ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 535, 2018-01-16 11:18

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש, אני אחסוך את מילות הפתיחה שלי, כי אנחנו התחלנו באיחור בגלל הדיון הקודם.

יעקב מרגי: כאיש הנגב אני יכול לומר לכם, חייבת להיות מכללה אקדמית בנגב.

יעקב מרגי: אני אומר שהיא חייבת, בהסתייגות מסוימת.

יעקב מרגי: אם אין מענה שהוא כולל הכול, כולל שפת ההוראה, כולל לתת את כל הפרמטרים המתבקשים כדי שתהיה מכללה מצליחה או שהסטודנטים שילמדו או שלומדים כבר, יצליחו ברמות גבוהות, כי אני יכול להעיד על חברי הכנסת שיושבים כאן, שהדאגה שלהם באמת שאם כבר יש בוגרים למכללות האלה, שהם בוגרים איכותיים.

יעקב מרגי: הם לא אחת מלינים על מכללות מסוימות שיוצאות משם בוגרים והם לא הכי מצוינים, בלשון המעטה, והם דורשים איכות, ועל כך אני מודה לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הראשון המציע, יוסי יונה, בבקשה, בקצרה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב ראש.

יוסי יונה: למען האמת, הסוגיה הזו, אדוני, הגיעה לתשומת ליבי בביקור שערכתי לפני מספר חודשים בנגב ובמיוחד במועצה האזורית של בני שמעון, ואז דיברו איתי שם, יושב ראש המועצה האזורית שם, על איזושהי תוכנית להקמתה של מכללה בדואית באזור, ליד היישוב רהט, והוא אמר שהנושא הזה היה כבר בדיונים כאלה ואחרים, אבל בגלל התנגדויות משרדי ממשלה כאלה ואחרים הדבר לא הסתייע.

יוסי יונה: הנקודה החשובה כאן לפני שמדברים על המכללה, זו התופעה המאוד בעייתית שמערכת החינוך שלנו, של ההשכלה הגבוהה, אינה מצליחה לתת מענה לצורך של צעירים בדואים או לפחות לכולם, להגיע למוסדות להשכלה גבוהה, וכפי שאדוני גם אמר בפתיח של דבריו, אני בכל אופן באופן אישי לא סגור על מה הוא הפתרון, אלא על הצורך המאוד חיוני במתן פתרון לצעירים רבים, בדואים, להגיע למוסדות להשכלה גבוהה, להתמחות שם בתחומים מסוימים וכך גם להתפתח באופן אישי ולתרום לחברה בכללותה ולחברה שבה הם חיים ופועלים.

יוסי יונה: כתוצאה מכך שאין פתרון לחלק משמעותי או לפחות עד כה לא הוצע פתרון מעשי לבעיה הזו, אנחנו עדים לתופעה שבה צעירים בדואים נודדים לאזורי יהודה ושומרון למכללות לעיתים איסלאמיסטיות ורוכשים את ההשכלה החלופית שלהם שם וגם בחו"ל, במקום שהם ירכשו אותה - - -

חנין זועבי: אתה פוחד מהמכללות האיסלאמיסטיות.

יוסי יונה: אמרתי, ובין היתר המכללות האיסלאמיסטיות, ואם כבר פתחת בדברייך, אין לי בעיה לומר שלי יש בעיה עם חלק מהאוריינטציות הלימודיות שם, שאם יש בהן משום הגדלת הניכור והעוינות בינינו לבין אחינו הבדואים, אז בוודאי שיש בעיה, ואכן שמענו גם, ופה אני רוצה לציין אדוני באמת בקצרה, את הכתבה שנעשתה על ידי אוהד חמו מחברת החדשות, שלמעשה אני יזמתי לאחר שביקרתי שם, שאכן כאשר הוא דיבר עם חלק מהסטודנטים, אמרו לו שהם משתתפים במספר קורסים שלא כל כך לרוחם, אבל הם חייבים ללמוד אותם משום שזה חלק מהסילבוס של תפיסת הלימודים, לכן אני אומר באופן חד משמעי - - -

חנין זועבי: גם באוניברסיטאות פה יש את הבעיה הזאת.

יוסי יונה: מאוד יכול להיות, אבל בואו נאמר שאני הייתי יותר מעוניין שהאוריינטציה הישראלית היא זו שתהיה דומיננטית ולא האוריינטציה שמתקיימת באזורי יהודה ושומרון, בשטחים, ולכן אני מביא את זה כאן, אדוני, לפתחינו, ובראש ובראשונה לבוא ולומר, הביטו, ישנה בעיה, וכפי שאמרת אדוני בפתיח של דבריך, היה והמוסדות להשכלה גבוהה אינם מצליחים לתת מענה למצוקה הזו של צעירות וצעירים בדואים שרוצים לרכוש השכלה, מאוד יכול להיות שהפתרון יהיה מכללה, אבל בוודאי שאנחנו לא אומרים שזה הפתרון היחידי והבלעדי לבעיה שבה אנו דנים.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני מציע שהישיבה הזאת לא תתייחס למכללה או לסטודנטים כבדואים.

מאיר כהן: הצורך באזור מסוים למכללה לאזרחי מדינת ישראל, כי כשאנחנו מתחילים להביא את זה, אז אנחנו שומעים את חנין ואנחנו שומעים את יוסי וזה הולך למקומות לא נכונים.

מאיר כהן: אני גר שם מ-1962.

מאיר כהן: למדו בבית ספר שלי גם ילדים בדואים, גם ילדים יהודים.

מאיר כהן: אני מטייל שם, אני הולך לשתות כוס קפה אצל החברים שלי, אני שומע את המצוקה.

מאיר כהן: המצוקה בראש ובראשונה מתבטאת באי השילוב שיש היום לאלפי סטודנטים בדואים בתוך מוסדות ההשכלה שלנו.

מאיר כהן: הייתי באחוה.

מאיר כהן: 23% מהסטודנטים של אחוה הם בנות ובנים מהמגזר.

מאיר כהן: בסמינר יש 50%.

מאיר כהן: טיילתי במערכת החינוך.

מאיר כהן: ראיתי ניסיונות יוצאים מן הכלל של אנשי חינוך מהמגזר הבדואי וגם אנשי חינוך שבאו מהצפון להתמודד עם אתגרים בלתי רגילים בתוך אוכלוסייה שבחלקה הם בסוציו אקונומי הכי נמוך שראיתי, וזה בושה לנו כמדינת ישראל.

יעקב מרגי: הנשיא של אחוה היה עד לא מזמן פרופ' אלקרינאוי.

מאיר כהן: מתוך המציאות הזאת אני מנסה לחשוב על פתרון.

מאיר כהן: אני גם לא גיבשתי עמדה.

מאיר כהן: אני יותר נוטה לכיוון של מה המדינה עושה בשביל שהסטודנטים והתלמידים ישתלבו בתוך מערכות החינוך האקדמאיות.

מאיר כהן: אני לא חושב שהפתרון יהיה בזה שאנחנו נקים מכללה כזו או אחרת או איזה מסלול כזה או אחר שבו אנחנו נוריד את רף הכניסה וכו' וכו', כי בסופו של דבר ביום שבת אחרי שהייתי עם נכדי אצל איזה ארבעה רופאים, הגעתי לחדר מיון ויש שם רופא מפזורה שאני חושב שאתה מכיר אותו, שמייד עלה על העניין.

מאיר כהן: יש שם חבר'ה פשוט נהדרים.

מאיר כהן: הכאב הגדול, שכמדינה אנחנו לא מצליחים לתת פתרון.

מאיר כהן: אתה בא לבתי ספר בפזורה, זה מתחיל שם, שהילדים עדיין לומדים בפחונים.

מאיר כהן: חמשת אלפים ילדים מהפזורה לא נמצאים במערכות החינוך.

מאיר כהן: מביאים אותי מדי פעם לאיזה בית ספר שבנו עם מזגנים ואומרים לי, כאילו ואני לא מכיר, הנה, בנינו בית ספר עם מזגנים, סוף סוף.

מאיר כהן: לכן אני אומר, הדיון צריך להיות ממש דיון עקרוני ודיון של שיתוף פעולה.

מאיר כהן: תעזבו רגע את הפוליטיקה.

מאיר כהן: של שיתוף פעולה, של אוכלוסייה שלא מקבלת את מה שמגיע לה.

מאיר כהן: מערכת החינוך לא נותנים את מה שמגיע, לכן צריכים לקחת את המכללות ואת האוניברסיטה, ומי שמגיש הצעה נהדרת, צריך לתגמל אותו.

