ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 152, 2018-01-16 11:00

אורי מקלב: בוקר טוב לכולם.

אורי מקלב: אנחנו פותחים ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום כ"ט בטבת התשע"ח, ערב ראש חודש שבט.

אורי מקלב: ה-16.1.2018 והנושא שלנו הוא רתימת הטכנולוגיה ויוזמות חדשניות למניעת אלימות.

אורי מקלב: אנחנו מציינים את יום שיתוף החברה האזרחית והמגזר העסקי למניעת אלימות שמצוין היום בכנסת שיזמה ויוזמת חברת הכנסת עליזה לביא.

אורי מקלב: עוד לפני הכול אני אפתח בהתנצלות ותודות.

אורי מקלב: אני פותח בהתנצלות, שאנחנו איחרנו בישיבה, אבל ראיתם שהיינו פה, לא שלא היינו פה, אבל ההכנות וההיערכות לישיבה הזו נובעות מהצורך בתרגום סימולטני בעקבות חברת פייסבוק ששלחה שני נציגים.

אורי מקלב: חוץ מהנציגה בארץ, גב' קטלר ג'ורדנה, אנחנו מכבדים גם את חברת פייסבוק, שהיא מנהלת את מדיניות הבטיחות, גב' ג'ולי דה-ביילאנקורט, שהגיעה במיוחד מאירלנד לכבוד הישיבה הזו.

אורי מקלב: כל זה אחרי פעילות רבה שחברת הכנסת עליזה לביא, יחד עם ההיערכות הגדולה שיש לנו כאן לצורך התרגום ועוד כמה דברים, אז תודות גם למנהלת הוועדה, שטרחה.

אורי מקלב: אני גם אפתח בברכה לרשמת הפרוטוקולים, גב' רבקה וורצמן, ברכה ומזל טוב לאירוסייך שלשום.

אורי מקלב: כלה טרייה.

עליזה לביא: מזל טוב.

עליזה לביא: אז יש לנו תירוץ לאיחור.

אורי מקלב: לא, היא הייתה בזמן.

אורי מקלב: בשעה טובה ובסימן טוב.

אורי מקלב: יש לי אולי איזה רעיון שחשבתי תוך כדי המתנה, אני לא מבקש שום דיבידנדים מהעניין הזה, אני מוותר מראש.

אורי מקלב: עם ההתפתחות הטכנולוגית יכול להיות שנייתר את כל התרגומים ואת כל המכשירים המיוחדים והמכשירים שנמצאים בצד, חברת פייסבוק או החברות הנלוות, יפתחו אפליקציה בטלפון תרגום, אנחנו נתחבר כל אחד, יעמוד מישהו באירלנד - - -

<קריאה: אבל אז נצטרך להאזין במיקרופונים ואנחנו לא עושים את זה.

<קריאה: יש את זה כבר.

אורי מקלב: יהיו אוזניות קטנות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להאזין, זה יהיה מנותק מההאזנות, פיתוח תרגום סימולטני לכמה שפות וישירות, או לשפה אחת דרך הסמרטפון שיש לנו, או הטלפון שיש לנו, יש לנו גם טלפון כשר, אין שום בעיה, כולנו נוכל להאזין ונוכל לייתר את זה.

אורי מקלב: הרעיון שלי, מוותר על דיבידנדים.

<קריאה: הרעיון שלך כבר קיים, חבר הכנסת.

<קריאה: יותר מזה, אפילו תרגומים לכתב, אפילו בעברית, שאפשר להשתמש.

אורי מקלב: כן, אבל אנחנו מדברים על משהו כמו שנותן שפות סימולטני, לא בצורה הזאת שהמחשב עושה את זה.

אורי מקלב: לא מהמחשב, אנחנו נכניס אותם בתור זה שהם יהיו המתרגמים.

אורי מקלב: עד כאן לפתוח ככה, להוריד את המתח מהאיחור, אבל עכשיו ניגש לגופם של דברים.

אורי מקלב: אני חושב שזה דיון חשוב.

אורי מקלב: קיימנו דיונים בנושאים האלה של תופעות נלוות ברשת, גם תופעות שיימינג, אבל אנחנו רוצים להרחיב קצת את היריעה, להרחיב יותר, להביא את השימוש בטכנולוגיות, שזה בעצם היום הכלי הדומיננטי בחיים שלנו, המשפיע, המכיל הרבה, מלווה אותנו ומתלווה אלינו לטוב ולמוטב.

אורי מקלב: אולי מטבע הדברים יש תופעות נלוות, לא תמיד ראויות ורצויות, אבל אנחנו רוצים גם להשתמש בתרופה לתופעות האלה דרך הטכנולוגיה המתחדשת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים משני היבטים, מהיבט של מה שקורה בתוך הרשת, אנחנו קוראים לזה בריונות, אלימות בתוך הרשת, מילולית וכדומה, אלימות קשה מאוד.

אורי מקלב: רק אתמול ראינו, אתמול התפרסם בחברת החדשות בערוץ 2, כתבה על ילדה בת 13 שלא מגיעה לבית ספר בעקבות שיימינג קשה מאוד ובוטה מאוד שנעשה לה בתוך בית הספר על ידי תלמידי בית הספר והכלי שמשרת את השיימינג הזה זה היה הכלי הזה, שאפשר להשתמש בו לטובה וראוי וצריך ורובו לטובה, אבל גם אפשר לעשות בזה דברים לא טובים ואנחנו צריכים לדעת לבנות כלים איך להתמודד, איך למזער את התופעה ואיך גם למגר אותה.

אורי מקלב: זה פן אחד, הפן השני, שחברת הכנסת עליזה לביא גם דיברה איתנו קודם, אני חושב שזה גם דבר נכון, גם דברים שנעשים בחוץ לארץ, אבל אפשר לתרום את הטכנולוגיה המתחדשת בזיהוי, בשיח שיש, כדי לעזור נגד אלימות ותופעות כאלה שנעשות, פיזיות, אבל דרך הטכנולוגיות ודרך השיח ודרך, ניקח את זה, ההתפתחות והפיתוחים שיש, אנחנו נוכל בקלות יותר להביא אנשים לגלות ערנות ולזהות ולדעת להעביר לנו את המסרים ודברים שנעשים בעקבות מראות כאלה ואחרים שאנשים נחשפו ולא יודעים איך להעביר את זה, שהרשת והטכנולוגיה המתחדשת תעזור להעלות ולהציף את הנושא.

אורי מקלב: אנחנו כדבר ראשון נבקש, לפני שנעביר לאנשים שאנחנו נערכנו שהם ידברו פה, מחברת הכנסת עליזה לביא, כיוזמת הדיון והיום הזה, אנחנו נתכבד בדברייך.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב ראש.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לפתוח בתודה, גם לוועדה על שיתוף הפעולה, תודה רבה לכם, תודה, אדוני היושב ראש, על האירוח ועל העבודה המקצועית המבורכת שנעשית כאן בכלל בוועדה ובטח בנושאים שבאנו לשמם היום.

עליזה לביא: אלימות, אלימות גואה, באמת מקבלת יותר ערוצים במקומות שחשבנו שהם יהיו רק להיטיב עם החברה, להועיל, והנה אנחנו רואים עד כמה הערוצים המבורכים הללו, יש להם גם פן מאוד קשה ומאוד שלילי.

עליזה לביא: כמובן שיש עבודה רבה ואנחנו נשמע וניחשף היום גם לפרויקט שמובילה המשטרה, אנחנו נשמע אתכם על מאו"ר ועוד עשייה מסודרת כמובן, אבל בינתיים אנחנו רואים שהטכנולוגיה מקדימה אותנו.

עליזה לביא: כמו שאנחנו מבקשים, אני לרוב, מהילדים שלי שילמדו אותי מה עושים ו'תורידו לי עוד תוכנות ועוד פונקציות' שיש כאן בטלפון, אז יש הרבה מאוד שיודעים לנצל את זה הרבה יותר טוב ממה שאנחנו מודעים בכלל שקיים כאן כדי להעביר מסרים שליליים ועוד ועוד, ויושבים פה מומחים ומומחיות רבים.

עליזה לביא: מה אנחנו יכולים לעשות עוד?

עליזה לביא: איך אנחנו יכולים לתקן את המרחב הציבורי, אבל גם הפרטי שלנו?

עליזה לביא: שהחדירה אל הפרטיות שלנו הולכת וגדלה, מקומות שחשבנו שהם יותר בטוחים, כמו החדר של הילד והבית, הם היום פרוצים באין מפריע.

עליזה לביא: יותר חמור מזה, גם אין מודעות, בהרבה מאוד מקומות המודעות לא קיימת.

עליזה לביא: אז כן בטח דיונים וכן ועדות ותקציבים והבנות, אבל איך אפשר לרתום את כל הידע ואת כל המוחות שקיימים כדי לשמור על עצמנו מעצמנו, כדי להגן על הילדים שלנו, כדי להעלות את הנושא הזה לסדר היום.

עליזה לביא: באמת, אדוני היושב ראש, היום המיוחד הזה נולד מחשיבה מחוץ לקופסה.

עליזה לביא: אנחנו רוצים למנוע את הטרגדיה הבאה.

עליזה לביא: איך יכול להיות שלא ידענו?

עליזה לביא: איך אפשר שבנבחרת האמריקנית רופא הוא זה שמתעלל בילדות ואף אחד לא רואה?

עליזה לביא: אני משמשת כיושבת ראש ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות, בשנתיים האחרונות אני רואה כל כך הרבה מקרים קשים שאני שואלת את עצמי קודם כל איפה אנחנו כחברה, איך יכול להיות שמדרדרים ילדות למקומות אפלים בלי שהורים מודעים, בלי שחברה נותנת מעטפת.

עליזה לביא: הם אפילו לא מבינות לאן הן הידרדרו והכול כאן, התחיל בכף היד.

עליזה לביא: הזנות התחילה בכף היד, בכל מיני פיתויים שאפילו לא מתורגמים לשפה שאנחנו כאן נשמע ונדבר.

עליזה לביא: יש איתנו אורחים רבים היום ובשלב הזה אני אקצר, אבל במיוחד יש איתנו אורחת שהגיעה מפייסבוק.

עליזה לביא: אנחנו פיתחנו שיטת עבודה שהרבה עליה אני לא ארחיב, כי זה במסגרת ההבנות, אבל אני חייבת לומר שכשפונים לבקש עזרה וסיוע מקבלים.

עליזה לביא: גם אם בפעם הראשונה לא וגם אם בפעם השנייה לא וגם אם מקומות לפעמים נראים רחוקים ללא מענה, אני מגלה, אדוני היושב ראש, שבשנים האחרונות צומחת הבנה שלחברה האזרחית יש המון כוח ורק כשעובדים ביחד ולא מחכים למי שאולי אמור לתת את המענה ובינתיים הוא לא נותן דברים יכולים להיות במקום הרבה יותר טוב.

עליזה לביא: אחריות חברתית, אחריות תאגידית, מחויבות של הקהילה ויש ידע ויש כלים, ואת זה אנחנו מבקשים היום לחשוף, ללמוד, לראות איך משלבים כוחות כדי להציל וכדי למנוע את הטרגדיה הבאה.

עליזה לביא: אז תודה רבה על הנוכחות, על ההשתתפות, על הדברים שתאמרו, ותודה רבה לכולכם שבאנו ללמוד, לשמוע ולראות איך יחד נתקן את החברה בישראל.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור למשטרה ולאחר מכן נחזור לפייסבוק וניתן לשאר הגורמים.

אורי מקלב: המשרד לבטחון פנים, סגן ניצב ינון בטאט, ראש מדור סייבר.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: תציג את עצמך יותר בתפקיד שלך, ראש מדור מה?

<ינון בטאט: אני אסביר את התפקיד במילים פשוטות, ראש מדור טכנולוגיות באגף החקירות והמודיעין.

<ינון בטאט: קודם כל תודה שהזמנתם אותנו.

<ינון בטאט: האתגר ברור וידוע לכולם ואני חושב שגם הפוטנציאל הוא כל כך רחב, שזה אולי אחד מהקשיים כי בעצם יש כל כך הרבה טכנולוגיה שנמצאת סביבנו ואנחנו צריכים לשאול את עצמנו במה לטפל קודם או איך להתמודד עם הדברים.

<ינון בטאט: אני בחרתי כמה פרויקטים שאנחנו בשלבי התנעה, בדיקה, בחינה שלהם, כדי להראות את המנעד של הדברים.

<ינון בטאט: נתחיל בדוגמה שהיא מעולם הרשת, את הזכרת קודם.

