ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 267, 2018-01-04 10:30

אברהם נגוסה: שלום לכולם, בוקר טוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מודים לחברת אלתא, למנכ"ל ולצוות כולו, שקיבלתם אותנו, תודה.

אברהם נגוסה: אדוני, המנכ"ל של אלתא וגם הסמנכ"ל של התעשייה האווירית, אנחנו מאוד שמחים להיות פה.

אברהם נגוסה: נעשה אולי סבב בקיצור, שכל אחד יציג.

אברהם נגוסה: אני חושב שעשינו, אבל נעשה לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: אני יכול להגיד בקיצור, מצד הכנסת, שאנחנו הגענו לפה, הצוות של הוועדה, מנהלת הוועדה, דנה, וגם היועצת המשפטית, מרב תורג'מן, יגאל אמיתי הדובר וציפי המזכירה, פליסיה, העוזרת הפרלמנטרית, ישמבל וגם יוהנס וגם ירון, הם יועצים פרלמנטריים שלי.

אברהם נגוסה: כמובן רשם הפרוטוקול, מיכאל מורזוב, והעוזרת של קסניה סבטלובה, כמובן חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת ועדה.

<נסים הדס: אז אל"ף, בוקר טוב, אנחנו שמחים לארח אתכם פה, אני מקווה שתצאו מפה מאושרים ושמחים, ננסה להראות לכם פן נוסף של ארץ ישראל.

<נסים הדס: אז נציג את האנשים שמהצד שלנו.

<נסים הדס: סלבי לוי היא מנהלת משאבי אנוש באלתא, מישל טובאלי, אחראית על כל הקשרים לקהילה וכל הפעילות שאנחנו עושים במסגרת הקליטה של עובדים, היא הייתה כמה פעמים בכנסת.

<נסים הדס: אדם פלוטקין הוא העוזר, הוא לא פרלמנטרי, אבל הוא העוזר הבכיר שלי.

<נסים הדס: ואורלי, איפה אורלי?

<קריאה: אורלי תצטרף.

<נסים הדס: ורן הוא הסגן של סלבי בנושא של משאבי אנוש, ואני נסים הדס, מנכ"ל אלתא, עוד מעט 12 שנה, וגם עולה חדש, נולדתי במצרים, המשפחה המקורית היא משפחת עדס, משפחה חלבית במקור ואני נולדתי במצרים ועליתי לארץ והיינו במשפחה אריסטוקרטית במצרים, אבל כשעליתי לארץ אז היינו משפחה ענייה.

<נסים הדס: גרנו במעברה ביבנה, אחר כך גרנו בשייח' מוניס איפה שהיום אוניברסיטת תל אביב, אבל זה היה כפר ערבי.

<נסים הדס: גרנו חמש נפשות בחדר אחד, אבל דודה שלי אמרה 'אני צריכה לדאוג', שהילדים של אחותה ילמדו בבתי ספר טובים, אז היא שלחה אותנו ללמוד ברמת אביב.

<נסים הדס: אז זה היה נחשב בתי ספר טובים, אז כל החינוך קיבלנו ברמת אביב ואחרי שסיימתי את לימודי בית הספר היסודי והתיכון, בעצם בגיל 16.5 סיימתי תיכון, הלכתי לטכניון וכשהגעתי לגיל גיוס התגייסתי לעתודה.

<נסים הדס: סיימתי את הלימודים בטכניון, התגייסתי לחיל אוויר, שם שירתי כשמונה שנים וב-83' השתחררתי מחיל האוויר והגעתי לאלתא ומאז אני פה וצמחתי בסולם הדרגות עד הגיעי להיות מנכ"ל.

<נסים הדס: אני נשוי בפעם השנייה ויש לי חמישה ילדים מהאישה הראשונה ו-20 נכדים מהילדים, שתי בנות חרדיות, אחת גרה בתל ציון, אחת גרה בקרית ספר, חרדיות, והנכדה הגדולה שלי, בעזרת ה', הולכת להפוך אותי להיות סבא רבא.

<נסים הדס: אני הייתי סבא בגיל 42.

<נסים הדס: סבא צעיר.

<נסים הדס: אשתי השנייה היא נינה של הרב אדרת, שאני לא יודע אם - - - הרב אדרת הגדול.

<נסים הדס: הרב אדרת, הבן שלו זה הסבא של אשתי והגיס שלו זה היה הרב קוק הגדול, יצחק הכהן קוק.

<נסים הדס: סבא של אשתי, היה לו נכס בנווה צדק של 1,000 מטר מרובע והוא לא העביר את זה בירושה לילדיו, ילדיו זה היה אבא של אשתי, והוא החליט לתרום את זה לצדקה והוקמה עמותה שנקראת עמותת 'אוצר חסד'.

<ירון סבח: בבת ים.

<נסים הדס: לא, בנווה צדק.

<ירון סבח: הבן של אדרת קנה את האדמות הראשונות של בת ים.

<נסים הדס: יכול להיות, אבל הוא קנה בנווה צדק ואני, באישור הדירקטוריון שלי, מנהל את העמותה הזאת, יושב ראש העמותה, עמותה שמתעסקת בעשיית חסד.

<נסים הדס: היא בתחילת הדרך, אבל העמותה הייתה בהתחלה אגודה עות'מנית והיא כמעט נמחקה והיום היא עמותה פעילה, אז הגיס של הרב קוק הגדול בנה אגודה עות'מנית שהפכה ברבות הימים לעמותה ואני יושב ראש העמותה.

<נסים הדס: אז זה הרקע האישי שלי, וברשותכם, אם יש לכם שאלות, אם לא, אז אנחנו נמשיך להצגה של היום.

<נסים הדס: רקע היסטורי על אלתא ואחר כך נראה לכם מה המצב של אלתא היום.

<נסים הדס: אלתא היא חברה ביטחונית ששייכת לתעשייה האווירית, חברת בת של התעשייה האווירית.

<נסים הדס: היא הוקמה לפני 50 שנה והרקע להקמה של אלתא לפני 50 שנה זה היה האירועים שהיו במלחמת ששת הימים.