מאיר כהן: מי שפותח מסלולים טובים, צריך לתגמל אותם.

מאיר כהן: צריך להיכנס לבתי הספר התיכוניים.

מאיר כהן: בית ספר תיכון ברהט ובערוער צריך להיות בית ספר תיכון בדיוק כמו דימונה ובאר שבע, דבר אחד לא פחות.

מאיר כהן: יש שם מורים נהדרים, בשפע.

מאיר כהן: זה יצא, נדמה לי, לפני שבועיים מאחת הישיבות שעשינו.

מאיר כהן: צריך שמדינת ישראל והממשלה, אני מבין שאתם יושבים וגם אישרנו אתמול את הדוח של מרכז מוסאוא, שתהיה ישיבת ועדת כספים לקראת תקציב.

מאיר כהן: אני חושב שאחת הדרישות צריכה להיות גם שלנו, גם של כל חברי הכנסת, במיוחד אלה שבאים מהנגב, שזו צריכה להיות תוכנית לאומית.

מאיר כהן: ההתייחסות למערכת החינוך במגזר הבדואי, במגזר הערבי בכלל צריכה להיות תוכנית לאומית עם תקצוב מתקן, עם שינויים משמעותיים.

מאיר כהן: באשר למכללה, אני חושב שגם צריך לשאול את כל אנשי החינוך.

מאיר כהן: שתקום מועצה של אנשי חינוך של הפזורה הבדואית, שתשב ביחד עם המל"ג, ואם הם חושבים שמה שצריך זה להקים מכללה ליד רהט או במקום אחר והמכללה הזאת תוקם ותהיה מכללה טובה עם רף מאוד גבוה, זה יהיה הפתרון, ואם הם חושבים שצריך להשקיע יותר בשילוב, שזה יהיה הפתרון.

מאיר כהן: באמת תודה רבה על הדיון הזה.

יעקב מרגי: אני מודה מאוד לחברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממשרד החינוך והות"ת/מל"ג, קודם כול את העמדה שלהם.

יעקב מרגי: הצורך, יש? אין?

יעקב מרגי: מה יש, מה אין.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך בבקשה, גבירתי.

<שפרה שגיא: אני שפרה שגיא.

<שפרה שגיא: אני חברת מל"ג.

<שפרה שגיא: אני פרופ' באוניברסיטת בן גוריון בנגב וגרה בנגב, בעומר.

יוסי יונה: תגידי משהו על הקשר בינינו.

<שפרה שגיא: כן, יוסי יונה, אני הייתי הבוסית שלו.

יעקב מרגי: תוך כדי שמאיר כהן דיבר, א', אני רוצה לציין שהיום הכנסת מציינת את יום היערכות ומוכנות העורף הישראלי לחירום, אבל הכנסת כולה מגויסת לנושא ויש לנו אורחים ממערך החירום.

יעקב מרגי: נכנסנו אלינו תוך כדי הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו מארחים תלמידות.

יעקב מרגי: מאיפה אתן?

<קריאה: אני מאריאל.

<קריאה: אנחנו מהמכינה הקדם צבאית - - -

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אתם משתתפים בדיון שחברי כנסת יזמו על הצורך בהקמת מכללה אקדמית למגזר הבדואי בנגב.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי מהמל"ג, מאוניברסיטת בן גוריון, ותושבת הנגב, בין תל שבע לבאר שבע.

יעקב מרגי: הבנו שזה עומר, זו האפשרות היחידה.

<שפרה שגיא: בין תל שבע לאבו כף.

<שפרה שגיא: אני אולי אקדים ואגיד רק שאנחנו בחצי שנה האחרונה עוסקים הרבה מאוד, אני תיכף אתאר את הוועדה שאני עומדת בראשה, עוסקים הרבה מאוד בנושא הזה של הנגשת ההשכלה הגבוהה לקהילה הבדואית בנגב.

<שפרה שגיא: דנים בזה בכל כיוון אפשרי.

<שפרה שגיא: כל הוועדה, הגענו גם לנגב, ישבנו בחורה עם כל ראשי המועצות, נפגשנו עם צעירים ועם צעירות כאלה שנוסעים לחברון וכאלה שלא נוסעים לחברון.

<שפרה שגיא: ישבנו עם כל המוסדות בנגב וביקשנו מהם הצעות מה לעשות ואיך לעשות.

<שפרה שגיא: לפני שהגענו לאיזה שהן מסקנות שתיכף מירב שביב מות"ת תציג בפניכם את המצגת, ישבנו ודנו עם האנשים בדרום, בנגב, מקהילה הבדואית.

<שפרה שגיא: לא באנו מלמעלה להגיד כזה ראה ועשה, ככה מתאים לכם, ככה לא מתאים לכם.

<שפרה שגיא: זה דבר ראשון שהיה לי מאוד חשוב להדגיש.

<שפרה שגיא: זה די נדיר, דרך אגב, שוועדה שרוב האנשים בה יושבים בירושלים, תל אביב וכו', מגיעה לדרום, לנגב.

<שפרה שגיא: הם אמרו לי, לאן את מביאה?

<שפרה שגיא: לסוף העולם שמאלה.

מאיר כהן: רק על הדבר הזה הייתי מפטר אותם.

יעקב מרגי: נכון, גם אני, אבל התאפקתי, מאיר אמר זאת.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות הקטגור בקטע הזה.

יעקב מרגי: נכון שהיוזמה כולה, אנחנו רוצים להפריח את הנגב, לעזור.

יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: כנציגת מל"ג, האם אין מענה בנגב למכללה?

יעקב מרגי: למה יש צורך?

יעקב מרגי: אוניברסיטת בן גוריון לא מספקת זאת?

יעקב מרגי: תשתית אחרת אקדמית לא עונה על הצורך?

יעקב מרגי: אבקש תשובות.

<שפרה שגיא: קודם כול כשתראו את המספרים - - -

יעקב מרגי: המצגת מוכנה.

<שפרה שגיא: על המצגת, אני לא אגיד את זה עכשיו כי תראו את זה במצגת, אז תראו שבאמת כרגע כל המכללות ואוניברסיטת בן גוריון ביחד, בנגב, לא נותנים תשובה מספקת.

<שפרה שגיא: תיכף תראו איזה אחוזים קטנים שמצליחים בכלל להגיע - - -

יעקב מרגי: יש בלשכה שלי שלט, "מה לא לימדו אותי במערכת החינוך".

יעקב מרגי: אז מסתבר שגם כשלא לימדו אותי, אני שואל את השאלות הנכונות.

יעקב מרגי: בואו נשמע.

יעקב מרגי: איפה המצגת?

<שפרה שגיא: גברת שביב תיכף תציג את המצגת, אבל אני רוצה להגיד לכם קודם באמת מסקנה שלדעתי היא החשובה ביותר אולי מכל המסקנות שתיכף תראו כאן.

<שפרה שגיא: קודם כול באמת החשיבה היא להתחיל, כי כשמגיעים כבר להשכלה הגבוהה, זה כבר צעד אחד מאוחר מדי.

יעקב מרגי: מה זה מאוחר?

<שפרה שגיא: מאוחר מאוד, והמסקנה היא שצריך ללכת עם משרד החינוך.

<שפרה שגיא: זה חלק מהמסקנות שלנו, זאת אומרת שמערכת החינוך הגבוה גם תהיה אחראית על מערכת החינוך - - -

יעקב מרגי: ההקדמה שנתת כיפרה לך על סוף העולם ימינה שאמרת על הנגב.

<שפרה שגיא: אני אמרתי ימינה?

<שפרה שגיא: אני אומרת שמאלה.

יעקב מרגי: בסדר, הבנתי אותך.

יעקב מרגי: אני הולך ימינה.

יעקב מרגי: כל אחד הולך לאיזה כיוון שהוא רוצה.

<שפרה שגיא: סוף העולם, זה הנכון.

יעקב מרגי: זה לא סוף העולם.

יעקב מרגי: לוקח לי שעה מהבית, מהנגב לפה, כל יום.

<שפרה שגיא: אני מזדהה איתך.

<שפרה שגיא: בכל זאת, אני חושבת שבאמת צריך להגיע בסופו של דבר למערכת החינוך ולשפר אותה ולתקצב אותה יותר טוב.

<שפרה שגיא: אני בימים האחרונים גם הגשתי הצעה לגני הילדים, איך אנחנו משלבים גני ילדים בחורה וביישובים יהודיים.