<ינון בטאט: יש פרויקט שאנחנו היום נמצאים ברמת מחקר או בדיקת היתכנות, לאתר פדופיליה ברשת.

<ינון בטאט: התופעה הזאת קיימת במסות גדולות והרשת היא זמינה משני כיוונים, או מתוך הרשת או ממחשבי הקצה, או מכשירי הקצה שבהם קטינים עושים שימוש ואנחנו מנסים לבחון אפשרויות, פעם אחת להיות ברשת כדי לראות את התעבורה הזאת, בעצם להדליק נורה כשאנחנו רואים איזה שהיא פעילות שנראית פדופילית, ופעם שנייה לנסות לראות איך אפשר להיות במחשבי הקצה, או במכשיר הסמרטפון של הקטין ולזהות אצלו את התעבורה הפוגענית והמסוכנת.

<ינון בטאט: צריך לומר שהטכנולוגיה הזאת מבוססת על machine learning, צריך לזהות טקסט שהוא טקסט פדופילי, זה מחקר אקדמי שנמצא מאחורי זה ואנחנו באמת בשלבי בדיקת היתכנות ראשונית.

<ינון בטאט: הנה דוגמה מעולם הרשת.

<ינון בטאט: אני אתן שתי דוגמאות נוספות, דווקא מעולמות תוכן אחרים.

<ינון בטאט: אחת, האלימות במרחב הציבורי, המרחב הפיזי הציבורי.

<ינון בטאט: פה אנחנו מנסים לבדוק את הבעיה או להתמודד עם הבעיה באמצעות ניטור של המרחב הציבורי על ידי מצלמות.

<ינון בטאט: יש שתי בדיקות היתכנות שכבר מראות סימנים של נפט.

<ינון בטאט: אחת זה בשיתוף עם המוקדים העירוניים, שהם מפעילים את המצלמות, לזהות, למשל, התקהלויות בגני שעשועים או בחצרות וכן הלאה בשעות שהן שעות שלא אמור להיות כאלה התקהלויות ובעצם להפנות את הניידת לשם בזמן לפני שהדברים מידרדרים לכדי שכרות, אלימות.

<ינון בטאט: היו לצערנו מקרים רבים של רצח סביב האירועים האלה שהתחילו כבני נוער שעושים קצת מהומה, שכן שיורד לראות מה קורה והדברים נגמרים לא טוב.

<ינון בטאט: אז לפני שהאזרח יצטרך להתערב, שהשוטר יוכל להתערב בזמן.

<ינון בטאט: הנה דוגמה אחת.

<ינון בטאט: דוגמה אחרת זה אזור הצילום.

<ינון בטאט: זה זיהוי פנים כדי להתמודד עם אלימות במגרשי ספורט.

<ינון בטאט: זה גם משהו שאנחנו מכוונים אליו.

עליזה לביא: מה זה זיהוי פנים?

<ינון בטאט: זיהוי פנים, הכוונה מתוך הווידיאו לאתר אובייקטים, לראות אם מישהו התחיל איזה שהיא מהומה ביציע, לנסות לעקוב אחריו ולאפשר לכוח השיטור שנמצא באותו אצטדיון להגיע אליו, להגיע אליו בזמן או להיות רלוונטי באמת למצוא אותו בין ההמון.

עליזה לביא: בכמה מקומות אתם פרושים?

עליזה לביא: איך זה קורה?

<ינון בטאט: אני לא ארחיב על זה יותר מדי, אמור להיות - - -

אורי מקלב: אני חושב שהנושא של הרחפנים שדנו בשבועות האחרונים כאן בוועדה יכול לעזור גם כן במרחב גדול מאוד של צילום היום עם טכנולוגיה מתקדמת מאוד.

אורי מקלב: רחפן אחד יכול לתת רזולוציות מאוד קטנות על מרווח - - -

עליזה לביא: אבל מה זה?

עליזה לביא: זה יישום עירוני?

עליזה לביא: מוניציפלי?

עליזה לביא: איך זה קורה?

אורי מקלב: אני אומר לך שוב, אני רק רוצה לציין שמי שהופיע כאן בוועדה, המשטרה ועוד אנשים שהופיעו כאן - - - אתה רוצה להמשיך?

<ינון בטאט: אני רק אענה למה שחברת הכנסת לביא אמרה.

<ינון בטאט: אמור להיות איזה שהוא פיילוט באצטדיון טדי, זה בשיתוף עם הטוטו, שגם להם יש אינטרס בעולם הזה וכמובן שאם זה מצליח זה יתפרס ביתר המגרשים.

אורי מקלב: אבל אנחנו מדברים על אלימות ופגיעות לא במרחב הציבורי הגלוי, דווקא המוסתר, במקום שזה לא באצטדיון ולא לגלות, שזה דבר חשוב מאוד, אנחנו רוצים יותר להתרכז דווקא בפגיעות והאלימות שנעשית במרחבים מותחמים מאוד וסגורים מאוד, מטבע הדברים.

רויטל סויד: ברשות יושב ראש הוועדה, אם אפשר רגע, אתה מדבר פה על זיהוי פנים באצטדיונים, זיהוי הפנים הוא באמצעות מצלמות שמשדרות אליכם, או באמצעות מאגר ביומטרי כלשהו?

רויטל סויד: או באמצעות רשת חברתית?

רויטל סויד: באמצעות מה זיהוי הפנים קורה?

<ינון בטאט: לא, לא ולא.

<ינון בטאט: אולי המילה זיהוי מטעה.

<ינון בטאט: מדובר על איתור מוקדי אלימות ביציע ולהצליח לעקוב אחרי המעורבים כדי להגיע אליהם בהמון.

עליזה לביא: אז אני מבינה שזה פיילוט שהתחיל בטדי.

<ינון בטאט: כן.

אורי מקלב: יש עוד משהו שאתה יכול להוסיף?

<ינון בטאט: הדוגמה האחרונה, שוב, עולם תוכן שלישי, בכוונה לקחתי כמה דוגמאות ממקומות שונים, הנושא של אלימות במשפחה.

<ינון בטאט: יש ניסיון לפתור או לסייע באמצעות איזה שהוא איזוק אלקטרוני.

עליזה לביא: זו הצעת החוק שלי.

עליזה לביא: אנחנו רק שואלים מתי סוף סוף אנחנו נסיים את הפיילוט.

<ינון בטאט: אז אני אתן רגע את הסטטוס של הפיילוט.

<ינון בטאט: יש כאן נציגים של החברות שאם תרצו לשמוע יותר על הטכנולוגיה הם יכולים להרחיב, חברות שעובדות איתנו בפיילוט הזה.

רויטל סויד: פיילוט שכבר התחיל להיות מיושם בשטח?

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: הצעת חוק שעברה בטרומית והיא כרגע מחכה שהפיילוט יסתיים ויש תמיכה ממשלתית.

<ינון בטאט: הפיילוט עובד כבר שבועיים והוא אמור לעבוד עוד כחודש במחוז ירושלים ואז חודש וחצי נוספים במחוז תל אביב.

<ינון בטאט: המטרה של הפיילוט היא פעם אחת להבין ברמה הטכנולוגית מה זה מאפשר ופעם שנייה ברמה הטיפולית או האג"מית, להבין איך להתמודד עם התראות שעולות בעקבות איומים פוטנציאליים על ידי - - -

עליזה לביא: אולי רק לטובת כולם, כשאנחנו מדברים כשיש צו הרחקה של שופט, שלגבר אסור להתקרב.

עליזה לביא: עד היום המענה הקיים היה - - - באמת התודה רבה לכל העבודה הרבה שנעשית סביב המקלטים, המקלטים לנשים מוכות, שבאמת גם המשטרה עשתה פה תהליך של הפניה וסיוע וכולם יבורכו, אבל תמיד נשאלת השאלה האם האישה היא זו שצריכה לעזוב, גם את מקום העבודה וגם את הבית ולעתים זה כרוך בפרידה מילדים.

עליזה לביא: הרבה אנשים פה בחדר מבינים בדיוק על מה אני מדברת, אז אמרנו אוקיי, בואו באמת נרתום את הטכנולוגיה.

עליזה לביא: בספרד זה מיושם וכשיש צו הרחקה, כמו שיש עם אסירים בחופשה, יהיה אפשר שהאישה תהיה בבית ואם הגבר מתקרב מעבר למה שהוחלט היא תקבל על זה התראה.

עליזה לביא: הכול כמובן יהיה בליווי.

עליזה לביא: הצעת החוק עברה בשלב הטרומי וכרגע, כמו שאמרנו, אנחנו בפיילוט.

אורי מקלב: ממש בקצרה, שאנחנו לא נתפרש, אם אנחנו רוצים להוביל את הדיון למקום אחר, אז אנחנו נפסיד את הדיון המרכזי פה.

<ינון בטאט: כאן אני מסיים, תודה.

<ינון בטאט: אלה הדוגמאות.

אורי מקלב: טוב, אז תודה על היוזמה, על הדברים החדישים, אבל הגיעה המתרגמת, אנחנו נוכל לעבור לחברת פייסבוק, אבל לפני זה, תרשו לי, אני רוצה להודות על שיתוף הפעולה שיש לחברת פייסבוק עם ועדת המדע והטכנולוגיה וגם עם הכנסת כולה וחברי הכנסת.

אורי מקלב: זה לא היה עד לפני כמה שנים.

עליזה לביא: אתה זוכר שזה לא היה.

אורי מקלב: זה לא היה, ממש לא היה, אנחנו בוועדה גם בזה היינו חדשניים והקשר שהתחיל בוועדת המדע בעקבות דיונים, וגם חברת הכנסת רויטל סויד קשורה לזה בדיונים שהיא יזמה - - -

רויטל סויד: יושבת ראש השדולה.

אורי מקלב: יושבת ראש השדולה.

אורי מקלב: אחרי דיונים שהתקדמו כאן בוועדה.

אורי מקלב: גב' ג'ולי לא בפעם הראשונה בוועדה הזאת, כבר פעם שנייה ואני חושב שהקשר מתהדק עם חברת פייסבוק, אני חושב שיש קשר גם בנושא הביטחוני, אבל בעיקר בחלק החברתי והאזרחי.

אורי מקלב: יש להם היום נציג פה, יש כתובת.

אורי מקלב: יש לנו לא מעט לפעמים גם אי הבנות, אבל אנחנו משתדלים להגיע להבנות.

אורי מקלב: יש מרחקים שקירבנו אותם וחברת פייסבוק עשו כמה צעדים בנושא.

אורי מקלב: זה גם הזמן לשמוע אותם ואנחנו נתכבד בדברייך.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית).