<נסים הדס: תוצאה של מלחמת ששת הייתה שמדינת ישראל חטפה אמברגו מהצרפתים, עדיין הסיוע, מערכות הנשק באופן מסיבי לא היו מהאמריקאים, איך שזה היום, ובעצם מדינת ישראל, ממשלת ישראל החליטה לפתח תעשייה ביטחונית בארץ והבוסט הרציני, נקודת המפנה של התעשייה הביטחונית בארץ הייתה תוצאה של מלחמת ששת הימים והתעשייה האווירית נכנסה לפיתוח מטוס הכפיר, זה מטוס דומה למטוס המיראז' שהיה בשירות מבצעי בצה"ל ואלתא, כחברה ביטחונית, הוקמה לתת את הפתרונות של האלקטרוניקה למערכות האלה וזה היה התחלה של אלתא.

<נסים הדס: אנחנו התחלנו את דרכנו במרחב של התעשייה האווירית בלוד וב-69' עברנו לאשדוד מתוך תפיסת העולם של ממשלת ישראל לקדם את הספר ואז אשדוד הייתה ספר, קראו לה בכלל אשדוד ים.

<נסים הדס: וככה זה היה ההתחלה שלנו.

<נסים הדס: כשהגענו לפה לאשדוד אז כל המתחם, כשתסתובבו בהמשך, היה חולות, היה פה עץ שקמים של כמה מאות שנים וככה אלתא התחילה וגדלה, היום אנחנו נמצאים על שטח של 120 דונם עם בערך 140,000 מטר מרובע בנוי.

<נסים הדס: ואלתא היום היא חברה עסקית בינלאומית שמתעסקת במערכות דיפנס.

<נסים הדס: מחזור המכירות של אלתא של 2016 הוא למעלה ממיליארד דולר.

<נסים הדס: למה חברה ישראלית שמה את המספרים שלה בדולרים?

<נסים הדס: הסיבה היא ש-85% מהכספים שאנחנו מקבלים, מהמחזור שלנו, בא מיצוא.

<נסים הדס: אז חברה שהוקמה לצרכי מתן מענה לביטחון מדינת ישראל, עיקר הכסף שלה היום מגיע מיצוא ואנחנו נראה שהיצוא הזה גם תורם לבטחון המדינה ונבין איך זה נעשה.

<נסים הדס: אנחנו חברה שנמצאת ב-71 מדינות בעולם, גם במזרח, גם במערב ובצפון ובדרום ובהמשך נראה מי הלקוחות העיקריים שלה.

<נסים הדס: יש לנו שישה מפעלים, זה שישה אורגנים בתוך הארגון הזה שנקרא אלתא ולאחרונה יש פה, כתוב פה סייבר, לאחרונה הקמנו מפעל חדש, זה מפעל הסייבר.

<נסים הדס: נושא הסייבר הוא נושא שנמצא בכותרות ומהווה איום על כל מערכת אלקטרונית ואנחנו מספקים פתרונות הגנתיים ומודיעיניים בנושא הסייבר, אנחנו לא מספקים פתרונות התקפיים, שזה בדרך כלל באופן פורמלי אסור.

<נסים הדס: אז הקמנו את המפעל הזה ואני רוצה לעבור ככה בזריזות, להראות לכם מה תעודת הזהות של אלתא בהיבט העסקי ואחר כך נדבר על החזון ועל הערכים של החברה.

<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו נמצאים במיליארד דולר מחזור לשנה, זה ההיקף.

<נסים הדס: אנחנו רוצים בעשור הקרוב אפילו כמעט להכפיל את המכירות האלה ונדבר על איך אנחנו עושים את זה.

<נסים הדס: אנחנו חברה רווחית לאורך כל השנים, מעל 70-80 מיליון דולר רווח לשנה.

<נסים הדס: ב-2017 עוד התוצאות לא סוכמו, אבל אנחנו נגדל ברווח.

<נסים הדס: מה שחשוב להגיד זה אחוזי הרווח.

<נסים הדס: ממוצע של רווח של תעשייה ביטחונית זה 4%-5%, אנחנו נמצאים בעשירון העליון באחוזים של התעשיות הביטחוניות בעולם, לא רק בישראל, למרות היותנו חברה ממשלתית שבסך הכול בחברה ממשלתית יש מגבלות על גובה השכר שאתה יכול לתת, מגבלות על כמות הבונוסים שאתה יכול לחלק, מגבלות על כמות העובדים שאתה יכול לפטר, יש הרבה מאוד מגבלות, למרות כל זה זו חברה שמרוויחה לא פחות מחברות ציבוריות ופרטיות, בארץ ובעולם.

<נסים הדס: הסיבה שזה חלק מהדנ"א של הארגון זה שבגלל שאנחנו מוכרים, העסקים שלנו הם 85% ביצוא, אז אם אנחנו לא נצטיין עסקית לא נוכל לשרוד בשוק היצוא.

<נסים הדס: מדינת ישראל, שהיא מזמינה מאיתנו 15%, לא תוכל לפצות על ה-85% שאנחנו לא נקבל חלילה משוק היצוא ולכן אנחנו חייבים להצטיין בשוק היצוא ולהיות רווחיים ולהיות אטרקטיביים.

<נסים הדס: יש לנו בבנק למעלה מ-300 מיליון דולר כסף שלנו.

<נסים הדס: אנחנו חברה שלא לוקחת הלוואות, לא ממנפת, כל ההון העצמי שלנו זה מרווחים שאנחנו עשינו.

<נסים הדס: כמובן שמשלמים דיבידנד לממשלה, 50% אנחנו מעבירים דיבידנד לממשלה, מעבירים את זה דרך תעשייה אווירית, אבל 50% אנחנו משלמים.

<נסים הדס: אני רוצה לתת לכם איך אלתא נתפסת בעולם.

<נסים הדס: יש קו עסקים שקוראים לו מטוסי משימה.

<נסים הדס: מה זה מטוס משימה?

<נסים הדס: אנחנו נראה בהמשך שאנחנו מתעסקים במערכות מודיעין.