<שפרה שגיא: הגעתי אליך, חבר הכנסת עטאונה גם היה תלמיד בבן גוריון, דרך אגב, להצעה על גני הילדים, זאת אומרת, המסקנה בסופו של דבר אחרי שנדון בכל הדברים שאנחנו מציעים להשכלה הגבוהה, כולל מכללה שנחשוב איך לעשות אותה, צריך להגיע להתחלת הדרך.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, פרופ' שפרה שגיא.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי, תציגי את עצמך.

יעקב מרגי: נעשה את זה טלגרפית.

<מרב שביב: מרב שביב, אני סמנכ"לית לתכנון ומדיניות במועצה להשכלה גבוהה, עוסקת כבר מספר שנים בנושא של החברה הערבית בכלל והחברה הבדואית בפרט.

<מרב שביב: קודם כול ברקע, אנחנו במסגרת הצוות הבין-משרדי ששפרה דיברה עליו, אנחנו יושבים בהרכב של מל"ג/ות"ת, משרד האוצר/אגף תקציבים ומינהלת הבדואים שבמשרד החקלאות ומשרד ראש הממשלה.

<מרב שביב: זה צוות בין-משרדי והתוקף שלו הוא החלטת ממשלה שבעצם לראשונה שמה את הנושאים החברתיים - - -

יוסף ג'בארין: מי נציגי האוכלוסייה בצוות?

<מרב שביב: הצוות הזה הוא צוות בין-משרדי.

<מרב שביב: אין נציגים של החברה הבדואית, אבל כמובן שמינהלת הבדואים במשרד החקלאות יושבת שם מתוקף - - -

יוסף ג'בארין: היא לא מייצגת.

יעקב מרגי: חבריי, אנחנו מכירים את דעתכם על המינהלת, אז עזבו אותה, זה לא הדיון.

יעקב מרגי: פה אין קריאות ביניים, בוועדת החינוך, כי הפרוטוקול צריך לרשום את ההערות והוא לא יכול לרשום צעקות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מרב שביב: אני רוצה להדגיש שהעבודה הייתה לא רק במסגרת הצוות הזה, כלומר, אנחנו הזמנו מוזמנים נוספים, בראש ובראשונה משרד החינוך, מכון ברוקדייל שהוא מכון מחקר שעוקב אחר הפיילוט בספיר, תוכנית רואד שלנו להנגשת ההשכלה הגבוהה לחברה הערבית ונציג התאחדות הסטודנטים.

<מרב שביב: התהליך העבודה שלנו היה תהליך עבודה שהוא משתף.

<מרב שביב: לא רק למדנו וניתחנו את הנתונים, אלא גם התייעצנו, כמו שאמרה שפרה, גם עם ראשי רשויות, נציגי חברה אזרחית וכו'.

<מרב שביב: עיקר העבודה שלנו עסקה בבחינת מודלים להרחבת פיילוט "שער לאקדמיה" בספיר, ואני תיכף אתאר את הפיילוט למי שפחות מכיר.

<מרב שביב: לאחרונה הבאנו את ההמלצות לות"ת/מל"ג ויש כבר החלטות עקרוניות.

<מרב שביב: אז כמה נתונים, קודם כול נתונים רלוונטיים שהם בחינוך בחברה הבדואית.

<מרב שביב: (הצגת מצגת) כמו שאתם רואים, קבוצת הגיל הרלוונטית, בני 17-18, כוללים כחמשת אלפים ושבע מאות תלמידים בדואים, מהם רק 74% לומדים בכיתה י"ב.

<מרב שביב: יש נשירה גדולה שהיא בעיקר בכיתה ט' במערכת החינוך התיכונית, ואנחנו רואים את הירידה כשאנחנו הולכים ומתקדמים ומסתכלים על מספר הזכאים לבגרות ועומדים בתנאי הסף שהם רלוונטיים יותר לקבלה לאוניברסיטאות, אנחנו רואים את הירידה המשמעותית כשרק 23% עומדים בתנאי הסף, שזה שיעור שהוא כמעט כמחצית מהשיעור בחברה הערבית.

<מרב שביב: אנחנו מדברים על סדר גודל של אלף, אלף ומאתיים למחזור, כל שנה, שעל פניו יכולים להתקבל עם הנתונים שלהם של תעודת הבגרות, שיכולים להתקבל למערכת ההשכלה הגבוהה.

<מרב שביב: אם תסתכלו על הטבלה התחתונה, אתם רואים את מספר המתחילים בשנה א' לתואר ראשון במוסדות בישראל.

<מרב שביב: בשנת תשע"ז אנחנו מדברים על קצת יותר מאלף סטודנטים שהשתלבו בשנה א' בתואר הראשון.

<מרב שביב: אני אציין שבתשע"ו המספר היה כשמונה מאות וחמישים והגידול הוא גידול של - - -

יעקב מרגי: המגמה הולכת ועולה.

<מרב שביב: כן, אבל הגידול הוא גידול שהוא ספציפי מאוד למכללה חוץ תקציבית, שאנחנו עדיין רוצים לברר מה זה בדיוק הגידול הזה.

יעקב מרגי: מה המניעים.

<מרב שביב: כן, ואיך הוא קרה.

<מרב שביב: יכול להיות שיש כאן משהו שאנחנו חדש וטוב, אבל באופן הכללי הגידול הוא מאוד איטי בשנים האחרונות.

<מרב שביב: שיעור המתחילים ללמוד בשנתון ממוצע הוא כ-25%.

<מרב שביב: תראו את השיעורים היותר גדולים של ערבים וכמובן הרבה יותר גדולים של יהודים שהם משתלבים במערכת ההשכלה הגבוהה.

<מרב שביב: בואו נראה איפה הסטודנטים הבדואים לומדים.

<מרב שביב: תסתכלו על השורה התחתונה של הטבלה.

<מרב שביב: אתם רואים ששיעור הסטודנטים הבדואים שמשתלבים במכללות לחינוך הוא השיעור הגבוה ביותר.

<מרב שביב: הרבה פחות, מצד שני, משתלבים או השיעור הנמוך ביותר הוא באוניברסיטאות, ומי שרלוונטי פה זה רק אוניברסיטת בן גוריון שפועלת בנגב או בעיקר אוניברסיטת בן גוריון, והשיעור שם הוא מאוד נמוך.

יעקב מרגי: המכללות להוראה לא נלקחו בסקירה שלכם?

<מרב שביב: מכללות לחינוך, אמרתי, זה שיעור של כמעט 3%.

<מרב שביב: עדיין קבוצת הגיל 18 עד 22 בחברה הבדואית, שהיא הרלוונטית להשכלה הגבוהה מהווה 4% מכלל שכבת הגיל, ולעומת זאת בסך הכול אתם רואים שרק כ-1% משתלבים בתואר הראשון.

<מרב שביב: אנחנו מבינים שהייצוג הוא מאוד נמוך ואנחנו חייבים לשפר ולהעלות אותו.

<מרב שביב: זאת ההתפלגות המגדרית.

<מרב שביב: רוב הסטודנטים הם סטודנטיות.

<מרב שביב: הנשים הן מובילות.

<מרב שביב: הן מובילות השינוי, כ-70% נשים משתלבות במערכת, וחלק מזה קשור לנשירה של הגברים במערכת התיכון.

<מרב שביב: חסמים – אני לא אעבור עכשיו על כל החסמים.

<מרב שביב: אני מניחה שאתם מכירים ויודעים, אפילו יכולים ללמד אותנו, אבל כדי להכין תוכנית טובה צריך להבין טוב את החסמים בכניסה למערכת.

<מרב שביב: חלק גדול מהחסמים מגיע ממערכת התיכון, אם זה הנושא של הבגרות, אם זה הנושא של הפסיכומטרי.

יעקב מרגי: גברת שגיא, תקשיבי, אנחנו עשינו דיונים על תוכנית החומש ומכירים את הנתונים.

יעקב מרגי: הדיון מתמקד על הצורך בהקמת מכללה אקדמית.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את החסמים.

יעקב מרגי: תתמודדו, תטפלו בהם.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן לכם רוח גבית.

<מרב שביב: חשוב שתדעו שות"ת/מל"ג קיבלו החלטה על יעד לגידול רב שנתי עד סוף החומש.

<מרב שביב: אנחנו מדברים על גידול של כמה מאות סטודנטים בשנה א' עד לאלף וחמש מאות סטודנטים בתשפ"ב, וזה מתבסס גם על הגידול הטבעי וגם על התוכנית של משרד החינוך להגדלת שיעור הזכאים במערכת החינוך.

<מרב שביב: אנחנו לא רק על שינוי כמותי, אלא אנחנו מדברים גם על שינוי איכותי.

<מרב שביב: אנחנו רוצים לשים דגש גם על שינוי בתמהיל התחומים.