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: תודה, כבוד היושב ראש.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: תודה רבה על ההזמנה, זה כבוד בשבילי להיות פה בוועדת המדע והטכנולוגיה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בשל הזמן הקצר אני אעבור על הדברים במהירות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הבטיחות של המשתמשים שלנו זה הדבר שפייסבוק שמה עליו את הדגש, יש לנו אלפי אנשים שעובדים במטה שלנו כדי לוודא שאנשים יחושו בטוחים ברשת.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו מתמקדים בתחומים ובדרכים שונות כדי לנסות לשמור את האנשים בטוחים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הדבר הראשון זה המדיניות העכשווית הנכונה, הדבר השני זה הכלים הראויים, לעבוד עם קבוצה גדולה שמסייעת לאנשים הזקוקים לעזרתנו, ואז שיתופי פעולה ופידבקים, שאלה ממש קריטיים בהתמודדות שלנו.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: המדיניות שלנו, אני מזמינה אתכם לראות את הסטנדרטים שלנו, שבהם תראו את הדברים שתלויים בפייסבוק ואלה שאינם תלויים בפייסבוק.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בשל קוצר הזמן אני לא אעבור על כל הפרטים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: מיותר לציין שיש לנו מדיניות קשוחה נגד בריונות, שיימינג, שיתוף של תמונות אינטימיות, איומים וכו' וכו'.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בתחום הכלים, יש לנו כלים רבים שמתמקדים בבטיחות, פרטיות, הנראות של התוכן שאנשים מעלים ברשת, ואנחנו מטפלים בהודעות ובדיווחים שמועברים אלינו.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הדיווח אלינו הוא מאוד ידידותי ולוקח רק מספר שניות, זה תהליך חסוי ואני מזמינה אתכם לדווח לנו על כל דבר שאתם חושבים שלא ראוי שיהיה בפייסבוק.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשאנחנו מקבלים את הדיווחים האלה, אנחנו ממיינים אותם על פי דרגת הסיכון ומתמודדים מולם לפי זה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו צוות גדול בכל רחבי העולם, צוות שעוסק בחיפוש אחר התכנים האלה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לפי נתונים של סוף השנה שעברה היו לנו 7,500 אנשי צוות שעסקו בכך, אנחנו עובדים בכ-55 שפות, כולל עברית וערבית.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו עובדים 24/7 ואנחנו תמיד חוזרים למי שמדווח לנו ומיידעים אותו על סטטוס הדיווח ומה הפעולה שננקטה בעקבותיו.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה תלוי בנסיבות, התגובה שלנו יכולה להיות אזהרה או במקרים מסוימים אפילו נפנה למשטרה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הזכרתי את הצוות שלנו, הצוות הוא מאוד מאוד גדול, אנחנו באופן תמידי מביאים אנשים חדשים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני כמעט שמונה שנים בפייסבוק ואני רואה את ההשקעה העצומה בטכנולוגיה ובצוות שנכנס לזה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו תוכנות מיוחדות, בנויות על ידי מומחים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: פה אתם רואים שלושה שקיימים בעברית, אחד נקרא 'חשב לפני שתעלה', שני זה 'תעזור לחברך', במיוחד לחברים שסובלים מרגישות נפשית.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: השלישי מיוחד לנשים שמרגישות שהפרטיות שלהן איננה מכובדת.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו הרבה משאבים בשפות רבות, כולל עברית וערבית, יש לנו מרכז נגד בריונות, מרכז אבטחה, יש לנו קטעי וידיאו קצרים שיכולים לעזור ולהנחות אנשים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בשנה שעברה פתחנו את הפורטל האחרון, להעביר להורים סיוע מיוחד כדי להסביר לילדיהם מה זה פייסבוק, איך לדבר עם נערים גם לגבי איך להשתמש ברשתות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה קיים בשפות רבות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשמדובר על שיתופי פעולה ופידבקים, השותפים שלנו והתגובות שאנחנו מקבלים מאוד מאוד חשובים לנו, אנחנו מתכוונים לעבוד עם הכי הרבה עמותות שאפשר בכל מה שקשור בבריאות הנפש, נגד התאבדויות, אבטחה לקהילות להט"בים ונשים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו גם מארחים אירועים בהם אנחנו יכולים ללמוד אחד מהשני.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כפי שד"ר לביא אמרה, שיתוף הפעולה הזה חשוב לכל מערך האנשים שקשורים לנושאים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני אדבר עכשיו קצת יותר על התכניות שפיתחנו באמצעות שיתופי פעולה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אחת זה בבריאות הנפש ונגד התאבדויות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו עובדים עם מעל 70 ארגונים, לכל מי שסובל און ליין או אפילו מעלה מחשבה און ליין, שנוכל לתמוך בהם ולדעת איך לעזור להם.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו ממשיכים כל הזמן לעזור ולתמוך בזה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בשנה שעברה העברנו כלי חדש שנוגע למה שנקרא חילוק בציבור של תמונות אינטימיות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אם מישהו יודע איפה התמונה נמצאת, אנחנו יכולים למנוע את המשך השיתוף של התמונה הזו.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה מאוד חשוב לנו ואנחנו גם רוצים לתת כוח לבן האדם שהוא הקורבן, שיילך לעורך דין או למשטרה ויפעל כדי לעצור את הפעילות הזאת במקום שהיא מתחילה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו גם התחלנו בשנה שעברה תוכנה בשם פוטו גארד, שאמורה למנוע ושנשים באופן מיוחד יוכלו לשמור על תמונותיהן ושלא ישתמשו בהם אנשים שלא מוכרים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו גם פיתחנו יכולות לעשות מיוט על שיחות במסנג'ר ובכך גם לעצור את הנזק שיכול להגיע מאביוס שבא דרך מסרונים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בפייסבוק יש לנו היסטוריה של פיתוח קשרים, לשמוע תגובות וגם לייצר תוכנות חדשות שאנחנו למדים עליהן על ידי שיתופי הפעולה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: שלוש דוגמאות.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אחד נקרא סייפטי צ'ק, דבר שאנחנו בעצמנו ב-2011 ראינו, כשהיה הצונאמי ביפן.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו פיתחנו כלי שעכשיו הוא אוניברסלי, שכל פעם שיש פעולה, אנשים אומרים שהם בטוב.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשילד נעלם, יש לנו עכשיו דרך להעביר למשטרה בצורה הכי מהירה, ולנסות אפילו תוך דקות למצוא ילד שנעלם.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בסוף אם אתה לא עצמך על פייסבוק, אתה אולי לא יודע שיש קבוצות רבות, אפילו ברמה של תחביב, שאנשים מתארגנים לבדם כדי לתמוך אחד בשני ולאבטח אחד את השני ולנו מאוד חשוב ללמוד מהממצאים שלהם ומהפעילויות שלהם.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: תודה רבה על זמנכם.

אורי מקלב: אנחנו מודים על הפירוט, אמנם המהיר והקצר, אבל שנתן לראות את מגוון הפעולות שאתם עושים.

אורי מקלב: אין ספק שאנחנו מברכים ואין ספק שתמיד צריך לעשות יותר ויותר.

אורי מקלב: עצם זה שיש היום אנשים שמכירים את המנטליות ואת השפה ואת האופי של הדברים שקורים בכל מדינה, ואותנו מעניין מה שקורה במדינת ישראל, אלה דברים חשובים, אבל חושבים שיש עוד דרך ואנחנו נשמח לשתף פעולה, שתהיו קשובים לראות מה שקורה, בגלל שלצערנו במדינה הקטנה שלנו קורים הרבה דברים ברשת.

אורי מקלב: יש הרבה תופעות ואנחנו רואים את זה כתופעות מתרחבות ואנחנו יודעים שפגיעות גדולות מגיעות מפגיעות קטנות.

אורי מקלב: שלב הזיהוי, זיהוי בשלב מוקדם, הוא בעצם היכולת להתמודד עם הדברים האלה, גם פגיעות בנפש, גם פגיעות גופניות פיזיות וגם פגיעות נפשיות, התעללויות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: לכן אנחנו נמצאים פה, מודים על שיתוף הפעולה עד עתה, אנחנו גם נשמח אם תקשיבו כאן למה שנאמר כאן בוועדה ונדע להמשיך לשתף פעולה.

אורי מקלב: חברת הכנסת סויד, את מבקשת עכשיו?

רויטל סויד: קודם כל צהריים טובים לכולם.

רויטל סויד: כל הכבוד לחברתי, חברת הכנסת עליזה לביא, על היוזמה של הדיון ובכלל של כל היום הזה וברוכה הבאה לג'ולי, ג'ורדנה, את כבר בבית ואורחת כאן, וגם כל החברים שאני רואה פה.

רויטל סויד: אני חייבת לומר, גם כיושבת ראש השדולה למאבק באלימות ובריונות ברשת וגם כמי שבאמת מובילה את הנושא הזה כבר בשנתיים וחצי, עוד מעט כבר שלוש האחרונות, שאי אפשר שלא לברך על העובדה שיש הידברות, מה שלא היה בכלל בהתחלה וכשאנחנו התדפקנו בדיון הראשון, אתה ודאי זוכר את זה, חברי יושב ראש הוועדה, על הדלתות של פייסבוק, גם אם היה פה נציג, לא היה בכלל עם מי לדבר.

רויטל סויד: לא הייתה בכלל איזה שהיא אינטראקציה מחד, ומאידך אנחנו רואים שבשנים האלה, בשלוש השנים האלה, באמת יש שינוי משמעותי, יש הידברות, יש הבנה שהרשת היום היא הזירה שבה קורים הרבה מאוד דברים ויש שיתופי פעולה, לא רק עם הכנסת, אלא גם עם משטרת ישראל, גם עם משרד המשפטים, עם המחוקק וכיוצא בזה ובאמת אני חייבת לברך.

רויטל סויד: הפירוט כאן היום למספר הגורמים שאנחנו רואים פה, בין אם זה אלימות נגד נשים, בין אם זה נגד ילדים, תקיפות מיניות וכיוצא בזה, זה בהחלט מראה שיש גם ירידה לשטח במגוון נושאים.

רויטל סויד: יש כמובן גם עוד.

רויטל סויד: החידוד הזה הוא חידוד מבורך.

רויטל סויד: יחד עם זאת אני חייבת לומר, וזה גם בהמשך לדברים שלך, שבסופו של דבר גם אם ההידברות היא פה בבית המחוקקים, או מול משטרת ישראל ומשרד המשפטים, בסוף בבית בבית יושב האיש הקטן, האדם הקטן, והוא לא קטן בכלל, הוא עולם ומלואו, מול המקלדת, מול הטלפון, מול המסך והוא צריך לקבל מענה מיידי בזה הרגע.

רויטל סויד: בין אם זה נער או נערה שהותקפו, בין אם זה מי שחווה בזה הרגע אלימות, בין אם זו הטרדה מינית ובין אם זה הסתה לטרור ולא משנה, במגוון הנושאים שאנחנו מדברים עליהם.

רויטל סויד: ואני חושבת שאם צריך לקחת נושא אחד ולהתמקד בו, כי הוא ייתן את הפתרון המיידי, זה הנושא של הדיווח, כי על אף ששופרו המנגנונים ועל אף, ג'ורדנה, שאני פניתי אליכם על מנגנון דיווח ייעודי להסתה לטרור, באמת עשיתם איזה שהוא כפתור כזה שמקדם את זה קצת יותר, הוא גם עולמי, ואני שמחה על הפרויקט הזה, יחד עם זאת עדיין אנחנו שומעים תדיר אנשים, וזה מבני נוער ועד מבוגרים ובוודאי נשים ובוודאי קורבנות של אלימות, שנמצאים עדיין ברמה שהם מדווחים והמענה לא מתקבל, או שהם מדווחים ולא אומרים להם מה קורה, או שהם מדווחים ואומרים להם 'הנושא בבדיקה' והם מדווחים ואומרים להם שלא נמצא ויש דברים.

רויטל סויד: למשרד המשפטים יש ערוץ ישיר איתכם, עם פייסבוק, עם גוגל, כדי להסיר תכנים שקשורים לא רק לאלימות, שקשורים לאנשי המשרד, שקשורים למי שמותקף, בין אם זה שופטים, עובדים סוציאליים, פרקליטים וכיוצא בזה.

רויטל סויד: זה חשוב, הם עובדי ציבור והם תחת מתקפה, אבל יחד עם זאת אנחנו חייבים לראות איך אנחנו מסייעים גם למי שמדווח והוא לא עובד ציבור והוא לא תחת החסות של משרד המשפטים והוא לא תחת משטרת ישראל.

רויטל סויד: אז שילוב הכוחות הזה הוא מבורך וכל ההתפתחות היא מבורכת, עדיין צריך למצוא את המנגנון הזה שהאזרח שנתון למתקפה יהיה כזה שיקבל את המנגנון.

רויטל סויד: הדיווח הזה עדיין לא יעיל, יחד עם זאת כמובן מברכים על ההידברות ועל הניסיונות כן למצוא את המענה.

רויטל סויד: תודה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אני גם מציין למנהלת הוועדה וזה נכון, שהיום כשאנחנו מדברים על שיימינג ועל פגיעה, זה גם יכול להיות בעלי עסקים קטנים כאלה ואחרים, שמישהו החליט, לא עבר שום תהליך שיפוטי, לפי חוות דעתו, גם אם זה נניח נכון, זה עדיין זה לא מידתי להרוס ולרסק עסק בעקבות מישהו שלא מצא חן בעיניו, או בעקבות כוונה, יכול להיות גם מתחרה ויכול להיות עוד כוונות נסתרות.

אורי מקלב: אז אנחנו יודעים שיש לנו באמת כלי מאוד חשוב, אבל צריך לתת לו כלים וגבולות איך להתנהג.

אורי מקלב: חברת גוגל ישראל, נועה אלפנט, מנהלת מדיניות ציבורית, גם לכם יש לנו מילים טובות להגיד, על שיתוף הפעולה ועל הרצון לבוא ולשמוע ולהתייעל ולפעול לפי מה שנדרש או לפי מה שקורה, מה שקורה בשטח.

אורי מקלב: אתם ערים וקשובים ואנחנו נשמח עכשיו שתגידי את הדברים, איך אתם מתמודדים עם התופעות שאנחנו מדברים עליהם.

<נועה אלפנט: צהריים טובים ותודה רבה.

<נועה אלפנט: אני אדבר ממש בקצרה, ההמשך יהיה עוד בחלקים אחרים של היום.

