינה עושה מה היא רוצה.

אורן אסף חזן: אין לי בעיה עם המדינה.

אורן אסף חזן: יש לי בעיה עם המנהיגים.

אורן אסף חזן: הם לא רוצים לקיים הבטחות – אנחנו לא ניתן לכם להעביר שום רפורמות.

אורן אסף חזן: מודיע בצורה חד משמעית.

דוד אמסלם: אל תודיע כלום.

אורן אסף חזן: זכותי.

אורן אסף חזן: מה אתה רוצה?

אורן אסף חזן: אין לי הרבה זכויות.

אורן אסף חזן: יש לי כוח בוועדת הכספים.

דוד אמסלם: תטען לעניין.

אורן אסף חזן: זו בדיוק הבעיה.

אורן אסף חזן: אתם יושבים כאן כבר שעה וחצי ואני רק הגעתי.

אורן אסף חזן: לפני כן דיונים אצל חברי כנסת בחדרים, נאומים במליאה, כותרות בטלוויזיה, ארבעים שנים שום דבר לא קורה.

אורן אסף חזן: מישהו צריך להיות המבוגר האחראי שישים סוף לפארסה הזאת.

אורן אסף חזן: לוקח חלק מהאחריות.

אורן אסף חזן: האצבע שלי תעשה לכם הרבה צרות בוועדת הכספים אם לא תביאו מענה לשכר השוטרים.

אורן אסף חזן: אני אתן לך קלף.

אורן אסף חזן: בסופו של תהליך, לא צריך את כל הכסף היום.

אורן אסף חזן: אני מאזן, אבל לפחות מעכשיו להתחיל לשלם.

אורן אסף חזן: אתם ישבתם ומצאתם פתרון לנטו משפחה, למקסימום סלולר ומספרים לנו על עגבניות במשק.

אורן אסף חזן: האנשים האלה עומדים בחזית הטרור בשנים האחרונות.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים להתעלם מזה.

אורן אסף חזן: אתה והחברים שלך באוצר נמצאים כאן בבטחה בזכות השוטרים והשוטרות.

נאוה בוקר: אני אצטרף אליו.

אורן אסף חזן: כמו שאני עכשיו עוזר לבצלאל סמוטריץ בעניין אמבולנסים בהתיישבות, החשיבות של השכר לשוטרים, לסוהרים ולגמלאים לא פחות חשובה מזה.

אורן אסף חזן: לא תביאו פתרון, לא יהיה תקציב.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: נתתי לך את זכות הדיבור למרות שאיחרת והגעת ברבע השעה האחרונה.

דוד אמסלם: אדוני המפכ"ל, אתה רוצה לומר כמה מלים אחרונות לפני שאני מסכם?

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לא.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני מודה על הדיון.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני מקווה שהוא יהיה אופרטיבי.

אורן אסף חזן: הוא יהיה אופרטיבי.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: קודם כל, לפרוטוקול, לאה, תזכירי לי לפנות לשר לביטחון פנים לגבי הנושא של המועצה הציבורית.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה זה.

דוד אמסלם: אני חושב שאם יש דבר כזה ושיש בו גם טעם, ועדה ציבורית שתדאג לתנאי השוטרים, אני חושב שזה דבר חשוב.

דוד אמסלם: אדוני המפכ"ל, אני עושה הבחנה בין התארגנות מבצעית לבין התארגנות אחרת.

דוד אמסלם: אני מרגיש שהשוטרים צריכים לקבל מעטפת קצת יותר רחבה.

דוד אמסלם: יכול להיות שזאת הוועדה הזאת אבל בוודאי ובוודאי גם אם תהיה התארגנות כזו או אחרת, לא מדובר בצד המבצעי, לא שביתות כולי.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שזו צריכה להיות ועדה ציבורית רחבה שאם היא תיתן את האמירה הציבורית שלה, יהיה לה משקל רציני והיא בעצם תהיה סוג של ועד של השוטרים שדואג לתנאים שלהם ולא רק מפכ"ל המשטרה שכל היום רץ ממשרד למשרד ומתגלגל על הפתחים.