<נסים הדס: מערכות מודיעין, כולנו יודעים שמסתובבים בארץ ובדרך כלל מערכות ההאזנה, מערכות מכ"מים, שמים אותם על ההרים, על פסגות ההרים, כי הם צריכים לראות רחוק, אז מטוס זה הר יותר גבוה מכל הר שקיים במדינה, זה אחת, שתיים, מטוס הוא גם הר שאפשר לנייד אותו, ובעולם יש ארבע קטגוריות של מטוסי משימה.

<נסים הדס: זה מטפל במטרות אווירות, זה מטפל בהאזנות לסיגנלים שהאויב משדר, זה מטפל במטרות ימיות, זה מטפל במטרות קרקעיות.

<נסים הדס: ארבע קטגוריות.

<נסים הדס: אין חברה באירופה שעושה כזה דבר, אין.

<נסים הדס: האיטלקים קנו מאיתנו מטוסים כאלה.

<נסים הדס: צריך להבין, כזה מטוס בממוצע לעסקה עולה 200 עד 500 מיליון דולר.

<נסים הדס: אנחנו אחראים לכל הפתרון, אנחנו לוקחים מטוס, שאנחנו לא מייצרים אותו, מתאימים אותו, שמים בו את המערכות ומספקים אותו ללקוח.

<נסים הדס: מה שאפשר לראות פה זה שמי שנמצא בשוק הזה זה הענקים בארצות הברית, חברת בואינג, חברה שעושה מחזור של 100 מיליארד דולר בשנה, חברת לוקהיד מרטין, חברת לוקהיד מרטין זו החברה שמייצרת את ה-JSF, זאת אומרת אלה חברות הענק והם נמצאים בשוק הזה, מה שאנחנו נמצאים בכל הקטגוריות של השוק.

<נסים הדס: זה מאוד מאוד מייחד אותנו.

<נסים הדס: זה קו אחד.

<נסים הדס: דבר שני זה מערכות מכ"ם.

<נסים הדס: מה זה מה זה מכ"ם?

<נסים הדס: מכ"ם זה אלמנט שמגלה את האובייקטים שנמצאים, או באוויר או בקרקע.

<נסים הדס: אני אתן לכם דוגמה, מכ"ם של כיפת ברזל זה המכ"ם שמגלה את כל הרקטות, הטילים שנורים לכיוון מדינת ישראל והוא בעצם מהווה את שכבת ההגנה בפני הטיל.

<נסים הדס: זו דוגמה של מכ"ם.

<נסים הדס: יש כמה סוגי מכ"ם, אחת, לפי הפלטפורמה שלוקחת אותו ולפי האיום.

<נסים הדס: אז זו קטגוריה מקצועית, אבל מה שאפשר לראות זה מכ"מים טקטיים, מה זה מכ"מים טקטיים?

<נסים הדס: זה מכ"מים קטנים ששומרים על גבולות.

<נסים הדס: אתה שם את המכ"ם על הגבול, הוא מגלה ניסיונות חדירה, הוא מגלה רכבים, אז המכ"מים הטקטיים האלה נמכרו לצה"ל וגם מגנים על גבולות אמריקה, ארצות הברית.

<נסים הדס: היום מכ"מים שלנו נמצאים על הגבולות, בין גבול ארצות הברית למקסיקו.

<נסים הדס: זכינו לאחרונה, גם שומעים בתקשורת את נושא הקיר שטראמפ רוצה לבנות, אז חברה שלנו בארצות הברית הולכת להיות חלק מהבנייה של הקיר.

קסניה סבטלובה: אבל מי משלם?

<נסים הדס: האמריקאים.

<נסים הדס: לא אכפת לי איך הכסף מגיע, אבל בסוף זה בא מבנק אמריקאי.

קסניה סבטלובה: זו שאלה פוליטית.

<נסים הדס: ברור.

<נסים הדס: מכ"מים, הגנה אווירית, מכ"מים שלנו זה חלק ממערכת כיפת ברזל.

<נסים הדס: שתבינו רגע מה זה כיפת ברזל, כיפת ברזל, העדנה שלה הגיעה ב'צוק איתן'.

<נסים הדס: כמות הטילים שנורו לכיוון ישראל ב-50 ימי לחימה של 'צוק איתן' יותר גבוהה מכמות הטילים שנורו על לונדון בכל מלחמת העולם השנייה.

<נסים הדס: המכ"ם גילה את כולם, ידע לחשב מאיפה הם יצאו ולאן הם הולכים לפגוע ועל סמך החיזוי איפה הוא הולך לפגוע הוא החליט באיזה אזור להפעיל את המכ"ם, מערכות השליטה והבקרה החליטו באיזה אזור להפעיל את ההתראה, מה שקוראים צבע אדום, ואם הוא הולך ליפול באזור שדורש הגנה גם יירטו אותו על ידי הטיל של כיפת ברזל.

<נסים הדס: אי אפשר לתאר מה היה קורה במדינת ישראל אילו לא הייתה כיפת ברזל.

<נסים הדס: כמות הטילים שנורו והפגיעות בנפש וברכוש היו שמים את מדינת ישראל בסיטואציה שממשלת ישראל הייתה נאלצת להגיב תגובה הרבה יותר חריפה שהדבר הזה היה גורם לנפגעים, גם בצד שלנו וגם נפגעים בצד שלהם.

<נסים הדס: זאת אומרת הפעילות היבשתית הייתה פעילות מידתית והממשלה, היה לה את החופש להחליט.

<נסים הדס: בראייה הזאת מערכת כיפת ברזל הפכה להיות מערכת אסטרטגית והמכ"ם שלנו הוא חלק מהמערכת הזו.

<נסים הדס: בקיצור, יש לנו מכ"מים בכל האפליקציות.

<נסים הדס: זאת החברה היחידה בעולם, כוכב גדול זה אומר שאנחנו בשכבה המובילה.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות פה חברות אחרות בעולם.

<נסים הדס: אז יש לנו מכ"מים טקטיים ומכ"מי הגנה אווירית, נמצאים בכל הספיין של המכ"מים, אנחנו חברה מספר שלוש בגודלה בעולם במכירות מכ"ם ויחסית לגודל האוכלוסייה, יחסית לגודל המדינה, יחסית לגודל אשדוד, יחסית לכמות העובדים והעובדות אנחנו מספר אחת.