<נועה אלפנט: קודם כל אני רוצה להגיד גם תודה לוועדה ותודה לחברת הכנסת לביא על היום הזה, ולחברת הכנסת סויד על הפעילות לאורך כל השנה, באמת לקידום הנושאים החשובים האלה.

<נועה אלפנט: אני חושבת שהיום הזה הוא משמח במיוחד, בגלל הראייה שמתבטאת בו שהיא שונה הרבה פעמים מהשיח שאנחנו מכירים בשני מובנים, האחד, שהיום הזה מתמקד בטכנולוגיה כחלק מהפתרון, לא דווקא כחלק מהבעיה.

<נועה אלפנט: אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב כי יש הרבה פתרונות שיכולים להיות בשימוש בזכות הטכנולוגיה.

<נועה אלפנט: המפתח השני הוא באמת שיתוף הפעולה בין המגזרים.

<נועה אלפנט: אני חושבת שכשאנחנו מדברים על אלימות, בכלל אלימות בחברה הישראלית, או כלפי קבוצות מסוימות בחברה הישראלית, מדובר בבעיה מורכבת.

<נועה אלפנט: אני למדתי בשנים האחרונות הרבה בפעילות שלי עם החברה האזרחית למה הכוונה בבעיה מורכבת.

<נועה אלפנט: הכוונה היא שאין גורם אחד שיכול לפתור אותה לבדו ועד כמה שהיינו רוצים שהטכנולוגיה תביא כדור, איזה silver bullet מה שנקרא, איזה פתרון קסם שיעלים את הרע, אין פתרון כזה ולכן חייבים לאחד כוחות ולעבוד ביחד, החברה האזרחית, המגזר הממשלתי, הכנסת, החברות הפרטיות והאקדמיה כדי להביא פתרונות ולהביא מרפא לבעיות האלה.

<נועה אלפנט: אני מאוד שמחה שזו גם תפיסת העולם שלכם ואנחנו כמובן שותפים לעניין, גם ביום הזה וגם כל הזמן.

<נועה אלפנט: כלי דיווח קיימים, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה והקולגות שלי - - -

אורי מקלב: איך אתם עובדים עם אזרחים?

אורי מקלב: פניות של אזרחים?

<נועה אלפנט: דווקא בזמן היקר שיש לי אני מעדיפה לא לדבר על הכלים, אלא על הפתרונות שהם יותר בשיתוף פעולה, אבל אומר שכל אחד יכול לדווח על תכנים ולבקש הסרה שלהם בכלים קיימים, כמובן קיימים גם בשפה העברית, בוודאי שכאשר מדובר בבעיות משפטיות, נכון לעבור דרך גורמי האכיפה ואנחנו בקשר שוטף עם המשטרה - - -

אורי מקלב: יש לכם אנשים דוברי עברית, עם מנטליות עברית ישראלית שהם לא רק מתרגמים?

<נועה אלפנט: כן, ודאי, יש צוות, הוא לא נמצא בישראל, אבל כמובן שיש בישראל כתובת אצלנו.

<נועה אלפנט: לפעמים אני מקבלת פניות גם בשעות מאוד מוזרות ובימים לא סטנדרטיים ותמיד יש את מי ששומע באותם מקרים ייחודיים.

<נועה אלפנט: יש צוות שבוחן את התכנים, 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע.

אורי מקלב: תוכלי לשלוף לנו איזה דוגמה של פעילות שלכם בעקבות פנייה?

אורי מקלב: אם אני לא מתקיל אותך.

<נועה אלפנט: אני לא רוצה לפגוע כאן בפרטיות של אף אחד, אבל לצערנו יש הרבה מקרים.

<נועה אלפנט: בסוף יש מי שעומד מאחורי הפרסומים האלה, הפוגעניים, שהוא הבעיה האמיתית, אותו אדם, אותו מפגע, וכולנו שותפים לרצון שהתכנים האלה לא יהיו בפלטפורמות שלנו.

עליזה לביא: ברשותך, אדוני, כדי שלא נהיה רק בעניין התיאורטי, בשעה ארבע, אחרי הכנס המרכזי, יש שתי סדנאות.

עליזה לביא: סדנה אחת יעבירו גוגל גם לגבי כלים ולגבי זיהוי והכשרות וכולם כמובן מוזמנים.

עליזה לביא: יש שתי סדנאות, אחת שאתם תובילו, ונוכל לרדת יותר לרזולוציות שכאן הזמן לא מאפשר בוועדה.

<נועה אלפנט: תודה.

<נועה אלפנט: גם בהמשך היום, בכנס המיוחד, אני אדבר קצרות על יוזמות שלנו ובאמת רציתי לנצל את ההזדמנות לומר שאם יש כאן בין המשתתפים והמשתתפות נציגים של עמותות, אז באותה סדנה בהמשך היום נלמד על כלים שיש בגוגל לעמותות בכל נושא כדי להגיע ליותר מודעות, להגיע לציבור כי בסופו של דבר העבודה מול עמותות, למשל העבודה מול איגוד האינטרנט הישראלי והקו החם שהם מפעילים היא מאוד יעילה ועוזרת לאזרח הבודד לעבוד ביעילות מול חברות גדולות.

<נועה אלפנט: אז בסדנה הזו נדבר.

<נועה אלפנט: בסופו של דבר עמותה שרוצה לקדם מסר היא כמו עסק שרוצה לקדם את המוצר שלו ואותם כלים עומדים לרשותה וחשוב ללמוד להשתמש בהם בצורה מיטבית.

<נועה אלפנט: תודה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אני ככה קצת מזרז את האנשים בגלל שהרשימה היא ארוכה ואני רוצה כמה שיהיה סיפק בידינו והזמן ייתן לנו לשמוע את כולם.

אורי מקלב: איגוד האינטרנט, הוזכרתם גם כן, אנחנו גם מברכים על שיתוף הפעולה.

אורי מקלב: אורחת קבועה, מי-טל, ודאי יש חשיבות מאוד גדולה לשיתוף הפעולה והנכונות שלכם והמעורבות שלכם.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אני אגיד באמת רק משפט.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אני ממש מברכת על הדיון פה ועל הפניית הזרקור לשימוש בטכנולוגיות כדי לצמצם את האלימות ברשת.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אני רק רוצה להגיד שאיגוד האינטרנט פועל בשיתוף כל הפלטפורמות, גדולות וקטנות, ותודה גם לגוגל וגם לפייסבוק על שיתוף הפעולה המתמיד ובתקווה שזה יהיה גם בקרוב בווטסאפ.

עליזה לביא: וגם בטוויטר.

<מי-טל גרייבר שוורץ: בטוויטר יש לנו ואפשר לפנות אלינו, אנחנו מפעילים מרכז אינטרנט בטוח שאפשר לפנות אליו 24/7, בשיחת טלפון, אז מי שצריך כל עזרה שהיא מוזמן לפנות אלינו.

אורי מקלב: תודה.

<סמדר אונה: להעלות את המשפט שלך בטלוויזיה ובתקשורת, שהאזרחים יידעו את זה.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אני מקווה שדרככם האזרחים גם יידעו את זה.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו מנסים להעביר את המודעות לכל הנושא של שימוש נבון באינטרנט, לא לבריונות ברשת וכל הדברים האלה.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו מנסים להעלות כל הזמן ובכל פלטפורמה וזאת אחת הפלטפורמות.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: ד"ר שגית יעקובוביץ, יושבת ראש עמותת אשנ"ב, אנשים למען שימוש נכון באינטרנט.

אורי מקלב: בבקשה.

<שגית יעקובוביץ': שלום ובאמת תודה רבה ואני מברכת על היום הזה.

<שגית יעקובוביץ': כמו שנועה ציינה, אני באמת שמחה שההתמקדות היא בעיקר באיך אפשר לייצר פתרונות ופחות בבעיה, שכולנו מודעים לקיומה.

<שגית יעקובוביץ': אנחנו בעמותת אשנ"ב עורכים מגוון רחב מאוד של פעילויות, גם לילדים, לבני נוער, להורים, וגם לגורמי חינוך.

<שגית יעקובוביץ': במהלך שבוע הבטיחות ברשת, שעומד לחול בפברואר, אנחנו עומדים להשיק מיזם חדש שלנו, בשיתוף עם שלומית עצבה, שיושבת כאן לצדי, יזמית טכנולוגית שההתמחות שלה זה בעצם בהפיכת תוכן למשהו שהוא מאוד חווייתי.

<שגית יעקובוביץ': אנחנו יצרנו סוג של סייבר קווסט, שזה משחק שמגיע מדריך לבית ספר עם ערכה של טאבלטים, הוא מחלק את הטאבלטים לכל זוג ילדים.

<שגית יעקובוביץ': כל זוג, ברגע שהוא מקבל טאבלט הופך להיות אוואטר, הם מקבלים משימת על וזו פעילות שאורכת בין 45 ל-50 דקות, הפעילות עצמה מתקיימת בחצר בית הספר, כך שהילדים לומדים לשלב בין הזמן הווירטואלי לזמן הפיזי.

<שגית יעקובוביץ': במהלך הפעילות המדריך זורק להם תתי משימות שבמסגרתן הם בעצם לומדים איך להתנהל ברשת.

<שגית יעקובוביץ': המשימות האלה עוסקות בכל הסוגיות שאנחנו מתמודדים ועוסקים איתם בעמותה ביום יום, בין אם זה איך לנהל שיח מכבד, איך להגן על הפרטיות שלהם, איך לצרוך - - -

אורי מקלב: אולי לא שמעתי, עם ההורים יש לכם גם פעילות כדי לדעת לגשר על הפער, או להבין את השימוש של הילדים?

<שגית יעקובוביץ': בטח, אני מיד אפרט.

<שגית יעקובוביץ': זו פעילות שאורכת כשעה וחצי שבסופה גם יש רפלקציה, שהמדריך משוחח עם הילדים על הפעילויות שהם בעצם עשו במהלך אותה שלושת רבעי שעה.

<שגית יעקובוביץ': אנחנו מאוד מאמינים בחינוך שהוא באמת דרך חוויה.

<שגית יעקובוביץ': עם ההורים אנחנו כן מקיימים הרצאות.

<שגית יעקובוביץ': לצערנו הורים ממעטים לצאת מהבית, מאוד קשה להביא הורים, גם אם הם חושבים שהבעיה היא מאוד אקוטית וחייבים לטפל בה, כאשר אנחנו מגיעים ונותנים הרצאות מגיעים מעט מאוד הורים.

אורי מקלב: אולי באמת להגיע להרצאות מקוונות, דרך הרשת.

<נועה אלפנט: אז גם לזה יש לנו פתרונות, למשל או להגיע למקומות עבודה במסגרת ימי רווחה - - -

אורי מקלב: אני חושב שנוצר פער גדול מאוד בין הנוער, הצעירים, למה שההורים מודעים ויודעים והפער מתרחב ומעמיק ואנחנו צריכים - - - אני גם אעבור למשרד החינוך בעניין הזה, אני רוצה לשמוע - - -

<נועה אלפנט: אז רק עוד מילה אחת לגבי ההורים, עוד משהו שאנחנו היום מפתחים זה באמת הרצאות קטנות שאנחנו ניתן באופן מקוון, כלומר הורים יוכלו לשבת בבית ולקבל הרצאות של עשר דקות.

אורי מקלב: אבל לאתגר אותם, שהם ירצו לשמוע את זה, שהם חייבים לשמוע את זה.

<נועה אלפנט: נכון.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: יפתח ויזר.

אורי מקלב: תציג את עצמך.

<יפתח ויזר: יפתח ויזר, אני מנכ"ל חברת אופנמיינד 360.

<יפתח ויזר: אנחנו פיתחנו פלטפורמה מבוססת וירטואל ריאליטי כדי לחנך את בני הנוער בנושאים של שיימינג עם אלימות ומצוקות נפשיות.

<יפתח ויזר: בווירטואל ריאליטי יש כוח אדיר ביצירת הזדהות.

<יפתח ויזר: הפרויקט שלנו נתמך שנה שנייה ברציפות על ידי הרשות לחדשנות ואנחנו במגעים עם משרדים שונים, עם משרד החינוך, למשל.

<יפתח ויזר: אני אשמח כמובן לקשר גם עם מאו"ר.

<יפתח ויזר: מה שאנחנו רואים, עד עכשיו הסדנאות שעשינו, שיש פתיחות עצומה, בעיקר של בני הנוער, כאשר הם חווים את הווירטואל ריאליטי, זה גורם להם להרגיש מה חש בן אדם שהוא נמצא במתקפה, בשיימינג או באלימות וסביב זה אנחנו מקיימים סדנאות , הקמנו סביב זה גם אקו סיסטם, איך פונים להמשך העזרה.