דוד אמסלם: אני חושב שוועדה ציבורית, זה המקום ואני מניח שאם תהיה אמירה, יהיה קשה מאוד לשבור את זה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם יש ועדה ציבורית שהיא מאוזנת וכולי, אני חושב שזה הכיוון כי אני לא חושב שהסיפור של תנאי השכר של השוטרים או תנאי השירות של השוטרים צריך להישאר כך באוויר על הכתפיים שלך בלבד.

דוד אמסלם: כך אני מרגיש.

דוד אמסלם: לגבי הנושא האופרטיבי.

דוד אמסלם: אני מתוסכל.

דוד אמסלם: הנושא הזה נמצא לפתחו של משרד האוצר בלבד.

דוד אמסלם: אני קובע את זה.

דוד אמסלם: מידיעה.

דוד אמסלם: אני עקבתי אחרי כל הנושא, כולל משרד ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אני מספר לכם.

דוד אמסלם: רק באוצר.

דוד אמסלם: הנה, עכשיו אני אומר.

דוד אמסלם: אם משרד האוצר יחליט לתת את התוספת, אתם תקבל אותה מחר בבוקר.

דוד אמסלם: אם הוא יחליט.

דוד אמסלם: אורן יותר הביע כעס ותסכול, בדיוק כמו שאני מרגיש.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: פרקטית.

אורן אסף חזן: זה לא כעס.

אורן אסף חזן: אני לא כועס.

דוד אמסלם: אני מתרגם את זה לשפה פשוטה.

דוד אמסלם: אני מתחייב בפניכם שאני אשב עם שר האוצר ואני אעביר אליו את המסר הזה וגם את מה שאני מרגיש.

דוד אמסלם: בסך הכול יש לי אתו גם מערכת יחסים אישית טובה ואני מבקש ממך אדוני המפכ"ל שגם אתה תשב אתו ותעביר לו את זה.

דוד אמסלם: אני אעשה את זה השבוע כי אני חושב שאנחנו נמצאים באיזושהי צומת, דיוני תקציב בחודשיים הקרובים, שאפשר להתחיל להניע מהלך.

דוד אמסלם: לא חשוב איך נתחיל אבל בוא נתחיל.

דוד אמסלם: אם נתחיל ונראה כיוון, להערכתי כל האמוציות ישקעו, הכול ירד ואז נוכל להביא את זה בשלבים.

דוד אמסלם: לא בשני שלבים, בשלושה.

דוד אמסלם: לא חשוב כמה אבל אני מאמין בשיח.

דוד אמסלם: אני באמת מאמין בזה.

<קריאה: כוונות טובות.

אורן אסף חזן: עם כוונות טובות לא הולכים למכולת.

דוד אמסלם: אני מאמין, בלי קשר לצד המוסרי והערכי, ששוטרי משטרת ישראל לא עובדים פחות, בוודאי לא בימים האלה, גם לא מסתכנים פחות מאשר חיילי צה"ל.

דוד אמסלם: צריך להבין.

דוד אמסלם: הסיפור היום של המלחמות בחוץ כבר נגמר.

דוד אמסלם: רוב בעיות הן טרור פנים מדינתי שמי שמתעסק בהן, זאת המשטרה ולא הצבא.

דוד אמסלם: אני אלווה את זה גם אם אני לא אהיה בתפקיד הזה.

דוד אמסלם: בעוד יומיים אני כבר לא בתפקיד הזה.

דוד אמסלם: הנושא הזה באמת חשוב לי מאוד ואני אלווה אותו גם יושב ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: אני מודה לכם, מודה לכולם שבאו, מצטער על כך שהאוצר שלח רק את משה שהוא בחור טוב אבל הוא השליח והוא לא הבן אדם שאמור לתת לנו את התשובות.

דוד אמסלם: תודה רבה.