<קריאה: אתם מעסיקים לא רק מאשדוד.

<נסים הדס: הדבר האחרון, זו חברת הייטק, כמות העובדים שלנו, 70% זה מהנדסים ואקדמאים ושניגע בסוגיות העלייה, אנחנו קולטים מהנדסים מהאוכלוסייה האתיופית, מהעלייה הרוסית, בתחומי ההייטק.

<נסים הדס: אנחנו מאוד מאוד גאים, מאוד מאוד גאים, שיש לנו משהו כמו 30 אקדמאים אתיופים.

<נסים הדס: אנחנו עשינו עבודה מאוד ממוקדת על מנת לקלוט מהאוכלוסייה הזאת.

<נסים הדס: אנחנו לא עשינו להם שום חסד, לקחנו אותם, חינכנו אותם, בדקנו אותם, קלטנו מהנדסים, עורכי דין.

<נסים הדס: יש לנו סיפור של אתיופי - - -

<קריאה: אחר כך, אל תגלה.

<נסים הדס: אז תראו את המגוון.

<קריאה: האמת, כל מי שאנחנו מביאים לפה זה סיפור מיוחד.

<נסים הדס: הבנתם מה זה אלתא בקליפת האגוז, עכשיו בואו נראה מה החזון של החברה.

<נסים הדס: החזון של החברה, כל ארגון, אני טוען שהוא צריך שיהיה לו חזון.

<נסים הדס: חזון זה איזה שהוא כוכב צפון, עמוד האש, שמנחה את האסטרטגיה של החברה.

<נסים הדס: אז קודם כל אנחנו רוצים להגיד, אנחנו חוליה במימוש החזון הציוני.

<נסים הדס: זה לא מתביישים, שמים את זה, תולים את זה בכל המקומות, עובדים מכירים, חוליה במימוש הציונות.

<נסים הדס: מתעסקים במערכות מודיעין, מההצגה הפשוטה רואים שאנחנו בעצם מתעסקים במערכות מודיעין, מובילים בעולם על בסיס של מצוינות עסקית.

<נסים הדס: הנושא של ההצטיינות העסקית זה חלק מהדנ"א שלנו ותמיד יש תחושה שחברה ממשלתית וסיפורים שקוראים בעיתונות עם תעשייה אווירית וסיפורי שחיתויות, אנחנו בעניין הזה, תודה לאל, נקיים לחלוטין.

<נסים הדס: אנחנו חברה שמרוויחה בגאווה ותורמת את הדיבידנד למדינה ועובדים שלנו, תיכף תראו, מאוד מאוד מסורים לחברה למרות שהם לא מקבלים את כל הפיצוי שהם היו יכולים לקבל בחברה פרטית.

<נסים הדס: בעצם אנחנו בסוף תורמים לביטחון ולכלכלה של מדינת ישראל.

<נסים הדס: כל מה שמערכת הביטחון יכולה לקנות מאיתנו היא קונה מאיתנו, היא לא מחפשת פתרונות בחו"ל.

<נסים הדס: כלכלה, הייצור, מוכרים בעולם ומביאים כסף למדינה ומייצרים מקומות עבודה.

<נסים הדס: היצוא גם תורם לביטחון כי אם אני לוקח בתור דוגמה את מכ"ם כיפת ברזל, אנחנו מוכרים אותו למערכת הביטחון ובערך פי ארבעה, פי חמישה, מייצאים אותו.

<נסים הדס: מה זה נותן לנו?

<נסים הדס: שהתשתיות והיכולת ואבני הבניין, מי שמזמין אותם זה היצוא וצה"ל נהנה מהתשתית הזאת ולא לחינם באירוע של 'צוק איתן' התחלנו לפרוס תוך כדי לחימה מספר סוללות לא קטן.

<נסים הדס: אז אני אומר, פעילות היצוא, זה תורם לביטחון כמעט בצמידות ישירה, לא במובן זה שאנחנו מגדילים את ה-VDP ולמדינת ישראל יש יותר כסף ואז היא קונה יותר ביטחון, לא, אנחנו ברמה למטה, ממש למטה, שצה"ל נהנה מזה שהתשתיות שלנו מוחזקות בעיקר על ידי יצוא, מייצרים מערכות.

<נסים הדס: מן הידועות שלמשל מכ"ם סיור ימי שלנו סייע לפני למעלה בעשור בלכידה של האונייה קארין איי.

<נסים הדס: אז המכ"ם הזה פותח על חשבון היצוא, צה"ל נהנה מזה וכמובן שיש עוד דברים שלא המקום פה להרחיב.

<נסים הדס: אז קודם כל יש לנו פה כל מיני נקודות ציון של תולדות העם היהודי וזה מההיסטוריה ואחר כך המשך של נקודות ציון של תולדות הציונות.

<נסים הדס: ניסינו לשים את הדברים המשמעותיים בעינינו.

<נסים הדס: החברה מתעסקת בארבעה רבדים, יש לנו טכנולוגיות בסיס, יש לנו מערכות חיישנים, יש לנו מערכות מודיעין ויש לנו פתרונות על.

<נסים הדס: ויש לה ארבעה ערכים, לקוחות, חדשנות, חברה, ואנשים.

<נסים הדס: ניכנס טיפה למה יש לנו פה.

<נסים הדס: כמו שאמרתי, יש לנו ארבעה רבדים של התעסקות, ניכנס טיפה למה יש לנו פה.

<נסים הדס: כמו שאמרתי, יש לנו ארבעה רבדים של התעסקות, החל מטכנולוגיות עד פתרונות על ויש ארבעה ערכים, לקוחות, חדשנות, חברה אחת ואנשים.

<נסים הדס: ברמה של לקוחות אנחנו חברה, כמו שאמרתי, בינלאומית וזה החזון שלנו.

<נסים הדס: מה זה לקוח.

<נסים הדס: לקוח, המודעות של לתת שירות ללקוח היא מאוד חזקה בארגון כי פשוט אנחנו, מדינת ישראל, יצוא ביטחוני במדינת ישראל הוא קשה בגלל המצב הפוליטי של ישראל.