אורי מקלב: סרטונים מאוירים, קומיקס?

<יפתח ויזר: סרטוני וידיאו, ב-360 מעלות, יש לי פה את הדמו.

אורי מקלב: מה אתם מראים לו?

אורי מקלב: אתם מראים לו מה קורה לנפגע?

<יפתח ויזר: כן.

אורי מקלב: ומה אתם עושים גם למי שנפגע?

אורי מקלב: איך לעודד אותו?

אורי מקלב: דרך להתמודד עם זה, לפנות למישהו.

<יפתח ויזר: אז אנחנו דנים בזה בסדנה, אבל בעיקר המטרה היא - - -

אורי מקלב: אני עוד לא יודע למי לפנות, אבל תיכף נגיע, אבל אם יש למי לפנות.

<יפתח ויזר: בעיקר אנחנו רוצים לייצר את ההזדהות אצל הנוכחים בסדנה, מה חש אדם שעובר פגיעה, שעובר שיימינג.

אורי מקלב: תודה, זה חשוב מאוד, יפה מאוד.

אורי מקלב: בהזדמנות, יש לנו נושא, אולי בסדנה אפשר להשתמש בזה.

אורי מקלב: חברת הכנסת עליזה לביא לא נמצאת, אבל יכול להיות שאולי כדאי לשלב את זה בסדנה, לעשות את זה באופן מעשי.

אורי מקלב: משרד החינוך, אני מניח שהוא גם נמצא בסדנאות, אז אולי אפשר, הוא מכיר את זה, אולי אפשר לפתח את זה יותר.

אורי מקלב: עורך דין ששון יונה ימין.

<ששון יונה ימין: לא עורך דין, אבל בסדר.

אורי מקלב: הוספנו לך את זה עכשיו.

אורי מקלב: היינו בדיון של שעתיים, ראינו כמה קשה להיות עורך הדין היום, אז אם אתה מקבל את התואר, קח אותו, אל תוותר.

<ששון יונה ימין: לא, אני מוותר.

אורי מקלב: 66% לא עוברים את המבחנים היום.

<ששון יונה ימין: אז כמו שאמרנו, שמי ששון יונה, אני מנכ"ל של חברה שנקראת מיינדיו, זו חברה שכבר שנתיים אנחנו עוסקים במחקר בתחום של מניעת הטרדות מיניות.

<ששון יונה ימין: זה התחום שלנו במרחב התעסוקתי.

<ששון יונה ימין: יחד איתי לאורך השנתיים האלה אנחנו עובדים עם פרופ' שולמית אלמוג, עם עורכת דין יפעת בלפר, שהייתה עד לא מזמן בארגוני הסיוע, ארגון שדולת הנשים בישראל.

<ששון יונה ימין: אנחנו התחלנו מנקודה שמגדירה את הבעיה של הנשים שמוצאות עצמן, שנאלצות לשתוק בעצם, כשנוצרת הטרדה ושאלנו את עצמנו למה זה קורה.

<ששון יונה ימין: כשניסינו לשאול את האנשים שמומחים בנושא הם אמרו שיש קופסה שחורה, יש אלף ואחת סיבות לדבר הזה.

<ששון יונה ימין: יש חוק, יש חוק למניעת הטרדות מיניות ובפועל למרות שיש שיח בתוך המרחב התעסוקתי, שזה המרחב המרכזי שאנחנו מתעסקים איתו, מתרחשות הטרדות מיניות כל הזמן, התנכלויות, ולאור זה החוק הטיל על המעסיק חובות שעליו לנקוט, זה מניעת הטרדה מינית, טיפול יעיל בהטרדה וכמובן תיקון של זה.

<ששון יונה ימין: לכאורה מי שמכיר, שומע, יודע שהחוק למניעת הטרדות מיניות הוא סיפור הצלחה, אבל כשמעמיקים בו מוצאים וחושפים מספר בעיות.

<ששון יונה ימין: כמות המתלוננות אמנם עלתה, אבל עדיין נותרה מינורית בהשוואה לכמות התלונות.

<ששון יונה ימין: יש חשש תמידי להתלונן, יש חוסר מידתיות בין היעד שהמוטרד או המוטרדת רוצים לבקש, בסך הכול לא לשים את היד את הכתף, או ללטף את השיער, זה כל מה שהיא רוצה, שהוא יפסיק, החוק בעצם מפעיל מעמסות אדירות על האישה.

<ששון יונה ימין: אני אומר אישה, למרות שזה גם יכול להיות גבר, אבל מרבית המקרים זה נשים.

<ששון יונה ימין: ואותן נשים שמנסות להתלונן ולהתקדם, יש תיקים רבים שנסגרים והסטטיסטיקות מדברות על 50% - - -

אורי מקלב: לא ידידותיים כלפי המתלוננים.

<ששון יונה ימין: אז אנחנו נמצאים פה בבעיה ומה הפתרון שאנחנו נותנים?

<ששון יונה ימין: אנחנו מציעים כלים עם טווחי פעולה חדשים למעסיק בתחום המרחב התעסוקתי.

<ששון יונה ימין: אנחנו מאפשרים או מעמידים במרכז הבמה לרשות העובדים והעובדות את הדיאלוג הבין אישי, חינוך והדרכה תוך כדי חיזוק והכול, בעצם בכלים טכנולוגיים.

<ששון יונה ימין: המערכת עצמה ניתנת בשלושה ראשים, אחד זה למעסיק עצמו, זו מערכת שמאפשרת מענה וכלים על פי החוק ויש גם - - -

אורי מקלב: זה כבר מיושם?

<ששון יונה ימין: אנחנו כרגע נמצאים בפיילוט מול שני גופים ציבוריים גדולים של סדר גודל של בין 10,000 ל-12,000 עובדים בכל אחד מהם.

אורי מקלב: ניסיתם לעניין את הממשלה בעניין?

<ששון יונה ימין: אני דיברתי עם חברת הכנסת מרב מיכאלי לפני כחודשיים, כשהיא ראתה את הדבר הזה היא אמרה שהיא רוצה לאמץ את זה.

אורי מקלב: ממשלה, לא אמרתי כנסת.

<ששון יונה ימין: לא, הממשלה טרם.

אורי מקלב: יכול להיות שנעזור לכם גם בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא מכיר את הכלי, אבל אם זה באמת כלי שנותן חדשנות ונותן משהו חדש בעניין - - -

<ששון יונה ימין: אנחנו נוכל להציג אותו, אבל היד קצרה - - -

אורי מקלב: צריך קצת להעלות את ה - - -

<ששון יונה ימין: הדבר הזה נותן מענה, זה כולל גם אפליקציה לעובדים ולעובדות שיכולות בעצם להעביר מסרים.

<ששון יונה ימין: דבר אחד אחרון שאני רוצה לציין, למרות שאנחנו מדברים על טכנולוגיה, במקרה של החוק להטרדות מיניות החוק עצמו מונע במידה מסוימת אפשרות של שימוש בטכנולוגיה.

<ששון יונה ימין: זאת אומרת גם הכנסת צריכה להסתכל על הדברים כשהיא באה וקובעת שהטכנולוגיה תיכנס - - -

אורי מקלב: אנחנו פתוחים לכל אחד בעניין הזה.

<ששון יונה ימין: יש פה יועצים, אותם עורכי דין אומרים שיש פה בעיה שצריך לתת לה מענה.

אורי מקלב: חבר הכנסת סויד, היא מובילה את העניין בחקיקה והיא תשמח להיפגש איתך אם יש נושא של חקיקה.

אורי מקלב: אני מוכן להיות שותף בעניין הזה.

אורי מקלב: במסגרת הדיון עכשיו אני לא יכול להרחיב.

<ששון יונה ימין: לא, בסדר, אני רק מציין שיש בעיה.

אורי מקלב: מוטי רייף, אתה מעוניין לדבר?

<מוטי רייף: קודם כל שלום לכולם.

<מוטי רייף: האמת שאני מתוכנן לדבר בשעה אחת וחצי, אבל תמיד אני אשמח ל - - -

אורי מקלב: אוקיי, אם אתה רוצה להגיד מילה, אם אתה יכול להגיד מהמבט שלך בעניין משהו קצר, איך אתה רואה את הדברים במסגרת התפקיד שלך.

<מוטי רייף: אני כאן על תקן - - -

אורי מקלב: אני גם לא ידעתי מי אתה, רק כשהגעת לכאן, אני מתנצל על הבורות.

רויטל סויד: אבל זה בסדר, אני הסברתי לו.

אורי מקלב: היא הסבירה לי.

<סמדר אונה: תסביר לכולנו, שכולנו נדע.

<מוטי רייף: אל תביכו אותי.

<מוטי רייף: שלום, בוקר טוב.

<מוטי רייף: אני כאן על תקן נשיא עמותת 'רוח נשית', המטרה שלנו היא לצמצם את כל נושא האלימות נגד נשים על ידי שיתוף פעולה של חברות מסחריות כדי לממן את פעילות העמותה.

<מוטי רייף: לפני שנתיים פנתה אליי תמר שוורץ, מנכ"לית העמותה, ומאז בשנתיים האחרונות, כשתמר נכנסה, נכנסנו באותה תקופה, העמותה שלנו הייתה בגירעון, על סף סגירה, ובשנתיים האחרונות גייסנו הרבה מאוד חברות מסחריות, על ידי כל מיני פעילויות דרך תעשיית האופנה, שאני חלק ממנה, כבודו.

<מוטי רייף: אני יכול להגיד לכם שנמצאת איתנו פה חוה זיגבוים, שבדיוק השבוע, סליחה, חוה שאני מסגיר אותך, אבל חוה חוגגת יום הולדת והיא ביקשה מכל העובדות, משלוש הקוסמטיקאיות שלה, לתרום לעמותת 'רוח נשית' במקום להביא מתנה.

אורי מקלב: יפה מאוד.

<מוטי רייף: זה חלק מהפעילויות.

<מוטי רייף: תודה, חוה, אבל זה חלק באמת מהדברים שאנחנו עושים כדי לגייס משאבים.

אורי מקלב: אולי באמת תמר בשלב הזה תגיד כמה מילים על מה אתם עושים.

אורי מקלב: ברשותך, מוטי.

אורי מקלב: 'רוח נשית' זה רוח גברית נשית?

<תמר שוורץ: אני אגיד.

<תמר שוורץ: שלום לכולם, תודה.

אורי מקלב: תודה לך, מר רייף.

<תמר שוורץ: 'רוח נשית' זו עמותה שעוסקת בשיקום כלכלי תעסוקתי לנשים נפגעות אלימות.

<תמר שוורץ: אנחנו היום שאחרי, אחרי שאישה יוצאת מהמקלט או אחרי שהיא טופלה במרכז למניעת אלימות, בכל מקרה אחרי שהיא נפרדה מבן הזוג האלים.

<תמר שוורץ: מה שאנחנו מוצאות, ש-50% מהנשים שיוצאות ממקלטים חוזרות לבן הזוג האלים עקב התלות הכלכלית.

<תמר שוורץ: בכלל הנושא של אלימות כלכלית זה מושג לא שגור, אנחנו לפני שבוע עשינו כנס גדול בנושא, בינלאומי - - -

רויטל סויד: בכנסת הוא שגור מאוד, אנחנו מדברים עליו.

<תמר שוורץ: זה רק בשנים האחרונות.

<תמר שוורץ: גם באקדמיה זה מושג שכרגע הוא, אפילו כהצעת חוק שאנחנו כתבנו וזהבה גלאון הובילה, ועכשיו גילה גמליאל, זה עדיין לא התקדם ולא עלה להיות מאושר.

<תמר שוורץ: הנושא של אלימות כלכלית מוכר כסוג אלימות בנושא של אלימות במשפחה, היום מוכרת רק אלימות פיזית ואלימות מינית.

<תמר שוורץ: אנחנו עוזרות על ידי מנטוריות ומאמנות שאנחנו מצמידות לנשים האלה על מנת לשקם אותן כלכלית ויש לנו שיתופי פעולה עם החברות העסקיות, כמו שהזכיר מוטי, אז אני רוצה להזכיר גם.

<תמר שוורץ: אני הבנתי שהדיון הזה עוסק לא רק ביוזמות טכנולוגיות אלא בכלל ביוזמות חדשניות, אז אני רוצה לספר לכם על יוזמה.