<מרב שביב: אנחנו רוצים פחות חינוך והוראה למעט מה שבאמת נדרש למערכת החינוך.

<מרב שביב: מה שנדרש היום זה מורים למערכת התיכון בהוראת המתמטיקה והמדעים ובהוראת שפות, ועל זה אנחנו נשים דגש.

<מרב שביב: יש חוסר של בין מאתיים לארבע מאות מורים במקצועות האלה, אבל אנחנו רוצים פחות B.A רב תחומי.

<מרב שביב: אנחנו רוצים יותר מקצועות שהם בוחרים לתעסוקה איכותית, כמו הן מקצועות ההנדסה, מתמטיקה, מדעים, רפואה ועזר רפואי וכדומה.

<מרב שביב: הפיילוט בספיר הוא פיילוט שבעצם נתן לנו, אנחנו בשנה השלישית עכשיו בפיילוט הזה.

<מרב שביב: הוא בעצם ניסוי כלים שבא לעצב ולהתוות תוכנית שהיא אמורה להיות הדוגמא לאיך משלבים סטודנטים בדואים במערכת ההשכלה.

יעקב מרגי: הם היו אורחים שלנו בדיון בכנס שדרות.

יעקב מרגי: בדיוני הוועדה הם היו אורחים שלנו.

<מרב שביב: אז אתם מכירים, אז אני לא ארחיב.

יעקב מרגי: כל מה שאת נותנת לנו זה קדימון.

יעקב מרגי: אני רוצה שתתמקדי בקטע של הצורך במכללה.

יעקב מרגי: כל מה שמנית יעזור לנו גם אם יוחלט ותוקם מכללה, בלי שתהיה מעורבות והתערבות.

יעקב מרגי: אמרת טיפול הוליסטי כדי להביא את הבוגרים לתנאי הסף של האקדמיה.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם אפילו.

<מרב שביב: אנחנו חושבים שהפיילוט הזה צריך להתקיים בין אם מדובר במכללה ובין אם מדובר - - -

יעקב מרגי: חייב להתקיים.

<מרב שביב: המתווה הזה חייב להתקיים.

<מרב שביב: המתווה הזה מדבר על כך שאנחנו כאן בעצם בשנת מכינה, מחברים אותה לתואר ראשון, מוסיפים נקודות זכות אקדמיות ועושים שם מעטפת מאוד רחבה שמתחילה מהקיץ, ממיון והכוון וחשיפה עד להשתלבות בשנה א' בתואר הראשון כדי להבטיח שילוב איכותי ולהבטיח שסטודנטים לא נושרים בהמשך.

<מרב שביב: מה שבחנו בצוות זה שלוש אפשרויות עיקריות.

<מרב שביב: האפשרות הראשונה זה פתיחת שלוחה של מוסד ישראלי לבדואים בנגב.

<מרב שביב: האפשרות השנייה זה פתיחה של מעין מכינה קהילתית או מכללה קהילתית.

<מרב שביב: זה כתוב ממש בהחלטת הממשלה ואנחנו התייחסנו לזה.

<מרב שביב: האפשרות השלישית היא יישום תוכנית "שער לאקדמיה" שבספיר - - -

<קריאה: התוכנית הזו כבר מיושמת?

<מרב שביב: בספיר היא מיושמת, אבל עכשיו אנחנו שואלים את השאלה איך אנחנו מגיעים בעצם לאלף וחמש מאות סטודנטים, איך אנחנו עוברים מפיילוט שהוא מאוד מצומצם ואיכותי.

<מרב שביב: בספיר הם לא מגיעים אפילו למאה סטודנטים.

יעקב מרגי: זו קבוצה קטנה מאוד.

<מרב שביב: הם מנסים והם לא מצליחים.

<שפרה שגיא: זה עדיין לא מיושם במוסדות אחרים.

<שפרה שגיא: זאת התוכנית.

יעקב מרגי: מה שטוב אצל הבדואים, שאין לכם את הפורום של הפרופסורים, יופי ואלה, שפתאום לא חוששים למרחב הציבורי ולא כלום, ושם אתם סלחניים והכול בסדר, ואני מצדיע למל"ג.

יעקב מרגי: פרופסור יופי.

יעקב מרגי: אם היא שומעת אותנו, היא מוזמנת להגיב בדיון.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי.

<מרב שביב: לכל אחת מהאפשרויות יש יתרונות ויש חסרונות.

<מרב שביב: אין פה איזשהו מתכון שאנחנו חד משמעית חושבים שיש לו רק יתרונות.

<מרב שביב: היו לנו חילוקי דעות ועשינו דיון מורכב ושמענו את המוסדות ואת הגורמים האחרים.

<מרב שביב: הנושא של הקמה של שלוחה, לקחת ולהקים מוסד להשכלה גבוהה נוסף בנגב, לא משנה, בין אם זה יהיה של הבדואים או לבדואים, אנחנו חושבים שזה דבר שיהיה קשה מאוד לעשות אותו.

<מרב שביב: אנחנו מתקשים היום בהגעה לגודל.

<מרב שביב: אני הייתי במוסדות להשכלה גבוהה.

<מרב שביב: יש לנו מחסור בסגל, יש לנו ירידה במחזור של מספרי הסטודנטים.

<מרב שביב: יש קושי גדול ואנחנו חושבים שקודם כול צריך למצות את המוסדות.

יעקב מרגי: אז זה שונה ממה שהתרשמתי מהדברים של פרופ' שגיא.

<מרב שביב: שניה, תן לי רק להשלים.

<מרב שביב: האפשרות הראשונה הזאת שאנחנו פסלנו אותה די מהר, כי אנחנו חושבים שבאמת להגיע למוסד אקדמי איכותי צריך שנים של השקעה, צריך סגל אקדמי.

<מרב שביב: אנחנו לא חושבים שיש עכשיו - - -

יעקב מרגי: במילים אחרות אני אומר, עוד לא פתרנו את הבעיות של מכללות אחרות ואנחנו כבר נפתח עוד אחת שלא ניתן לה את המענה, ועוד לא גיבשתי את עמדתי הסופית אם צריך להקים או לא להקים, רק אמרתי.

<מרב שביב: אז זה קודם כול.

<מרב שביב: האפשרות השנייה שדרך אגב עמדה על הפרק הרבה שנים, ואני יכולה להגיד שאני אישית חשבתי, וגם שפרה, חשבנו שזה הדבר הנכון.

<מרב שביב: חשבנו על האפשרות להקים סניף של מכללה שהיא תפעל שנה או שנתיים בנגב, במקום שהוא מרכזי לחברה הבדואית ושהיא תוביל אחרי זה להשתלבות המוסדות להשכלה גבוהה.

חנין זועבי: לא הבנו.

חנין זועבי: עוד פעם.

<מרב שביב: האפשרות השנייה היא להקים מכללה קהילתית.

<מרב שביב: אין היום מושג כזה מכללה קהילתית במערכת ההשכלה הגבוהה.

<מרב שביב: בכל זאת שמנו את זה על השולחן ואמרנו, אולי ניקח את הפיילוט שיש בספיר, את ההכנה שהם עושים לפני שנה א' ונעשה אותה מרכזית לכל המוסדות.

חנין זועבי: מכללה של הכנה?

<מרב שביב: של הכנה בעצם להשתלבות בלימודים אקדמיים.

חנין זועבי: כאילו שלב ביניים?

יעקב מרגי: כן.

<מרב שביב: אבל עדיין לא שלב ביניים שהוא לגמרי מנותק מהאקדמיה.

יעקב מרגי: הוא צריך להיות מחובר גם למערכת החינוך.

יעקב מרגי: אם רוצים שהוא יהיה שלב ביניים, הוא חייב להיות מקרין ויונק ממערכת החינוך.

<מרב שביב: נכון.

<שפרה שגיא: וממשיך אחר כך במוסדות שקיימים בנגב.

יעקב מרגי: אנחנו רק זורקים באוויר.

יעקב מרגי: זה אפשרויות.

<שפרה שגיא: זה אפשרויות שדנו בהן.

יעקב מרגי: ברור לנו.

<מרב שביב: מה היתרונות של מערך כזה?

<מרב שביב: אז קודם כול נגישות פיזית.

<מרב שביב: אנחנו מתקרבים לחברה הבדואית, אנחנו יכולים לרכז ידע והתמחות במקום אחד וזה משהו שהוא רחב יותר, כי בעצם אנחנו רואים ש-70% מהתלמידים בסופו של דבר לא מגיעים למערכת ההשכלה הגבוהה ומן מכללה כזאת יכולה להפנות גם להכשרה מקצועית, אבל בכל זאת פסלנו את האפשרות הזאת.