<נסים הדס: מדינות מסוימות יעדיפו לקנות מהאמריקאים או מהצרפתים או מהאנגלים מאשר לקנות מישראל ולכן אנחנו צריכים להצטיין ולא להיות כמו בתחרות במקומות מסוימות, אנחנו צריכים להיות עם יתרון מובהק על מנת לנצח ושהלקוחות יבחרו בנו, וזה גם כולל שירות לקוחות.

<נסים הדס: אז זו המשמעות של מה זה התפיסה של לקוח.

<נסים הדס: יש לנו פה כל מיני תעודות והסמכות של מכון התקנים והסמכות בינלאומיות, גם על ידי מכון תקנים ישראלי, גם בחברות בינלאומיות.

<נסים הדס: יש לנו הרבה פרסי בטחון ישראל שקיבלנו, פרסים על חשיבה יוצרת, מצוינות לאומית.

<נסים הדס: השנה קיבלנו, לפני שבוע וחצי, את דגל היופי, זה תוצאה של זכייה רצופה, 36 שנה, בחמישה כוכבים.

<נסים הדס: זכינו בפרס ראשון השנה בתחרות ארצית של כל התעשיות, מי נותן שירות לקוח וקיבלנו פרס בתחרות שנוהלה על ידי המרכז הישראלי לניהול.

<נסים הדס: אנחנו רוצים למדוד את שביעות רצון הלקוח, אנחנו שואלים אותו על ידי שאלונים שאנחנו שולחים לו והשאלונים האלה הם פר פרויקט ויש לנו עשרות רבות של פרויקטים, פה יש 100 שאלונים.

<נסים הדס: אתם רואים פה את המגמה, את ההשתפרות שקרתה בשנים האחרונות וככל שמתקרבים ל-100% אז כל חצי אחוז או כל אחוז זה קשיים, אבל אני חושב שהתפיסה של מה זה לקוח ושירות לקוח אצלנו, בלי זה אנחנו לא יודעים לשרוד, כי הלקוחות הם לא חד פעמיים, זה לא מישהו שנכנס, קונה משהו והולך, אלא זה מישהו שקונה וקונה וחוזר וקונה ואנחנו צריכים לטפח את הלקוח, כולל את הלקוח הישראלי של מערכת הביטחון שלנו.

<נסים הדס: אני אגיד משהו על הבעייתיות של השוק הבינלאומי וחשוב שתכירו את הבעייתיות והאתגרים, איפה אנחנו יכולים לקבל סיוע, אמנם לא מוועדת הקליטה, אבל מהגופים הממשלתיים.

<נסים הדס: השוק העולמי של המערכות שנקנות בעולם זה 100 מיליארד.

<נסים הדס: אנחנו, יש לנו נגישות רק ל-18 מיליארד, ותיכף נבין למה, ומתוך ה-18 אנחנו לוקחים 7% מהשוק הנגיש.

<נסים הדס: השוק הזה גדל ל-150 והשוק הנגיש שלנו הגיע ל-31.

<נסים הדס: כשמסתכלים על הנגישות בעולם, לאיפה תקציבי הביטחון בעולם הולכים, אז יש פה 25% מהתקציב שהולך למדינות ערביות, מוסלמיות, ברית המועצות לשעבר, סין.

<נסים הדס: שם אין לנו נגישות, אנחנו לא מוכרים שם מערכות ביטחוניות.

<נסים הדס: יש פה 20% שיש לנו נגישות, זה הודו, דרום קוריאה, מזרח אירופה, אפריקה, אירופה וארצות הברית.

<נסים הדס: ארצות הברית היא כמעט 50% מהשוק ברכש ביטחוני, אבל ארצות הברית, ובטח בהצהרות של טראמפ עכשיו, רוצה לקנות מארצות הברית, היא לא רוצה לקנות מחוץ לארץ.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות ש-99% ממה שהם קונים הם קונים בתוך התעשיות שלהם.

<נסים הדס: יתרה מכך, הם גם מסייעים לתעשיות שלהם למכור בכל מיני מקומות בעולם, דבר נוסף שיש, שתקציבי הסיוע הביטחוני שישראל מקבלת, יש את הסכם MOU, שהם אפשרו לנו ומאפשרים לנו היום לקחת מיליארד דולר ולהמיר את זה בשקלים ולקנות בארצות, הם בעוד ארבע-חמש שנים לא יאפשרו מיליארד ולכן נצטרך ללכת ולקנות - - - לכן הסוגיה של ארצות הברית, שהיא 50%, מחייבת אותנו להיערך לזה שתהיה לנו זרוע בארצות הברית, שתהיה לנו חברה בארצות הברית שהיא תהיה בבעלותנו, שהיא תמכור את המוצרים שלנו בשוק ארצות הברית.

<נסים הדס: ברגע שהיא תמכור את המוצרים שלנו בשוק ארצות הברית היא יכולה להביא לנו בקבלנות משנה לייצר חלק מהמוצרים, שזה ייצר גם מקומות עבודה בארץ, המכירה הזאת.

אברהם נגוסה: איך זה מסתדר עם ההכרזה של טראמפ, שצריך לקנות - - -

<נסים הדס: הוא יקנה, אם יש לך חברה אז היא קונה מהחברה שלך והחברה שלך, שהיא אמריקאית, קונה חלקים ממך כקבלן משנה, כישראלי.

אברהם נגוסה: בתוך אמריקה או פה?

<נסים הדס: פה בישראל.

<נסים הדס: אז זה ייצר את ה - - - לכן הנושא הזה הוא - - -

קסניה סבטלובה: בתוך מדינות חבר העמים, גם לאזרבייג'ן אין נגישות?

אברהם נגוסה: אוקראינה למשל.

<נסים הדס: אז שוק אחר שהוא שוק גדול מאוד זה השוק ההודי, והשוק ההודי, שלנו יש הרבה מאוד פעילות שם, גם זה הולך ונסגר לנו כי ראש ממשלת הודו אמר 'אני רוצה לקנות מתעשייה הודית', הוא רוצה לפתח את התעשייה ההודית.