<תמר שוורץ: נמצאת פה לידי אורנה ובר, שהיא גם קוסמטיקאית, אבל לא רק קוסמטיקאיות עוזרות לנו, עוזרות לנו הרבה חברות עסקיות, והיא אשת עסקים והיא גם יו"ר איגוד הקוסמטיקאיות בארץ ורוצה להכניס רגולציה בנושא של הכשרת קוסמטיקאיות ואחד הדברים שהיא חשבה, בעקבות חוק שקיים בארצות הברית, שאומר שקוסמטיקאית, בתור אשת אמון של האישה, וקוסמטיקאית מקבלת גם נשים נורמטיבית, לא רק נפגעות אלימות, והיא פוגשת אותן שוב ושוב, היא יכולה לזהות סימנים שונים, ואני לא מדברת על הסימנים הכחולים הפיזיים, שהם בדרך כלל הסימנים הגלויים לעין, אלא מה שאנחנו קוראים הסימנים הכחולים בחשבון הבנק, או חיזור אובססיבי, קנאות והגבלה שנוקט בן הזוג, היא יכולה לזהות את זה על ידי הכשרה מיוחדת שאנחנו עושות.

<תמר שוורץ: עשינו כבר את הפיילוט לפני חודשיים ואנחנו נעשה עוד אחד בחודש הבא, על ידי הכשרה מיוחדת היא יכולה לזהות את זה ולהפנות את האישה לטיפול.

<תמר שוורץ: כמובן לא זאת הקוסמטיקאית שתטפל, אלא היא תפנה.

אורי מקלב: תודה על הדברים, אנחנו מחזקים את ידכם.

<תמר שוורץ: תודה לכם.

אורי מקלב: עדי עוז, עורכת 'את'.

<קריאה: היא תהיה יותר מאוחר.

אורי מקלב: משרד החינוך.

<עמיר גפן: לי קוראים עמיר גפן, אני מנהל בתחום ניהול, ארגון ופיתוח ידע במינהל תקשוב באגף טכנולוגיות מידע.

<בתיה לוי: אני בתיה לוי, אני משפ"י, מהיחידה למניעת אלימות.

אורי מקלב: יש לכם תפקיד מרכזי, אנחנו חושבים שאתם באמת צריכים לתת הרבה חיזוקים, הרבה פתרונות, הרבה דרכי התמודדות.

אורי מקלב: מה קורה עם הנוער, עם הילדים שלנו היום?

אורי מקלב: איך מגנים עליהם, מה אתם עושים?

אורי מקלב: כפי שהזכרתי מה שהיה אתמול בערוץ החדשות, אבל לצערנו זה לא חדשות, זה קורה, שומעים את זה מהורים, מה הילדים יודעים, איך הקשר עם ההורים והילדים בעניין הזה, מה המודעות של ההורים כדי לעזור לילדים להיות שמה?

אורי מקלב: בבקשה.

<עמיר גפן: את התשובה אני אחלק לשניים, אני אבקש מבתיה להתייחס לתכנית הלימודים, לצד החינוכי, אני עצמי מגיע מהאזור היותר טכנולוגי, אני אתן מענה בהקשר לזה.

<בתיה לוי: אני רכזת תחום האקלים בשפ"י, משרד החינוך.

<בתיה לוי: אני רוצה להגיד שבאמת המשימה של חינוך הדור הצעיר לשימוש נכון, ראוי ובטוח ברשת היא משימה שכולנו עמלים עליה.

<בתיה לוי: יש עכשיו זירה נוספת לאלימות, אלימות תמיד קיימת בין ילדים, זו צורת תקשורת שצריך להתמודד איתה ולמגר אותה ומצד שני לסגל, לפתח ולהכשיר את הילדים למיומנויות של תקשורת ראויה.

<בתיה לוי: על זה אנחנו תמיד עובדים לאורך כל השנים בתכניות חינוכיות מניעתיות בשעות כישורי חיים וגם בשעות הפרטניות בשיח ובניהול כיתה, בהכשרה של הצוותים להיות שם עם הילדים ואנחנו מאוד מאמינים בנוכחות של מבוגר משמעותי בתוך הכיתה וגם נוכחות של ההורים בחיים של הילדים ועל כך אנחנו עומלים במשך כל השנה וגם בשבוע הלאומי למניעת אלימות ברשת ולגלישה בטוחה.

אורי מקלב: איך היית מדרגת, לפי דעתך, כמה הילדים שלנו היום באמת מוגנים, יש להם את היכולת להתמודדות, יודעים להתמודד, מה קורה כשאחד או אחת עוברים את זה והאם הם יודעים לאן לפנות, הם פונים, מחזקים אותם?

אורי מקלב: איך אנחנו עוזרים להם?

אורי מקלב: ולחלק של ההורים גם את מתייחסת?

<בתיה לוי: יש לנו תכניות, העבודה היא רבה ומורכבת, מכיוון שהיא גם מתייחסת לחלקים של עידוד הילדים לפנות לעזרת מבוגר משמעותי, שעל זה אנחנו עובדים, פיתחנו תכניות בתחום הזה ואנחנו מכשירים את הצוותים החינוכיים כדי באמת ללמד את הילדים לפנות לעזרה, לעזרת מבוגר, ולא להשאיר את עולם הרשת כעולם שמנותק מהחיים של המבוגרים.

אורי מקלב: את חושבת שזה קורה?

אורי מקלב: אתם באמת חושבים שזה קורה?

אורי מקלב: מה המצב לפי דעתכם?

<בתיה לוי: זה מאוד מאוד תלוי.

אורי מקלב: אנחנו, כל אחד יודע לעצמו מהסביבה הקרובה שלו, מה אתם יודעים בעניין הזה?

<בתיה לוי: אני יודעת שהילדים כן פונים לעזרת מבוגרים, זה מאוד תלוי באקלים החברתי והכיתתי שנמצא בבית הספר ובכיתה בפרט ואנחנו מעודדים לכך שבאמת יהיה אקלים של פנייה לעזרה.

אורי מקלב: הטענה היא שבית הספר התיכון מנותק ממה שקורה, בית הספר לא עוקב, נמצא במקום אחר.

אורי מקלב: יש באמת שני עולמות, בית הספר הוא רק כשקורה מקרה ואנחנו לא מחפשים שבית הספר יבוא אחרי המקרה הקשה שקורה ואז יבוא כמו משטרה או כמו מכבי אש אחרי שיש שריפה.

אורי מקלב: בית הספר, במצב שקורה, שהמעורבות תהיה כבר בתוך התהליכים עצמם, בתוך מה שקורה, שידברו עם הילדים, יוזמות של בית הספר.

עליזה לביא: יש בכלל מודעות שנבנית אצל התלמידים להשלכות הקשות של אפילו מעשה קונדס, אבל מהסוג הזה, והנפיצות והתפוצה וההשלכות?

עליזה לביא: מישהו מדבר על זה בבית הספר?

<בתיה לוי: אני חושבת שלגמרי.

<בתיה לוי: משימת החינוך היא של אנשי החינוך בבית הספר ושל ההורים, של החברה כולה.

עליזה לביא: אבל היא משימה מוגדרת?

עליזה לביא: יצא למשל חוזר מנכ"ל בעניין?

<בתיה לוי: בהחלט.

<בתיה לוי: יש בחוזר המנכ"ל פירוט לגמרי מדויק של התמודדות עם אירועי אלימות ברשת.

אורי מקלב: פיקוח מפקח על זה?

אורי מקלב: יש עכשיו במשימות של הפיקוח?

אורי מקלב: היום המשימות של הפיקוח, להצליח בבגרות, להצליח בעברית, להצליח במתמטיקה, השאלה אם זה חלק מהמשימות של הפיקוח.

אורי מקלב: זה מתחיל שם, זה מתחיל בגיל הנעורים, בגיל הילדים, שם יש לנו את המסגרת הכי קלה כדי לפקח וכדי באמת לתת את הכלים למנוע.

אורי מקלב: כל מה שאנחנו מדברים עליו, מה שפורץ החוצה, אנחנו נניח צריכים לעשות, מה שבתוך בית הספר, שם זה מרכז הדברים, מרכז החברה, צריך לעשות הרבה יותר מאמצים.

אורי מקלב: ההרגשה שלנו שיש פערים בעניין הזה.

רויטל סויד: ועוד נקודה, בסוף גם מורים חווים היום אלימות ברשת ואתם צריכים - - -

<בתיה לוי: אלימות בכלל.

רויטל סויד: כולם, וצריך להכשיר בכל בית ספר מורה ייעודי והמורה הזה צריך לתת את המענה גם לתלמידים, גם למורים.

רויטל סויד: אם לא יהיו את הכלים, גם לפנות לגוגל ולפייסבוק, כמו שעושים במשרד המשפטים, הוא יידע גם איך לטפל בתלמידים, לתלמידים תהיה כתובת.

רויטל סויד: הרבה פעמים פונים אליי בני נוער וילדים, היום אנחנו כבר מדברים על ילדים, כי ווטסאפ יש בכיתות א', ב' ו-ג', והילדים לא משתפים את המבוגרים כי הם לא רואים שהמבוגרים נותנים להם מענה ופתרון.

עליזה לביא: לא תמיד הם מבינים גם.

רויטל סויד: ואם יהיה מורה והמורה הזה יוכל להיות גם עם הקורבן וגם עם המקרבן.

רויטל סויד: קחו למשל תלמידים שלא יודעים בכלל שהם נפגעי רשת, הם לא מבינים שמה שעושים להם זו ממש אלימות ובריונות.

רויטל סויד: אני נפגשתי גם עם מנכ"ל משרד החינוך וגם עם שר החינוך ומה שצריך לעשות, וצריך להבין את זה, בכל בית ספר צריך להיות מורה והמורה הזה, זה יהיה התפקיד שלו, יידעו כולם לפנות אליו.

רויטל סויד: גם מורים שסופגים שיימינג ואלימות ברשת, גם הם יידעו לפנות אליו.

רויטל סויד: אבל כל זה צריך להיות במסגרת של תכנית לאומית, ממש היערכות, כי צריך להבין שאם כשהתחלנו לטפל בזה לפני שלוש שנים, אני, אז דיברנו על בני נוער, היום אנחנו מדברים על ילדים בכיתות א', ב', ג', שבכלל לא מבינים שמה שהם עושים זה שיח אלים ובריוני והם נוקטים באלימות.

<בתיה לוי: להגיד רק שהתפיסה שאת הצגת כרגע זו תפיסה בית ספרית.

<בתיה לוי: יש בתי ספר שיש בהם באופן כללי רכז מניעת אלימות ויש בתי ספר שמחזיקים בתפיסה שכל אחד מהמבוגרים המשמעותיים בתוך המערכת צריך להחזיק ולהיות כתובת לפנייה לעזרה ולאו דווקא דמות אחת.

עליזה לביא: אני חושבת שמה שניסינו, ואנחנו גם בוועדות נוספות ושנים, מאז שאני פה בכנסת, אנחנו מטפלים במסגרות מול המשרד והתשובה שאנחנו מקבלים תמיד זה היועצת היא הכתובת, להרבה מאוד במנעד הזה.

עליזה לביא: אני מבקשת שתהיו שגרירים שלנו.

עליזה לביא: אני יודעת ואנחנו מדברות לא מעט גם עם השר וגם עם המנכ"ל וחברתי פה עושה עבודה רבה וגם אני ואחרים פה בבית הזה, אבל צריך להבין שהמציאות השתנתה, הכללים השתנו.

עליזה לביא: אם פעם הייתה כלכלת בית, היום לא צריך, אז יש דברים חדשים שצריך אותם.

אורי מקלב: חברות הכנסת, חברותיי, אני מציע שנעשה דיון מיוחד - - -

עליזה לביא: לפרוטוקול, אדוני, אני חושבת שצריכה להיות פנייה שלך אל השר.

אורי מקלב: אני אעשה יותר מפנייה.

אורי מקלב: זו כבר לא פעם ראשונה, אבל עכשיו זה יותר התעצם אצלי, אני אעשה דיון מיוחד, רק עם משרד החינוך, בנושאים האלה, אנחנו נהיה שותפים בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא חושב שאפשר לנתק את המבוגרים.

אורי מקלב: נכון שאתם לא אחראים על המבוגרים, אבל זה שיש פער כזה גדול שמתרחב ומעמיק בין ההורים לבין הילדים וחוסר ההבנה וחוסר המודעות של ההורים, בשביל הילדים אנחנו עושים את זה, לא בשביל ההורים, לכן התפקיד של משרד החינוך, כן, אני לא רואה גורם אחר שיכול להיות - - -

עליזה לביא: תזמין את השר, אדוני?