<מרב שביב: אנחנו חושבים שהדבר זה הוא מורכב, הוא נפרד והוא מבדל והוא מחוץ לקמפוס אקדמי, הוא מאוד יקר ולכן חשבנו שמה שנכון וגם לאור הנכונות המאוד גדולה של המוסדות בנגב היום לפתוח את השערים, חשבנו שמה שנכון זה לקחת את מה שנעשה היום בספיר ולפתוח אותו בעוד מוסד אחד או שניים, בנגב.

<מרב שביב: זה מתווה שיוביל קודם כל לשילוב ולא לבידול.

<מרב שביב: זה מתווה שישמור על הרמה האקדמית.

<מרב שביב: זה מתווה שיכריח את המוסדות האלה לפתוח את השערים ולתת את ההכנה הנכונה.

<מרב שביב: אני רוצה רק להראות את השקף הזה ועוד אולי שקף לסיום.

<מרב שביב: ההתחלה חייבת להיות במערכת החינוך.

<מרב שביב: אתם רואים, אנחנו מסתכלים על כיתה ט', אנחנו יושבים היום עם משרד החינוך, הם משתפים פעולה בצורה מלאה.

<מרב שביב: כל מה שקשור לנושא השפתי, למיומנויות למידה, כל ההכנה להשתלבות באקדמיה חייבת להתחיל במערכת התיכון.

יעקב מרגי: ואנחנו נמצאים ב-21%, בתנאי סף.

<מרב שביב: נכון.

<מרב שביב: אנחנו רוצים להגדיל את האחוז הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: את רוצה להוסיף משפט?

יעקב מרגי: בבקשה.

<שפרה שגיא: אני חושבת שהמצגת של מרב באמת הציגה את כל האפשרויות שדנו בהן.

<שפרה שגיא: מה שלא דנו, זה במכללה באזור עידן הנגב.

<שפרה שגיא: זה נושא שאני מדברת עליו לא בהקשר של מל"ג אלא כקבוצה.

<שפרה שגיא: אנחנו מדברים עליו כבר די הרבה זמן יחד עם ראש עיריית רהט, יחד עם ראש המועצה של בני שמעון, ויש גם מקום בעידן הנגב.

<שפרה שגיא: המכללה שכדאי להקים שם היא לא מכללה שתהיה ממומנת על ידי ות"ת, כי זאת תהיה מכללה שאנחנו חושבים עליה באוריינטציה מקצועית.

<שפרה שגיא: מה שנראה זה שמכללה מסוג כזה היא תהיה עם אוריינטציה למקומות עבודה ולמפעלים שנמצאים בעידן הנגב, ואז האחריות היא על משרד אחר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו מתרשמים שנעשתה עבודת חקר וצרכים.

יעקב מרגי: מה שנראה על פניו כרגע, גם אם רוצים להקים מכללה, כנראה המועמדים אליה מקרב החברה הבדואית, אם 21% רק עונים על תנאי הסף, זאת תופעה חמורה שצריך לטפל בה ביתר שאת.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על זה שנים רבות.

יעקב מרגי: אני חושב שמערכת החינוך צריכה להתכנס ולטפל בזה באופן יסודי.

יעקב מרגי: האחוזים הם נמוכים ואם אני מבודד את הנשים מתוך ה-21% מהחברה הבדואית, אני אמצא אחוז נמוך יותר בקרב הגברים, כמעט לא מדיד.

יעקב מרגי: זה חמור.

יעקב מרגי: מיום ליום כשאני רואה את החבר'ה האקדמאים של החברה הבדואית שהגיעו לאקדמיה, וואלה, אתם חלוצים.

יעקב מרגי: אתם חוד החנית.

יעקב מרגי: בנתונים הסטטיסטיים האלה אתם חוד החנית.

יעקב מרגי: הנושא המגדרי חשוב.

יעקב מרגי: טלב, מה זה הנשים עקפו אתכם ככה?

חנין זועבי: עקפו אותם אבל אין אף אישה מהערבים בנגב - - -

יעקב מרגי: מהרשימה המשותפת.

חנין זועבי: חברת הכנסת.

יעקב מרגי: אבל אני שמח שיש יותר בדואים ברשימה המשותפת.

יעקב מרגי: השתלטו עליכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לקיים את הדיון, מייד נותן לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: לסירוגין, אורח, חבר כנסת.

יעקב מרגי: אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב ראש, תודה לחבריי, חברי הכנסת שיזמו את הדיון, יוסי, מאיר.

סעיד אלחרומי: אני מסכים לרוב הדברים שאמר מאיר כהן בנושא השילוב, בנושא שהפעולה שלנו צריכה להיות לכלל תושבי הנגב ללא הבדל בין יהודים, ערבים ובין ישובים שונים, אבל הצורך במכללה בנגב, ברהט בפרט, הוא צורך מיידי.

סעיד אלחרומי: אני לא רוצה כאן לפרוס את כל הנתונים של החבר'ה מהמגזר שלומדים גם בשטחים וגם בחוץ לארץ, אלפים.

סעיד אלחרומי: המכללות בנגב ואוניברסיטת בן גוריון לא נותנים את המענה, ולא מהכיוון של הפוליטיזציה.

סעיד אלחרומי: אני לא רוצה להוביל את זה למקום של פוליטיזציה.

סעיד אלחרומי: לא רוצה את הכיוון הזה ולכן מבחינה נורמטיבית, מבחינת צורך מיידי חייבים להתחיל במהלך של הקמת מכללה שתתפתח לעתיד, גם לאוניברסיטה ובפרט ברהט, ואני מחדד את הנקודה הזאת.

סעיד אלחרומי: אין לי ספק, והייתי מצפה מהתשובה של המל"ג.

סעיד אלחרומי: ברגע שזרוע ממשלתית היא הנציג בוועדה הבין-משרדית שקיימת לבחון את הנושא הזה, זאת התוצאה.

סעיד אלחרומי: יש בין ראשי הרשויות אנשים אקדמאיים.

סעיד אלחרומי: יש את ד"ר מוחמד אל נברי עם פוסט דוקטורט בכימיה.

סעיד אלחרומי: יכולתם להזמין אותו להציג את העמדה של המגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: יש את ד"ר עאמר אלהוזייל שיושב כאן.

סעיד אלחרומי: הוא סגן וממלא מקום ראש עיריית רהט.

סעיד אלחרומי: יכולתם להזמין אותו להזמין את העמדה של המגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: אני אומר גם כיושב ראש ועדת ההיגוי העליונה של האזרחים הבדואים בנגב, הזרוע הממשלתית לא יכולה להיות תחליף לנבחרי ציבור בכל סוגיה שתידון בנושא הבדואים.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר עאמר אלהוזייל, בבקשה.

<עאמר אלהוזייל: שלום לכולם, אני מודה לכם על ההזמנה לדיון החשוב הזה.

<עאמר אלהוזייל: הקמת מכללה, למעשה היא על סדר יומה של עיריית רהט משנת 2000.

<עאמר אלהוזייל: יש שטח של 75 דונם, מאושר סטטוטורית בעידן הנגב ויש תוכניות מוכנות להקמת המכללה ואפילו אומדנים להקמת המכללה.

<עאמר אלהוזייל: המכללה אמורה להיות באזור התעסוקה המשותף בינינו לבני שמעון ללהבים, והיא אמורה להיות מכללה רב תרבותית שילמדו בה יהודים וערבים.

<עאמר אלהוזייל: מאז אישור השטח הסטטוטורי, בהכנת התוכניות, אנחנו הגענו להסכם עם אוניברסיטת בן גוריון לתת לנו חסות למכללה הזו.

<עאמר אלהוזייל: הגענו להסכם עם מכללת אחוה וספיר שהם גם שותפים להקמת המכללה הזו.

<עאמר אלהוזייל: התפשרנו מהחלום להיות מכללה בבת אחת, עצמאית, למכללה שתתחיל בשנתיים ובשנה השלישית ימשיכו שם - - -

יעקב מרגי: עם התנאים של האוניברסיטה ושל המכללות האחרות.

<עאמר אלהוזייל: כן.

<עאמר אלהוזייל: הגשנו את התוכניות לות"ת ולמל"ג.

<עאמר אלהוזייל: שפרה וכולם עודדו את המגמה, כולל הגברת שיושבת כאן.

<עאמר אלהוזייל: משום מה בשלב כלשהו הכול נסוג מהחלום הזה, הכול נסוג מהרעיון ומתחילים לקבור אותו.