<נסים הדס: אם אנחנו רוצים להמשיך למכור בהודו אז אנחנו צריכים להתחבר עם התעשייה ההודית.

<נסים הדס: ראש הממשלה שלנו נוסע להודו בעוד שבוע, אני מקווה שיחזור לקדם כמה עסקים בהודו.

<נסים הדס: בינתיים, לפחות לפי העיתונות הם ביטלו הסכמים ויש לנו כמה עסקאות שנמצאות על ה - - - אז יש פה אתגרים לא פשוטים.

<נסים הדס: הערך השני שלנו זה חדשנות וכשאנחנו רוצים לשרוד בעולם העסקי הזה החדשנות זה ערך שהוא הכרחי ביותר.

<נסים הדס: אם אנחנו נהיה כמו האחרים אז יקנו מאחרים, בגלל המגבלות הפוליטיות של מדינת ישראל.

<נסים הדס: לכן אנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות כדי להביא מוצרים חדשים לשוק.

<נסים הדס: יש פה דוגמאות של כל מיני מוצרים.

<נסים הדס: אני מודד את החדשנות בזה שממציאים דברים חדשים ו-20% מההזמנות החדשות באים ממוצרים שלא היו קיימים באלתא קודם ולכן זו נקודת הבוחן הסופית שבעצם אנחנו עושים חדשנות, יש פה הרבה מאוד נושאים של חדשנות, ולכן החברה מאוד מאוד משקיעה בחדשנות ו-20% מההתקשרויות החדשות הן בנושאים חדשים, כל הזמן.

<נסים הדס: אז אם כל שנה נעשה 20% אחרי חמש שנים בעצם החלפנו את כל סל המוצרים.

<נסים הדס: חברה אחת.

<נסים הדס: כמו שאמרתי, אנחנו חברה בתוך תעשייה אווירית, חטיבה וחברה בתוך התעשייה החברתית, לכן אני גם מנכ"ל חברת אלתא וגם סמנכ"ל התעשייה האווירית.

<נסים הדס: כמו שראינו, כל חטיבה מחולקת למפעלים ויש פה שישה מפעלים.

<נסים הדס: זה גופי המטה, משאבי אנוש, שיווק בינלאומי, יועץ משפטי, סמנכ"ל כספים, סמנכ"ל תפעול ואלה מנהלי המפעלים.

<נסים הדס: למרות היותנו חברה ממשלתית, שתמיד מסתכלים על חברה שהיא קשה לניוד, מסואבת במידה מסוימת, אנחנו בשיתוף עם ועד העובדים שלנו עושים כל הזמן שינויים ארגוניים שבעצם לוקחים את כוח האדם שלנו ובונים לו ארגון יותר מתאים כדי להגדיל את התפוקות שלנו, להגדיל את התוצרת שלנו, להתאים את עצמנו לתנאי שוק משתנים.

<נסים הדס: השוק משתנה בקצב אדיר ולכן אנחנו עושים כל שנה-שנתיים שינוי ארגוני.

<נסים הדס: לוקחים, סוגרים מפעלים, פותחים מפעלים, משנים את הארגון על מנת להסתכל בראייה אסטרטגית לאן השוק הולך ואיך אנחנו מכוח האדם שלנו מפיקים יותר תועלת על מנת לא להגיע לתופעות, כמו שקרה בטבע.

<נסים הדס: לטבע נגמר הפטנט של הקופקסון הם היו צריכים לחזות שזה יגרום למשבר, זה לא היה צריך להיות - - -

<קריאה: זו לא הייתה צריכה להיות הפתעה.

<נסים הדס: ואנחנו לא רוצים להיות בסיטואציה הזו, אנחנו צריכים כל הזמן לעשות, להגיד 'אין קופקסון, אז יש זה, יש זה', כל הזמן משנים על מנת להתאים את עצמנו לשוק.

<נסים הדס: הדבר הכי חשוב מבחינתנו זה אנשים.

<נסים הדס: אנשים זה מה שמניע את הארגון וזה הטיפוח של האנשים והחיבור שלהם לחזון, החזון הציוני, זה לא פראזה פה כשאומרים חזון ציוני.

<נסים הדס: החיבור שלהם לזה עושה את החברה לחברה עסקית מהמובילות בעולם, כי אנשים רואים את החברה כבית שלהם, משקיעים את מרצם, את מאווייהם, חולמים על זה ובסוף אוהבים את החברה.

<נסים הדס: אז זו התפיסה שלנו, העובדים הם נכס עיקרי של החברה.

<נסים הדס: אנחנו מחברים את העובדים ועושים איתם, משתפים אותם ביצירה של החזון, מטפחים מצוינות אישית של העובדים, מצד אחד, מצד שני אם עובד חלילה כושל במשהו, מעודדים אותו, נותנים לו סיוע, משקיעים בשימור עובדים, עושים הרבה מאוד פעילות וחינוך לערכים וציונות, כולל תרומה לקהילה, כולל קליטת עלייה, ונדבר על זה, ותקשורת ארגונית.

<נסים הדס: חינוך לערכים וציונות, אנחנו עושים פה הרבה מאוד ערבי מורשת.

<נסים הדס: לדוגמה, יש משפחות שכולות, אז מביאים את המשפחות השכולות ועושים להם אירועים.

<נסים הדס: תפיסת העולם של בן אדם, הוא פה, אבל יש לו עוד מטען שהוא הולך איתו מהבית, מהמשפחה, ולא לחינם עובדים שפרשו מאלתא הם גמלאים וממשיכים לבוא ולהתעניין באלתא עשרות שנים אחרי זה.

<נסים הדס: כשנצא לסיור תראו שעשינו לפני שנתיים אנדרטה לחללי צה"ל ולנספים בשואה.

<נסים הדס: אנחנו מסביב לאנדרטה הזו ביום השואה עושים עצרת, במקום של האנדרטה, אוספים את כל העובדים, יש פה 3,000 עובדים בזמן הצפירה של יום השואה, עושים פה התכנסות, דברים, מכניסים בהם רוח.