אורי מקלב: כן, את המנכ"ל, את השר, אנחנו עם הפיקוח של המחוז, שנוכל להרחיב הרבה יותר את השיח בעניין הזה, אני חושב שזה שווה ונצרך דיון מיוחד.

עליזה לביא: תודה רבה.

אורי מקלב: אתה רוצה להשלים במשפט, בבקשה?

אורי מקלב: השעון לא לטובתנו.

<עמיר גפן: אני יודע.

<עמיר גפן: למעשה מה שאנחנו רואים פה בנושא הזה של אלימות רשת והמניעה שלה, אנחנו רואים פה גם את השותפות של הצד של שפ"י, של השירות הפסיכולוגי החינוכי עם היועצות ולידו את כל הנושא הטכנולוגי, ואנחנו בוועדת מדע וטכנולוגיה, בסופו של דבר כל הנושא הזה קורה בזירה שהיא טכנולוגית.

<עמיר גפן: מה אנחנו עושים בצד שהוא יותר טכנולוגי?

<עמיר גפן: קודם כל אנחנו מוודאים שהתשתיות שלנו בבתי הספר הן מוגנות, הן מסוננות, שאי אפשר להגיע דרכן לאתרים ולתכנים שלא אמורים להגיע אליהם.

<עמיר גפן: אנחנו מטפלים בנושא של אבטחת מידע, בנושא של שמירת הפרטיות, דברים שהם קצת יותר טכניים, אבל הם יכולים בהחלט למנוע אחר כך אירועים של פגיעה.

<עמיר גפן: אנחנו מטפלים בנושא של בריאות, של ארגונומיה, זאת אומרת הרבה מאוד היבטים שאוכפים את אותה מעטפת חינוכית ואני מאמין שהשילוב הזה של חינוך והפתרון הטכנולוגי אמור לתת מענה.

<עמיר גפן: בהקשר לדיון היום, ויש פה פתרונות שאנחנו רואים בכל מיני יישומים ואפליקציות כאלה או אחרות, הדרך הנכונה, אני חושב, לתהליך כזה, שאנחנו כמשרד נבחן אותה, שנתחיל תהליך מול שפ"י, שהוא הגוף שאמון על תחום הדעת, הם האנשים שאמורים לבחון את הקונספט, האם התכנים, השיטות, הגישה היא נכונה, היא מתאימה, היא בהלימה לתפיסות של האקלים.

<עמיר גפן: היה ושפ"י יגידו 'כן, זה נראה לנו, זה מתאים לנו', הם יחברו אותנו, את מינהל תקשוב, לתוך התהליך הזה ואז אנחנו נוכל לבחון את הכלי הזה מבחינה טכנולוגית.

<עמיר גפן: אז מי שבעצם רוצה להתחיל תהליך עם המשרד יכול לפנות לבתיה ומשם נתקדם.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: יהודית סידיקמן.

<יהודית סידיקמן: אני מנכ"לית עמותת 'אל הלב', מתרגשת.

אורי מקלב: דברי מהלב, זה בסדר.

<יהודית סידיקמן: אני תמיד מדברת מהלב, אני גם שורדת תקיפה על ידי חזן בית הכנסת בגיל 12, אני לא קראתי לזה אונס, כי ניהלתי איתו רומן של שנים.

<יהודית סידיקמן: זה לקח לי, עד שהייתי אמא לבת 12, שנפל לי האסימון שאם זה הייתי נראית וזה הייתי מתנהגת אני מבינה עכשיו למה קוראים לזה אונס.

<יהודית סידיקמן: לא ידענו, זה לא שהיה חינוך שסיפרו לנו מה נכון ומה לא נכון, זה היה די בנאלי כל הסיפור, אבל זה כן דרדר אותי בהתפתחות עד כדי כך שאני כן הייתי חייבת להגדיר את עצמי כנערה בסיכון על תפר המצוק ליפול לתוך סמים וזנות ואני מאמינה באמונה שלמה שיש מה לעשות בחינוך מניעתי.

<יהודית סידיקמן: אני מאמינה שמורה או מחנכת כיתה, לא אמור שיפילו עליה תיק של 'את אחראית להעביר את הנושאים האלה'.

<יהודית סידיקמן: זה חייב להיות בידיים של מומחה לעניינים של הגנה עצמית, התגוננות, מוגנות, כל מה שאתם תקראו לזה, אבל הדבר הזה לא נכנס איתי למקלחת.

<יהודית סידיקמן: והדבר הזה כן נכנס איתי למקלחת ולכל מקום אחר, זה כלי שאני רוצה חינוך עליו, איך להפעיל אותו, כדי לשמור על הביטחון שלי, זה הכלי הזה, ראשית לכול.

<יהודית סידיקמן: כשאתם מדברים על סטרטרק ו - - - שנינג'ה ייצא לי מהטלפון ויתחיל להילחם עבורי, זה לאו דווקא אפקטיבי, יש הרבה שאפשר לעשות איתו, יש הרבה שאפשר למנוע ולעזור בחינוך וכו', אבל החינוך הראשוני חייב להתחיל עם כלים שאני לומדת לשמור על עצמי, בין אם זה רגשי, בין אם זה מילולי ובין אם זה פיזי.

אורי מקלב: תודה על הדברים, על התרומה של עצמך למען - - -

עליזה לביא: רק על המרכז.

עליזה לביא: המרכז שהיא הקימה פה בירושלים נותן סדנאות גם לנערות, לנשים, למורות, אני שלחתי את הבת שלי.

<יהודית סידיקמן: כמעט כל מקלט.

<יהודית סידיקמן: העבודה שלנו זה לתת כלים לאנשים לדעת שזכותם להגיד לא, יש להם את היכולת להגיד לא ואם מישהו לא מכבד את הלא הזה הן יודעות מה לעשות, כי בעצם רוב התקיפות מתחילות ונגמרות במקומות ללא עדים, אין אף אחד שיכול להגיד, זה המילה שלי מול המילה שלו.

<יהודית סידיקמן: עליזה, אני איתך כבר חמש שנים, מגיעה לדיונים האלה ואנחנו תמיד מתמקדות במה לעשות, לעשות את החוק יותר טוב לשורדות, כשאני מאמינה שצריך טיפול ראוי לשורדות.

<יהודית סידיקמן: אני רוצה שפחות ילדים יהפכו להיות שורדים, שורדים, אחד מתוך חמישה ילדים מותקפים, ואנחנו דואגות למתמטיקה 5 יחידות?

<יהודית סידיקמן: שהם יגיעו לתיכון שלמים.

<יהודית סידיקמן: בואו ניתן להם את הכלים שמגיע להם.

<יהודית סידיקמן: 'אל הלב' פיתח מערכת חיסונים של מה לתת בגיל הנכון לילדים כדי שהם יידעו איך לשחות בביטחון בתוך העולם.

<יהודית סידיקמן: השחייה הזו צריכה להיות על ידי מומחה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: חוה זיגבוים.

<חוה זיגבוים: בוקר טוב, כבוד היושב ראש, חברת הכנסת לביא, שהזמינה אותי.

<חוה זיגבוים: יהודית, שריגשת אותי, הלב שלי עוד לא חזר למקום.

<חוה זיגבוים: אני נחשפתי לאלימות נגד נשים בגיל מאוד צעיר, הייתי בת 6, גרתי בבת ים, בתקופה שבבניינים הדלתות היו פתוחות ותמיד יכולתָּ או יכולתְּ לשמוע מה קורה אצל השכנים.

<חוה זיגבוים: אני זוכרת ששמעתי את השכנה מקומה ראשונה צועקת.

<חוה זיגבוים: פניתי לאחותי, שהייתה גדולה ממני בחמש שנים, ואמרתי לה 'מה קורה בקומה ראשונה?' היא לא יכלה להוציא את המילים, 'מרביצים לה', או 'בעלה מרביץ לה', היא פשוט לא ענתה.

<חוה זיגבוים: אני זוכרת ששאלתי אותה למה היא לא קמה והולכת, אם מרביצים לך את הולכת והיא הסתכלה עליי ואמרה 'חוה, את יודעת מה זה לפרנס?

<חוה זיגבוים: ' ואמרתי 'לא, זה סוג של נס?

<חוה זיגבוים: ' והיא אמרה 'לא, כסף, את יודעת מה זה?' אמרתי 'כן, כסף, אני יודעת מה זה' והיא אמרה לי משפט שמלווה אותי עד היום, 'אישה שלא מסוגלת לפרנס את עצמה ואת ילדיה לא תקום ותלך, היא תישאר שם'.

<חוה זיגבוים: זה מלווה אותי עד היום.

<חוה זיגבוים: אני לא גדלתי עם נשים חזקות, לא גדלתי עם נשים עוצמתיות, אמא שלי פגועת נפש שלא גידלה אותי, אבל אבא שלי גידל אותי ואבא שלי היה פמיניסט ששם לעצמו דגש מגיל אפס להגיד לי 'נשים הן חזקות, הן יכולות הכול.

<חוה זיגבוים: נשים נבחרו להביא ילדים לעולם, את יכולה הכול, את לא צריכה אף אחד, אפילו לא אותי, רק תקשיבי ללב שלך'.

<חוה זיגבוים: אני מקשיבה ללב שלי, התחתנתי בגיל צעיר, מוטי, בעלי, נמצא כאן, בתי ספיר כאן.

<מוטי רייף: זה לא אני.

<חוה זיגבוים: לא, תעשה ככה, שלא יתבלבלו.

<חוה זיגבוים: קשה להתבלבל, שני מוטים.

<חוה זיגבוים: ילדתי שישה ילדים, יש לי ארבע בנות ושני בנים וכשפתחתי את העסקים שלי בחרתי להשתמש בהם כדי להעצים נשים.

<חוה זיגבוים: יש לי שני עסקים, אחד בתחום ההכשרה המקצועית בתחום הקוסמטיקה לקוסמטיקאיות, יש לי שילוב פעולה עם בית חולים איכילוב כדי להעצים את מעמד הקוסמטיקאיות, כדי לאפשר הכשרה מקצועית ויכולת פרנסה.

<חוה זיגבוים: עסק אחר שלי הוא תאגיד קוסמטיקה שעוסק במחקר ופיתוח, עם הרבה מאוד טכנולוגיות בשיתוף אוניברסיטת בר אילן.

<חוה זיגבוים: אני בחרתי את התכשירים שאנחנו מייצרים בתאגיד הקוסמטיקה שלנו לשווק ולמכור רק דרך אותן קוסמטיקאיות, לא דרך הרשת ולא דרך טכנולוגיה כזו או אחרת, כדי לאפשר לאותן קוסמטיקאיות להתעצם כלכלית.

<חוה זיגבוים: 10% מכלל הקוסמטיקאיות שלומדות אצלנו, ולא אמרתי את זה עד עכשיו, אני ממש כנראה מצטערת על זה, מגיעות מעולם של אלימות, הן לא משלמות על ההכשרה המקצועית שלהן, באמת שלא שיתפתי את זה עד עכשיו, הן לא חייבות להחזיר לי שום דבר, חוץ מלכתוב לי אס.

<חוה זיגבוים: אמ.

<חוה זיגבוים: אס 'המשכתי הלאה.

<חוה זיגבוים: אני יכולה'.

<חוה זיגבוים: אני חושבת שהטכנולוגיה קיימת, כבוד היושב ראש, יש לנו טכנולוגיות, אנחנו רק צריכים להחליט מה אנחנו עושים איתן ואחד האדנים זה לחזק נשים בעצמיות ובעוצמה שלהן.

<חוה זיגבוים: שימו לב שעוצמה ועצמאות ועצמיות זה אותו שורש וכשיש לי את העוצמה שלי וגם את האפשרות לפרנס את עצמי, אז אני קמה והולכת בסבב הראשון או אפילו לפני.

<חוה זיגבוים: והדבר היחידי שאף אחד פה לא דיבר עליו, זה שמעבר לנשים יש פה גברים ולא שמעתי אף אחד מדבר על הגברים, אם זה אנשי עסקים ואם זה מנכ"לים.

<חוה זיגבוים: תבדקו מה קורה, האם נשים בעסקים שלכם מרוויחות שכר הולם, האם נשים וגברים באותו מקצוע מקבלים את אותו שכר ואיפה אתם כאבות, איפה אתם כמחנכים את הדור הבא.

<חוה זיגבוים: איפה אתם כשאתם שומעים את הילד חשוף או אומר או מדבר לא בכבוד לנשים או על נשים, איפה אתם כאבות?