<עאמר אלהוזייל: אנחנו בעיריית רהט, אנחנו במגזר הערבי בכלל, חושבים שצריך להקים מכללה אקדמית בתאום עם מוסדות ההשכלה הגבוהה על פי ההסכמים שהגענו איתם.

<עאמר אלהוזייל: למה לסגת אחורה ולמה לא להתקדם?

<עאמר אלהוזייל: מאחר ויש לנו פוטנציאל אדיר של סטודנטים וסטודנטיות.

<עאמר אלהוזייל: רק בטווח של שמונה שנים אחוז בוגרי תואר B.A משכבת גיל 25-53, עלה מ-2.3% ל-9% ועדיין יש נהירה להשכלה הגבוהה.

<עאמר אלהוזייל: אף מוסד אקדמי ישראלי בדרום לא יכול לבנות אותו והם מודים בזה.

<עאמר אלהוזייל: היא אומרת שיש בעיה של מרצים.

<עאמר אלהוזייל: אדוני היושב ראש, זה לא נכון.

<עאמר אלהוזייל: נעשה גם מבחן ברמה הזו.

<עאמר אלהוזייל: יו"ר ועדת ההיגוי להכנת התוכנית המקצועית של המכללה הזו, גורי זילכה, הוא היה סמנכ"ל של הות"ת בהקשר הזה והוא גם הכין בהקשר של האם יש זמינות של מרצים או אין זמינות של מרצים, וכן הוכחנו שיש זמינות למרצים, לכן החשיבות כאן היא באמת שהוועדה הזאת כן תקבל החלטה שהתוכנית להקמת המכללה ברהט כתוכנית ברמה המחוזית בכלל צריכה לקום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סלימאן אלטלקאת, בבקשה.

<סלימאן אלטלקאת: תודה רבה.

<סלימאן אלטלקאת: קודם כול אני באמת מברך את כל הנוכחים.

<סלימאן אלטלקאת: אני מודה ליוזמים על הדיון החשוב הזה.

<סלימאן אלטלקאת: מבחינת אולי חלק מהנוכחים זה עוד דיון של ועדת החינוך, אבל מבחינתי כמי שעוסק כמעט שמונה עשרה שנים בתחום הזה, ומבחינת החברה הבדואית, זה דיון מאוד חשוב והרבה מאוד עיניים נשואות לדיון הזה.

<סלימאן אלטלקאת: אני דווקא הייתי רוצה להתחיל במשהו הרבה יותר חיובי.

<סלימאן אלטלקאת: קורה משהו במגזר הבדואי בנגב, משהו מאוד יפה וכדאי דווקא להתחיל בו את השיחה הזאת, שהיום יש מודעות מאוד גבוהה בקרב הציבור הבדואי, להשכלה גבוהה כמפתח לקדמה ולהשתלבות נכונה בחברה ובשוק העבודה, בעיקר נשים.

<סלימאן אלטלקאת: הזכירו כאן אוניברסיטאות ומוסדות.

<סלימאן אלטלקאת: אני רוצה דווקא לברך על זה שהיום אלפים נוהרים ולומדים בכל העולם, בחו"ל, בירדן, גם בתחומי הרשות הפלשתינית, והשאלה החשובה שמתבקשת כאן, למה לא כאן?

<סלימאן אלטלקאת: למה לא בנגב?

<סלימאן אלטלקאת: למה לא בבאר שבע?

<סלימאן אלטלקאת: אני אצמצם את הדברים שלי במשפט אחד ואני אסיים בזה.

<סלימאן אלטלקאת: מכללת מרכז הנגב כמכללה שפועלת כמעט שבע עשרה שנים מול האוניברסיטה הפתוחה ומול המועצה להשכלה גבוהה, אני מניח כאן על שולחן הוועדה הצעת תוכנית למכללה קהילתית שהיא דגם קיים כמעט בכל מדינות העולם חוץ ממדינת ישראל, והיא כמו שאמרו כאן צוות המל"ג, היא באמת יכולה לתת מענה והיא יכולה להוות כדגם שאיתו נתחיל את העבודה ואת העשייה.

<סלימאן אלטלקאת: אני גם מציין כאן שיש באמת עשייה של המועצה להשכלה הגבוהה.

<סלימאן אלטלקאת: אנחנו לא מתחילים מאפס.

<סלימאן אלטלקאת: יש הרבה עשייה, אבל אנחנו רחוקים מלתת מענה הולם לאוכלוסייה הבדואית.

<סלימאן אלטלקאת: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסף עטאונה.

יוסף עטאונה: אדוני היושב ראש, אני בתחילה רוצה להודות לחברים שיזמו את הדיון הזה, החבר יוסי יונה ומאיר כהן.

יוסף עטאונה: אני חושב שהיוזמה והדיון הוא מאוד חשוב.

יוסף עטאונה: אני לא אאריך בדברים.

יוסף עטאונה: אני איש חינוך, באתי מהנגב.

יוסף עטאונה: שבע עשרה שנה הייתי במערכת החינוך.

יוסף עטאונה: קידמנו מערכות חינוך.

יוסף עטאונה: אני חושב שהגיע הזמן שבנגב תהיה מכללה עצמאית, רב תרבותית.

יוסף עטאונה: אני גם מצטרף לדרישה שזה יהיה במקום מרכזי.

יוסף עטאונה: ברהט יש את השטח, יש את הנכונות, יש את התוכנית שכבר הכינו ועבדו עליה איזה חמש עשרה שנה, שמגלגלים אותה, לכן חשוב מאוד להתמקד בתוכנית.

יוסף עטאונה: לצערי, במקום להתמקד בהקמת מכללה עצמאית ורב תרבותית לחברה הערבית בנגב, אנחנו מוצאים את תוכנית החומש ועוד תוכנית חומש, שמנסים להנגיש את ההשכלה.

יוסף עטאונה: כשאני אומר להנגיש, גם במרכאות.

יוסף עטאונה: מכללות, באוניברסיטאות קיימות, הן לא נותנות מענה למספר הסטודנטים ההולך וגדל.

יעקב מרגי: אתם אומרים במילים אחרות, אם תהיה מכללה ברהט עם אוריינטציה למגזר הבדואי, מספר הסטודנטים יגדל.

יוסף עטאונה: אני אומר לך, היום יש בחברון, יש בסח'נין, יש בג'נין, יותר מאלפיים סטודנטים - - - .

יוסף עטאונה: יש היום בנגב מודעות להשכלה.

יוסף עטאונה: יש בתי ספר בנגב, ורבים, של 30% עד 40% מהבוגרים ממשיכים להשכלה גבוהה ולכן יש צורך בהקמת מוסד עצמאי.

יוסף עטאונה: גם צריך להיות בשיתוף עם מוסדות להשכלה שנמצאים בנגב, אוניברסיטת בן גוריון, ספיר ואחוה.

יעקב מרגי: אני רוצה לתקן עוולה בעוולה.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: אם בנתונים שקיבלנו אחוז הסטודנטים שעומדים בתנאי הסף של המוסדות להשכלה גבוהה, של האקדמיה, הוא 21%, הרי המכללה שתקום בשיתוף בן גוריון, באישור המל"ג, תנאי הסף לא ישתנו.

יעקב מרגי: למה שמחברון יבואו ללמוד?

יוסף עטאונה: אני אגיד לך, תנאי הסף קודם כול היום בהתקדמות של מערכת החינוך בחמש השנים האחרונות, ואני אחראי על מה שאני אומר.

יוסף עטאונה: אמרתי לך בוודאות, יש בתי ספר ש-30% מהבוגרים שלהם מצטרפים לאקדמיה, גם בבאר שבע, גם בספיר וגם באחוה, ואז הם יכולים גם לעמוד בתנאי הסף שהמוסדות להשכלה גבוהה מעמידים.

יוסף עטאונה: הרי אותם תנאים הוא נמצא בסח'נין, הוא נמצא באלקסאמי והוא נמצא בחברון והוא נמצא באחוה.

יוסף עטאונה: יש היבט נוסף שזה נכון שמספר הבנות והנשים הלומדות הולך וגדל והיא פי 2 מהגברים וזה מבורך, אבל עדיין יש חלקים רבים של החברה המסורתית שלא שולחים את הבת לא לחברון, לא לסח'נין והוא רוצה לשלוח לרהט.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ג'בארין.

יוסף ג'בארין: הפניה שלי לאנשי המקצוע בעיקר במל"ג ואולי גם במשרד החינוך.

יוסף ג'בארין: זוהי שאלה מקצועית, היא לא שאלה פוליטית.