<נסים הדס: עושים את זה גם לחללי צה"ל וגם ליום השואה באותו יום כי ביום הזיכרון לחללי צה"ל יש הרבה אנשים שהולכים לבתי הקברות ואנחנו סוגרים למעשה את המפעל.

<נסים הדס: אנחנו עושים ערבי מורשת.

<נסים הדס: אני אראה לכם סרטון ששלח לנו מפקד חיל האוויר לאותו ערב מורשת.

<נסים הדס: (הקרנת סרטון).

<נסים הדס: זה ברכה שהוא נתן לפני חצי שנה בערב מורשת כזה שעשינו לקראת יום העצמאות.

<נסים הדס: ברבדים של ההתעסקות יש לנו טכנולוגיות בסיסיות שמהן אנחנו בונים את המערכות שלנו.

<נסים הדס: יש לנו מערכות חיישנים, אתם יכולים לראות פה.

<נסים הדס: יש לנו מערכות מכל המגוון, החל מחלל, פלטפורמות מוטסות, ימיות, פלטפורמות יבשתיות, אפילו סייבר.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות פה שהרבה מאוד מערכות נמצאות בשירות בצה"ל.

<נסים הדס: כל איומי הטילים, החל מסקאדים, אחר כך יש את כל הטילים שהחיזבאללה מתכנן והחמאס ורקטות שנורות על טנקים ועל ספינות, בכל המערכות האלה אנחנו נותנים את המכ"ם שהוא בעצם הסנסור העיקרי שמגלה את האיום הזה ומאפשר את ה - - - אני רוצה להראות לכם סרט שהכנו ביחד עם רפאל, שהוא פרויקט מעיל רוח.

<נסים הדס: הפרויקט נותן מערכת מיגון על הטנק כנגד רקטות שנורות לכיוון הטנק.

<נסים הדס: אנחנו מספקים את הגילוי של הרקטה ורואים שהיא הולכת לפגוע בטנק ויש מיני כיפת ברזל, טיל קטן כזה שמשמיד את הרקטה.

<נסים הדס: אז הכנו פה סרטון ביחד עם רפאל.

<נסים הדס: (הקרנת סרטון).

<נסים הדס: הצילום הזה נלקח מיוטיוב, החמאס העלה אותו ליוטיוב, אתם יכולים לראות פה כתוביות בערבית.

<נסים הדס: מה שהם מנסים להראות, כביכול, איך הם משמידים טנק ישראלי, בפועל הם לא שמו לב שהטנק לא הושמד ומעיל הרוח השמיד את הטיל.

<נסים הדס: עוד מעט תראו שני פיצוצים, פיצוץ אחד זה הטיל, או המערכת המיירטת של מעיל רוח, פיצוץ שני זה פיצוץ של רקטה ובסוף רואים טנק שלם.

<נסים הדס: זה ברור שרקטה, פיצוץ, אם לא היה מעיל רוח אז היו עוד ארבע משפחות שכולות.

<נסים הדס: (המשך הקרנת הסרטון).

<נסים הדס: אני מגיע לקליטת עלייה.

<נסים הדס: מאז שעברנו לאשדוד אנחנו פה כל הזמן קולטים את העלייה ואנחנו נביא לפה עוד מעט כמה עובדים שלא נולדו בארץ.

<נסים הדס: אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה לחבר את העולים החדשים ואת ההוויה של החברה הישראלית וכל פעם יש גל עלייה ממדינות אחרות, נגיד היה גל עלייה ממה שהיה פעם ברית המועצות, מסורבי העלייה בשנות ה-70-80, והם למדו מקצועות מדעים מדויקים, מתמטיקה, פיזיקה.

<נסים הדס: למרות שאנחנו חברה של אלקטרוניקה קלטנו את המדענים האלה, את המתמטיקאים, את הפיזיקאים והכשרנו אותם פה להיות מהנדסי מערכות.

<נסים הדס: הם הובילו פה פתרונות מערכתיים שהעשירו את היכולת הטכנולוגית שלנו לאורך הרבה מאוד שנים.

<נסים הדס: כמובן שהגל הגדול של העלייה, אחרי הגלסנוסט, קלטנו פה בשנות ה-90, קלטנו פה הרבה מיוצאי ברית המועצות.

<נסים הדס: אנחנו קלטנו, יש לנו פה ספיין של עובדים גם מארצות המזרח, ממרוקו, מאירן, והאתיופים.

<נסים הדס: בתעשייה האווירית היום מועסקים 240 עובדים אתיופים ובאלתא יש 41, אתם יכולים לראות פה, 63% הם מהנדסים ואקדמאים.

<נסים הדס: אני באופן אישי לקחתי את הפרויקט הזה של האתיופים ועשיתי עליו מחקרים.

<נסים הדס: האוכלוסייה האתיופית במדינת ישראל היום מונה כ-1.5% מהאוכלוסייה, בסקטור של האקדמאים, לדאבוני, רק 0.63% אתיופים וכשמסתכלים על האוכלוסייה של המדענים ושל המדעים המדויקים אז רק 0.4% הם אתיופים.

<נסים הדס: כלומר השכיחות שלהם באוכלוסיות בהייטק נמוכה מהשכיחות שלהם באוכלוסייה.

<נסים הדס: למרות זאת כמעט 2% מהעובדים שקלטנו בעשור האחרון הם אתיופים, למרות שהשכיחות שלהם בקרב המהנדסים זה 0.4%.

<נסים הדס: זאת אומרת, לפחות לפי דוח מבקר המדינה שהיה לפני שלוש שנים, המגזר הציבורי מעסיק 0.2%, זאת אומרת יש 0.4% אקדמאים או מהנדסים ורק מחצית מהם הם מועסקים במגזר הציבורי.

<נסים הדס: זאת אומרת אחוז המהנדסים ומהאקדמאים בכל החברות הציבוריות הם 0.2%, באלתא זה כמעט 2%, כלומר פי עשרה בשכיחות מחברות ציבוריות ממשלתיות.

<נסים הדס: אנחנו לא עושים להם שום חסד.

<נסים הדס: אנחנו לוקחים אותם, בוחנים אותם, מלמדים אותם, הם עומדים בכל הקריטריונים, אתם תראו אותם עוד מעט והם גם מהנדסים וגם אקדמאים, גם טכנאים, כל הספקטרום.