<חוה זיגבוים: אותי אבא שלי הציל.

<חוה זיגבוים: אני יודעת שכל גבר יכול להיות גבר חזק, מבחינתי גבר חזק זה גבר רגיש וזה גבר מכיל.

<חוה זיגבוים: אם אנחנו נגדל דור של גברים רגישים וחומלים ונשים עוצמתיות לא תהיה המכה הבאה.

<חוה זיגבוים: תודה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: תודה על הפעילות שלך, באמת, טוב לקיים דיון רק כדי לשמוע את ישראל היפה, את הדברים הטובים שנעשים בתוך עמנו כדי לתת קצת מהתשובה לתופעות שאנחנו רואים וזו רק חובתנו להעצים את זה ולפרסם את זה ולהציף את זה כדי לחזק ולהוסיף עוד אנשים שיעשו את הפעילות החשובה והמיוחדת הזו.

אורי מקלב: אני מבין שביקשתם, אבל לפני כן ד"ר אילנה בן דב, מנחת סטודנטים להוראה באוניברסיטת תל אביב.

אורי מקלב: את בעצם אולי באת לדיון אחר, שיתקיים פה, באת מגבול עזה, מקיבוץ אורים, לדיון נוסף שיש לנו כאן בוועדה.

אורי מקלב: דרך אגב, גם מגיע לכם מזל טוב, רבקה היא גם הנכדה שלך, במקרה, נכון?

אורי מקלב: אני אומר נכון?

אורי מקלב: רבקה, אנחנו בירכנו אותה במזל טוב על האירוסין, אז הנה כבר יש לך דור שלישי שנמצא פה, עובד כנסת, במקרה את נמצאת פה.

אורי מקלב: ד"ר אילנה בן דב, בבקשה.

<אילנה בן דב: תודה.

<אילנה בן דב: אני באמת הלכתי אחרי נטיות לבי והלכתי אחרי יושב ראש הוועדה למדע וטכנולוגיה, חבר הכנסת אורי מקלב, ולא ידעתי בעצם מה הנושא שאני נכנסת אליו ואני מודה שהנושא פה הוא מרתק.

<אילנה בן דב: הוא מרתק והוא חשוב והוא ממש, בלי קלישאות, הוא בעוכרינו.

<אילנה בן דב: אבל מה שקורה פה, ואני לא רוצה להרבות בדברים, המון עמותות יש בנושא של אלימות ושיימינג וכל מה שקורה לילדים, אבל בעצם, ובעיקר אני פונה לשפ"י, כי בתואר השני שלי אני גם יועצת, ולשניכם, שני החברים היקרים פה, באמת מה שאמר היושב ראש היקר, בפועל זה לא קורה כמעט בבתי ספר.

<אילנה בן דב: אני הסתובבתי בהמון בתי ספר ובתקופה האחרונה הייתה לי בעיה אפילו, ילדה מקורבת שלא הסכימה ללכת לבית ספר, אף אחד במערכת בכלל לא ידע למה היא לא באה, למה היא כן באה, רק סידרו לה אחר כך מתי היא יכולה לעשות מועד ב' במבחנים.

<אילנה בן דב: הילדה, מכיוון שכתבו עליה את מה שכתבו עליה, אף אחד במערכת בעצם לא התייחס.

<אילנה בן דב: אני חושבת שמה שאמרו פה, שלושה אנשים יקרים, שוב אני חוזרת על שמו של חבר הכנסת אורי מקלב, ועליזה לביא ורויטל, שלושתכם, קחו את זה לתשומת לבכם.

<אילנה בן דב: כל העמותות הנפלאות האלה, אני רשמתי בהתחלה, עמותת אשנ"ב, ממש התלהבתי, אבל איך מגיעים לכל זה?

<אילנה בן דב: למה מורים לא יודעים?

<אילנה בן דב: למה אמרה עליזה כל כך יפה, חברת הכנסת עליזה לביא, למה בתי ספר לא יודעים מזה?

<אילנה בן דב: ונכון הוא, צריך להכניס את זה לבתי ספר ולא רק בתיאוריה, כי בתיאוריה אנחנו נפלאים פה, אבל בפועל זה כמעט ולא מצוי.

<אילנה בן דב: אז אולי פה ושם, אז אולי יש יועצת נמרצת.

<אילנה בן דב: ואני מסכימה איתך באלף אחוז שאמרת שהתשובות בבית הספר, יש יועצת, יש כתובת.

<אילנה בן דב: סליחה, אני מסכימה איתך, זאת לא הכתובת, צריכה להיות כתובת מיוחדת, ההצעה שלך היא נהדרת וצריך ליישם אותה.

<אילנה בן דב: תבורכו על כל מה שאתם עושים פה, תבורכו על כל הפעילות הזאת בנושא הזה, כי באמת באמת היא מעמידה ילדים כמעט על פי תהום.

<אילנה בן דב: אני אומרת לכם, אני ראיתי ילדה בכיתה ז' שלא רוצה לחיות, ילדה כזאת קטנה, כי כתבו עליה כך וכך וכך.

<אילנה בן דב: איפה בית הספר?

<אילנה בן דב: איפה?

<אילנה בן דב: אז פה אנחנו ממש אינטליגנטים, כל אחד מדבר יותר יפה מהשני, אבל בפועל.

<אילנה בן דב: תודה רבה לכם.

אורי מקלב: תודה, ד"ר אילנה בן דב, על הדברים.

אורי מקלב: באמת ממרום גילך, מההיסטוריה ומרוב הפעילות שלך בנושאים, חשוב לקבל את החיזוקים האלה.

אורי מקלב: הדוברת האחרונה והקצרה ביותר תהיה אורנה, מנכ"לית ארגון הקוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: לא מנכ"לית, יושבת ראש ארגון הקוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: אולי אני אהיה זאת שאביא את הפרקטיקה.

<אורנה ובר: אני רק אתן נתונים.

<אורנה ובר: 20,000 עסקים בישראל בבעלות נשים, מחצית מהם, 10,000 עסקים הם קוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: 36% מהנשים הולכות לקוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: זאת אומרת שכמעט 1,680,000 נשים בחודש בממוצע מגיעות לקוסמטיקאיות.

<אורנה ובר: ידיעה ראיתי לפני כשנה שבמדינת אילינוי מכשירים את כל הנשים שעוסקות במקצועות היופי להכשרה לזיהוי אלימות.

<אורנה ובר: כשראיתי את ההודעה הזאת היה לי ברור לחלוטין שאנחנו צריכים להביא את זה לארגון שלנו, למה?

<אורנה ובר: כי אני בהחלט רואה את האפשרות שלנו, אפשרות שהיא קיימת, שקוסמטיקאיות יכולות להיות בעצם שליחות קהילתיות.

<אורנה ובר: אנחנו נפגשים עם המקרים הללו, כמעט חודש בחודשו מגיעים אלינו, אנחנו נתקלות גם בנשים, גם בנערים, גם בנערות, גם בגברים היום והאפשרות של המרחב הבטוח הזה שמתקיים חודש בחודשו במשך שנים מאפשר לנו להיות אולי התחנה הראשונה בדרך לאפשרות של זיהוי ומהזיהוי להעביר את זה לצינורות המקובלים כדי שאפשר יהיה לטפל, להזהיר או לעשות עם הדבר הזה משהו.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: נמשיך הלאה.

אורי מקלב: לפני שאנחנו נגיד סיכום, חברת הכנסת עליזה לביא תגיד סיכום, אני עוד אגיד מספר משפטים, אבל בכל אופן הגיעו לוועדה, אני אומר לכן, ג'ורדנה או ג'ולי, פניות אליכם, לשאול אתכם האם נעשים דברים חדשים.

אורי מקלב: האם יש חידושים שחברת פייסבוק יודעת היום לנטר בשלב מוקדם יותר, הרחיבה את הפעילות, אם יש מסר, שיש דברים חדשניים בעניין הזה, שלא רק בעקבות פניות, אם היום אתם בעצמם, ביוזמות שלכם, יודעים לנטר, בדברים חדשים, בפיתוחים טכנולוגיים, בשלבים ראשונים ובכלל באופן כללי לנטר נושא של שיימינג, אלימות, בריונות?

אורי מקלב: הדברים שאנחנו דיברנו עליהם.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): אנחנו באופן תמידי עובדים על כלים חדשים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשמדובר על אלימות מגדרית יש לנו שתי קבוצות נשים חדשות באינטרנט ונשים שהן נשות ציבור, עיתונאיות, חברות כנסת, ויש גם קבוצה של נשים שהן קורבנות לאלימות בבית.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כל אחת מהקבוצות האלה צריכה כלים שונים ואנחנו מחויבים לפתח את הכלים.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: דבר קריטי, כשאנחנו חושבים על הנושאים האלה, זה שהקורבנות יידעו בוודאות שעזרה מגיעה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: חלק ממה שאנחנו עושים לגבי מניעת התאבדות זה פשוט לעודד אנשים, זה לפתח מכניקה כדי לשתף עזרה.

<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני לא יכולה ברגע זה לשתף איתך את כל הפעילויות שלנו, אבל באמצעות ג'ורדנה אתם תראו כלים חדשים וישראל היא תמיד חלק ממה שאנחנו מפתחים.

אורי מקלב: רצית להגיד גם משהו אחרי הדברים ששמעת בדיון פה?

אורי מקלב: התרשמות שלך?

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: תודה רבה, אנחנו גם מודים לכם על העבודה.

אורי מקלב: חברת הכנסת לביא, משפט סיכום.

עליזה לביא: משפט סיכום.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב ראש, באמת על הדיון המחכים, המקצועי, שפתח, אני חושבת לרבים מאיתנו, עוד מחשבות והבנות על החובה שלנו בשיתוף הפעולה.

עליזה לביא: אני לא אטעה אם אני אומר שכל מי שנמצא ונמצאת בחדר הזה, יש לו נגיעה גם אישית לכל המכשלה הנוראית וההתפתחות הזאת של האלימות.

עליזה לביא: המחויבות של כולנו למגר, גם במקומות שאנחנו רואים שעוד ארוכה הדרך, אז בטח ובטח, גם כמחוקקת אבל גם כאמא וסבתא, אני יכולה לומר לכולנו שאנחנו חייבים להיות שם.

עליזה לביא: הרבה פעמים כשאין אנשים היה אתה איש, בשיתוף פעולה פורץ דרך של ארגוני החברה האזרחית, של המגזר העסקי, של יוזמות פרטיות, יחד עם המעטפת הממשלתית שחייבת להיות הרבה יותר ממוקדת, מובנת ויותר מהכול מתכתבת עם המציאות.

עליזה לביא: תודה לך, אדוני, על ההבטחה שלך שנקיים פה דיון בשדה החינוכי וגם תודה באמת לשר לבטחון פנים, שזה נושא מאוד מאוד משמעותי אצלו.

עליזה לביא: אני מחכה רק ליום שתתחילו כבר את פרויקט מאו"ר ונראה באמת אתכם קיימים עם כל שיתופי הפעולה.

עליזה לביא: ושוב, תודה לך, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני באמת מודה לך על היוזמה ועל המוזמנים פה שהעשירו לנו את הדיון.

עליזה לביא: אתה רואה איזה חדר הומה?

אורי מקלב: באמת אנשים שעסוקים, אם יכולנו לתת ליותר, אבל הזמן לא אפשר לנו.

אורי מקלב: אנחנו שמענו דברים כואבים מאוד, אבל מצד שני גם שמענו דברים מרגשים מאוד, דברים טובים, דברים שנעשים, ואנחנו שמחים להיות שותפים לעשייה הטובה הזאת , להעצים אותה ולעודד אותה ואנחנו לא נוריד את הנושא מסדר היום, אנחנו יודעים שזאת חובתנו, אנחנו צריכים, כמו שאנחנו יודעים שבעולם הפיזי צריך לעשות דברים ואנחנו מודעים לזה, אנחנו צריכים לדעת שגם בעולם הווירטואליה אנחנו צריכים לעשות עוד הרבה.

אורי מקלב: אי אפשר להזניח אותו, אנחנו צריכים ליצור כלים, לעקוב, העקביות היא ההצלחה שלנו בעניין הזה.

אורי מקלב: אני גם רוצה להודות לחברות הטכנולוגיה העולמיות שנמצאות כאן ומשתפות פעולה, לרשויות, לחינוך, למשטרה, לאיגודים שפועלים, בעצם לכולכם ואנחנו נמשיך להיפגש פה ובתקווה שיהיו דברים טובים יותר.