יוסף ג'בארין: בנגב קיימות מורכבויות שרק אנשי מקצוע יכולים לעזור לנו לגבש הצעת מדיניות ראויה, ואני אומר לכם שכיום יש לנו מספיק אנשי מקצוע שחוקרים את הנושאים הללו וחיים אותם, שיכולים באמת לתת לנו תשובה.

יוסף ג'בארין: פרופ' אסמאעיל אבו-סעד הוא אחד מהם.

יוסף ג'בארין: קיימים הרבה מרצים, אבו רביעה ואחרים.

יוסף ג'בארין: בנוסף להנהגה הפוליטית והמקומית ביישובים, אני חושב לקבל החלטה כזאת צריך לשבת ישיבת עבודה עם האנשים הללו ולשמוע מה הם אומרים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהם אומרים לכם שמכללה קהילתית זאת התשובה הראויה וזה מה שיעשה את ההבדל.

יוסף ג'בארין: אני רואה אותך אומרת לא.

יוסף ג'בארין: אולי הגיע הזמן עם התכתיבים שבאים מלמעלה ואם שומעים את האוכלוסייה, מה היא אומרת - - -

יעקב מרגי: היא לא הממסד.

יוסף ג'בארין: אני לא פניתי אליה כממסד.

יעקב מרגי: היא בניגוד עניינים איתך כרגע.

יוסף ג'בארין: זה לא סותר שכל מכללה, אחוה, ספיר וכולם יעשו תוכניות מיוחדות, אבל השינוי לא יהיה אם לא יתבצע אותו מהלך שתהיה מכללה שיש לה אופי קהילתי.

יעקב מרגי: תודה יוסוף.

יעקב מרגי: המסר הועבר.

יעקב מרגי: אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב ראש, ולחברי הכנסת המציעים, בראשם פרופ' יוסי יונה על הנושא החשוב הזה.

טלב אבו עראר: אני שמח מאוד שהמל"ג סוף סוף הגיע למסקנה שיש צורך בהקמת מכללה אקדמית למגזר הבדואי.

טלב אבו עראר: הרי אלפי סטודנטים בדואים נודדים לצפון או לספיר או לשטחים או לחו"ל.

טלב אבו עראר: לא כי אהבו את זה או תחביב בשבילם שהם יעברו למקום אחר, אלא עומדים בפניהם חסמים.

טלב אבו עראר: לדעת כולם, למרות החסמים, למרות היעדר המשאבים התקציבים, כל מה שעומד בפניהם, אבל יש לנו את האחוז הגדול בנגב לפחות, בין המצטיינים בכל התחומים, לפחות ביישוב ערערה בנגב.

טלב אבו עראר: יש שישים או שבעים רופאים רק בערערה.

טלב אבו עראר: בנגב יש לנו מאות רופאים, אנשים משכילים.

טלב אבו עראר: אני רוצה להתייחס לוועדה הבין-משרדית.

טלב אבו עראר: אני לא יודע מה הקשר בין ההשכלה ובין מה שאנחנו מבקשים בתחום החינוך לבין הכנסתו של משרד החקלאות.

יעקב מרגי: המינהלת.

טלב אבו עראר: היא אמרה משרד החקלאות, גם אורי אריאל.

יעקב מרגי: טלב אומר במילים אחרות, מקומה של המינהלת לא במשרד החקלאות, במיוחד שאורי אריאל הוא שר החקלאות.

טלב אבו עראר: בדיוק.

טלב אבו עראר: כבוד היושב ראש, אני רוצה שאנחנו נהיה כאן נבחרי ציבור מעורבים, חברי כנסת אפילו, אני אגיד לך למה, כי ראשי הרשויות, חלק מהם, כשעושים את הסיור ומעורבים בעניין הזה, חלק מהם מתנהגים כפקידים.

טלב אבו עראר: תכניסו שם חבר כנסת או שניים, בוועדה הזו.

טלב אבו עראר: לחילופין, אולי עד שתוקם המכללה הזו, ייקח לנו כמה שנים.

טלב אבו עראר: אני לא יודע מה הלו"ז.

טלב אבו עראר: לחילופין, אני מבקש להכיר במכללה הקיימת.

טלב אבו עראר: יש לנו מכללות פרטיות קיימות במגזר הבדואי.

טלב אבו עראר: אם באמת זה ייקח שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, יש לנו מכללות קיימות.

טלב אבו עראר: לבחור אחת מהן ולהכיר בה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גם זו הצעה.

יעקב מרגי: חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: קודם כול אני רוצה להוציא מה אנחנו לא רוצים בכלל.

חנין זועבי: בשביל לצמצם את האפשרות.

יעקב מרגי: להתמקד יותר בפתרון.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים עוד מכללה שהיא תנוהל על ידי קריטריונים מסחריים, סף קבלה נמוך, סף יציאה של סטודנטים, נמוך ושיקולים מסחריים ושיקולים של עוד מכללה.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו צריכים להוציא את זה מהפטרון שלנו, כי אנחנו סובלים מרמה נמוכה של סטודנטים שהם בוגרים של המכללות האלה.

יעקב מרגי: צודקת.

יעקב מרגי: צריך להעריך שזה נאמר.

חנין זועבי: שניים, מה אנחנו לא רוצים?

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים גם מכללות כמו אחוה וספיר, ש-90% מהסטודנטים הערבים שנכנסים, נכנסים לתחומים של רב תחומי, הוראה ו-B.A כללי, שגם הם לא תורמים לא לשוק העבודה ולא תורמים להתפתחות של החברה והם גם לוקחים ממשרד החינוך 50 מיליון שקל.

יעקב מרגי: חנין, את יודעת שחברי כנסת אחרים לא יודעים כמה אפשר ליהנות ממך בוועדת החינוך, אלה שמפריעים לך בוועדות אחרות.

יעקב מרגי: יבואו לפה, ייהנו ממך.

חנין זועבי: אז אנחנו לא צריכים את זה.

חנין זועבי: אני גם פונה לד"ר עאמר.

חנין זועבי: אנחנו צריכים באמת לחשוב עם כובד ראש האם היכולת האקדמאית שלנו לפתוח מכללה אקדמאית עם צוות שהוא מוכשר.

חנין זועבי: אני לוקחת את ההצעה של מכללה קהילתית שהיא אולי תחנת ביניים.

יעקב מרגי: לתקופת זמן קצובה.

חנין זועבי: מכללה שהיא מן להרחיב את התוכנית של מכינה, לחזק את בוגרי החינוך העל יסודי ושלב ביניים בין התיכון לבין האקדמיה.

חנין זועבי: לחשוב בכובד ראש עם תנאי סף לא כמו המכללות שהזכרתם אלא כמו אוניברסיטאות, וככה באמת לחזק את התשתית האקדמאית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אזברגה.

ג'מעה אזברגה: טוב, אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון המעניין.

ג'מעה אזברגה: אני מתחיל מאיפה שסיימה חנין.

ג'מעה אזברגה: בהחלט אני תומך בכל מה שהיא אמרה לגבי העניין.

ג'מעה אזברגה: רק אני רוצה להביע את מורת רוחי מהעניין של מינהלת הבדואים שנכנסת לכל עניין ועניין.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

ג'מעה אזברגה: זו דעה, ואנחנו חייבים להגיד את זה.

ג'מעה אזברגה: זה מרגיז.

ג'מעה אזברגה: אני מאמין שהחינוך מתחיל מאפס, מתחיל גם מהגן.

יעקב מרגי: מלידה.

ג'מעה אזברגה: מהגן ואחר כך יסודי ובית ספר תיכון.

ג'מעה אזברגה: אני אתן דוגמא פשוטה.

ג'מעה אזברגה: הייתה יוזמה של הקמת בית ספר תיכון פרטי.

ג'מעה אזברגה: 96%, כל הנתונים שהוצגו קודם זה אפילו לא קרוב לשם.

ג'מעה אזברגה: 96% הצלחה בבגרות ועם ממוצע כזה גבוה שמכניס את כולם לאוניברסיטאות, וזה איכות.

ג'מעה אזברגה: מה שאנחנו מחפשים, לא רק כמות, גם איכות.

ג'מעה אזברגה: למה אני אומר את זה?

ג'מעה אזברגה: כי יש לנו דוגמאות גדולות כמו נגיד אם אתה לוקח את מכללת אלקאסמי למשל, זו הצלחה אחת לעומת מכללות אחרות שזו לא הצלחה.

יעקב מרגי: בלי שמות.

יעקב מרגי: יהיה דיון מיוחד על זה.

ג'מעה אזברגה: לגבי כוח האדם שהציגה גבירתי, מרב ושגיא.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה לא כל כך מדויק.

ג'מעה אזברגה: הנתונים והמציאות אחרת.

ג'מעה אזברגה: ככה אוניברסיטת בן גוריון.

ג'מעה אזברגה: אני אומר לך, יושבי ראש חוג, מרצים הרבה מתוך המגזר הערבי בדרום, זאת אומרת יש כוח אדם.

ג'מעה אזברגה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: אני מצטרף לשני דברים, אחד, מה שאומר חברי יוסף ג'בארין, שיש לנו אנשי מקצוע שיכולים באמת לעשות איזה מחקר.

מסעוד גנאים: המחקר הזה יהיה מחקר מקצועי ולדעת מה באמת אנחנו צריכים בנגב לאחינו הערבים הבדואים שם.

מסעוד גנאים: זה אחד.

מסעוד גנאים: שניים, אני עם העניין של האיכות.

מסעוד גנאים: הכוונה, אנחנו לא רוצים כמות.

מסעוד גנאים: כמות, אתם יודעים, יש לנו אחד עשרה אלף מורות ומורים שמחכות ומחכים למשרה.

יעקב מרגי: לא רוצים תעשיית תארים.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים גם איכות, לכן אני עם ההצעה של המכללה הקהילתית אבל שלא תפגע גם באיכות, כי גם אנחנו רוצים שהבוגרים שלנו יהיו ראויים ולא פחות מהאחרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

יעקב מרגי: זחאלקה, אחרון חברי הכנסת, ואחר כך ניתן לאחוה, ונסכם.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, אני רוצה לתת מבט כללי.

ג'מאל זחאלקה: אתה בוודאי מכיר את האמרה, אני לא יודע מי אמר אותה, "היזהרו בבני עניים כי מהם תצא תורה".

ג'מאל זחאלקה: מה זה אומר?

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו מיישמים את זה באמת, צריך ללכת על כך שציונים זה דבר יחסי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם תיקח כיתה בבית ספר הכי גרוע בארץ, עשרת התלמידים המצטיינים בכיתה הזאת - - -

יעקב מרגי: שמעתי את ההרצאה הזו שלך כבר כמה פעמים.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

ג'מאל זחאלקה: כי פה קבור הכלב ופה עצם העניין.

ג'מאל זחאלקה: תיקח את עשרת התלמידים בבית ספר הכי טוב בעולם, הפוטנציאל של עשרת האלה ועשרת האלה הוא אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: תביאו אותם למבחן סף באוניברסיטה.

ג'מאל זחאלקה: כל העשרה בני העניים, הדפוקים, לא יכנסו, ועשרת האחרים מבית הספר, הם יכנסו.

ג'מאל זחאלקה: מה זה אומר?

ג'מאל זחאלקה: נעשה ניסיון וצריך לחשוב עליו, ואני קורא, אסור ששערי האקדמיה יהיו רק דלת אחת.

ג'מאל זחאלקה: זה טוטליטריזם, זה דבר אנטי דמוקרטי שתהיה דלת אחת להיכנס לאוניברסיטה או לכל מכללה.

ג'מאל זחאלקה: צריך עוד דלתות.

ג'מאל זחאלקה: אחת הדלתות, הניסוי המדהים, אני לא יודע למה מתעלמים ממנו, שנעשה באוניברסיטת תל אביב, שלקחו תלמידים שלא התקבלו לאוניברסיטה בכלל והכניסו אותם לפקולטה למשפטים, בהתחלה חמישה, אחר כך עשרה, אחר כך עשרים, אבל המעלה שלהם, שהם לא נכנסו לאוניברסיטה, הבגרות שלהם לא התאימה, הפסיכומטרי לא התאים, שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: הם הטובים ביותר בכיתות שלהם בבית הספר שלהם.

ג'מאל זחאלקה: בהצלחה אדירה.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

ג'מאל זחאלקה: הממוצע שלהם היה יותר גדול, לכן צריך לחשוב על האזרחים הערבים בנגב במבט הזה שהם נמצאים במצב של הזנחה, של דיכוי ולתת אפשרות לטובים.

ג'מאל זחאלקה: הערה אחת, דוגמא.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת טלב א-סאנע נרשם לבית ספר אורתודוכסי בחיפה.

ג'מאל זחאלקה: הוא נכשל בבחינות הכניסה.

ג'מאל זחאלקה: חנא אבו חנא, מנהל בית הספר האגדי שעדיין חי, אמר, אני רוצה אותו.

ג'מאל זחאלקה: אמרו לו, הוא נכשל.

ג'מאל זחאלקה: אמר, אבל הוא הטוב בכיתה שלו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ראינו מה יצא מטלב א-סאנע אחר כך, עורך דין מצליח וגם חבר כנסת לא רע.

חנין זועבי: אז הגדרה גמישה של איכות.

יעקב מרגי: על הדרך, גם הוא סיפר לנו שהוא מכיר את השירים של להקת כוורת.

ג'מאל זחאלקה: "פה עצם העניין".

יעקב מרגי: בבקשה גבירתי, בקצרה.

<אסתר גרובגלד: שמי אסתר גרובגלד, אני מנכ"לית מכללה אחוה.

<אסתר גרובגלד: אני לא פוליטיקאית ואני הולכת לשורה התחתונה.

<אסתר גרובגלד: שאלת האם להקים מכללה נוספת בנגב.

<אסתר גרובגלד: אז אני מדענית.

<אסתר גרובגלד: כששואלים אותי שאלה, אני חושבת מה המטרה.

<אסתר גרובגלד: השאלה שלי, האם אנחנו רוצים שילוב או האם אנחנו רוצים פירוד.

<אסתר גרובגלד: אם אנחנו רוצים שילוב של החברה הבדואית בחברה הישראלית, אז התשובה ברורה ואתה לא צריך דיון לטעמי.

<אסתר גרובגלד: אם אנחנו רוצים פירוד, אז גם התשובה ברורה ובואו נקים מכללה.

<אסתר גרובגלד: באחוה יש לנו 30% של סטודנטים מהמגזר הבדואי.

<אסתר גרובגלד: אני, מעבר להיות מנכ"לית, אני גם ד"ר לכימיה, מלמדת כימיה.

<אסתר גרובגלד: שנה א' אני מלמדת בכיתה במדעי החיים, לא חינוך.

<אסתר גרובגלד: כאילו זה כבר סטיגמה.

<אסתר גרובגלד: בשנה א' יש במדעי החיים מעל 50% מהמגזר הבדואי.

<אסתר גרובגלד: שנה א' הם יושבים לי ככה, שתי קבוצות.

<אסתר גרובגלד: אני נכנסת, מימין, לא יודעת למה, מימין הבדואים - - -

יעקב מרגי: ככה זה גם בחברה הישראלית, דתיים, חילוניים.

<אסתר גרובגלד: יש להם מעבדות משותפות, יש להם תרגילים משותפים.

<אסתר גרובגלד: אין להם ברירה.

<אסתר גרובגלד: שנה ג' הם מתערבבים.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם, גבירתי.

<אסתר גרובגלד: לא, זאת שאלה חשובה.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

<אסתר גרובגלד: אני חושבת שצריך שילוב ואם אנחנו רוצים שילוב, אי אפשר לעשות אותו על ידי פירוד.

יעקב מרגי: רבותיי, אני אגיד לכם, שילוב אנחנו רוצים ושילוב מתקיים קודם כול בהעלאת אחוז הזכאים ותנאי הסף למעל 50%, כי חלקם בחברה הישראלית, כמו בחברה היהודית ולשם אנחנו חותרים, ולמצוינות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הסיכום הוא אחד, פרופ' שגיא ומרב שביב, אני מבקש את תשובת מל"ג/ות"ת להצעה שעלתה מרוב חברי הכנסת, שימצא את האפשרות האחת שאת הצעת, בשלב ביניים לתקופה שתיקבע על ידכם, על ידי מומחים של המכללה הקהילתית, שתשמור על תנאי סף גבוהים של האקדמיה, גם תחזק את מערכת החינוך, גם תיתן שער כניסה לאקדמיה.

יעקב מרגי: תוך 45 יום תשובה.

<שפרה שגיא: המל"ג כבר הכריע.

יעקב מרגי: אני קורא למל"ג להתכנס ולקבל החלטה לאור הדברים שנאמרו כאן.

יעקב מרגי: תביאו בפניהם את הדברים.

יעקב מרגי: אני מבקש מהמל"ג שיתכנס שוב לדיון חוזר ויקבל החלטה נוספת.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.