<נסים הדס: מוטיבציה ושייכות ארגונית.

<נסים הדס: כיוון ששמנו לנו, כפי שאמרתי, שהנושא של כוח אדם ואנשים זה הערך הכי חשוב בחברה וזה מה שמניע את החברה אז בדקנו את המוטיבציה של העובדים שלנו.

<נסים הדס: זה סקר אנונימי שנעשה על ידי חברת אירה, שהיא חברה חיצונית, ששאלו את השאלות האלה את העובדים וכל עובד נתן ציון בין 1 ל-5.

<נסים הדס: האחוזים שאתם רואים פה זה האחוזים של העובדים שנתנו ציונים 4 ו-5.

<נסים הדס: אם יש חמש דרגות של ציונים ונותנים מפולג אחיד אז היינו מקבלים בכל דרגה 20% וציונים 4-5 היינו מגיעים ל-40%.

<נסים הדס: אנחנו מגיעים, 97% מהעובדים נותנים ציונים 4 ו-5.

<נסים הדס: 'אני מוכן להשקיע זמן ומאמץ להצלחת הארגון'.

<נסים הדס: יש פה שניים, אחד זה ב-2013 ואחד ב-2014, 'אני גאה לעבוד ולהיות חלק מחברת אלתא', 94% מהעובדים אומרים 'אנחנו גאים להיות חלק מחברה אלתא', 94% נתנו ציון 4 ו-5.

<נסים הדס: 'הייתי ממליץ לחבר לעבוד בחברת אלתא', 'אני מרוצה משייכותי לחברת אלתא'.

<נסים הדס: תראו איזה ציונים יש פה.

<נסים הדס: בכל קנה מידה.

<נסים הדס: החברה הזאת, היא עושה סקרים במקומות אחרים, היא אמרה, 'תשמע, תופעה כזאת לא ראיתי'.

<נסים הדס: אז אנחנו יודעים לחבר את האנשים לחזון ולא מתביישים להגיד חזון ציוני, זה לא בושה, וזה גם לא אמירה של ישיבה רגל על רגל ביום שישי בין החבר'ה, אלא זה לעשות.

<נסים הדס: אנחנו לא יודעים לפתור את כל הבעיות של המדינה, יודעים לעשות רק בחלקת אלוהים הקטנה שלנו, מה לעשות?

<נסים הדס: לחבר את העובדים, לחנך אותם לערכים, לקלוט עלייה, לתרום לביטחון ולכלכלה של המדינה וזהו.

<נסים הדס: אנחנו מעסיקים 3,500 עובדים, בערך כמות כזאת של אנשים יש לנו קבלני משנה, זאת אומרת לנו בסביבות 7,000-8,000 עובדים.

<נסים הדס: אם כל משפחה ממוצעת בישראל זה 5 נפשות יוצא בערך 40,000 נפש בישראל.

<נסים הדס: זה 0.6%-0.7% מהנפשות במדינת ישראל שמתפרנסות מאיתנו.

<נסים הדס: אם נצליח לתקן ולהחדיר ערכים לאותם 0.6% או 1%, לא משנה מה, בהם ולא מסתכלים מה אחרים עושים, לא מסתכלים, 'לא נתנו לנו', 'לא עשינו', לא יודע, אנחנו מסתכלים מה לעשות חיובי, מה אנחנו עושים למדינה ולא מה המדינה עושה לנו.

<נסים הדס: מהבחינה הזאת זה המורשת שאנחנו רוצים לשמר וגאים בה ותראו את זה שהעובדים חדורי אמונה בדבר הזה.

אברהם נגוסה: יש נתון שמראה כמה עולים חדשים מכל המדינות, אתם קולטים מ-17 מדינות, כמה עולים בסך הכול?

אברהם נגוסה: אני הבנתי ש-240 זה יוצאי אתיופיה, מה יוצאי רוסיה, כמה צרפתים.

<מישל טובאלי: לא, ב-20 השנה האחרונות, אנחנו לא הולכים אחורה 50, כי כשהוקמה אלתא אז בוודאי שנקלטו פה עולים חדשים שהגיעו עם קום המדינה, אבל ב-20 השנה האחרונות קלטנו כ-100 עובדים מ-17 המדינות שהוצגו קודם.

<מישל טובאלי: זה יותר מיוצאי רוסיה, ברה"מ לשעבר, בני העדה האתיופית, מארצות הברית, מאירן, שראיתם, ובתקופה הזו, שזה היה מאוד מיוחד, צרפת.

<מישל טובאלי: תיכף, כשייכנסו לכאן העובדים שלנו, הבאתי דוגמאות ממגוון התפוצות, ב-20 השנה האחרונות סדר גודל של 100 עולים חדשים.

קסניה סבטלובה: יש מאוכלוסיית העולים בתפקידי הנהלה?

<נסים הדס: אני, מה?

<נסים הדס: אני לא עולה?

קסניה סבטלובה: אתה עולה ישן, אתה עולה ותיק.

<מישל טובאלי: קודם כל מנהלת משאבי אנוש שלנו.

<סלביה לוי: לא, אבל אני מהישנים.

<מישל טובאלי: בסדר, מהישנים, לא חשוב.

<סלביה לוי: אבל יש לנו מנהלת משאבי אנוש נוספת שעלתה מברית המועצות.

<מישל טובאלי: אולגה, היא תיכף תיכנס.

<סלביה לוי: כן, יש לנו.

<נסים הדס: אתה פולני, לא, אדם?

<נסים הדס: הנה, הוא פולני.

<קריאה: דור שלישי בארץ.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שיש הרבה אנשים שהם מאוכלוסיית העולים והם מועסקים בחברות מבוססות וחברות טובות, אבל לדרגות ההנהלה לא רבים מהם מגיעים.

קסניה סבטלובה: זה על פי הנתונים שאנחנו מקבלים מהממ"מ של הכנסת.

<קריאה: אבל זה לוקח זמן.

<נסים הדס: יש לנו עובד, איפה בוסידאן?

<נסים הדס: הנה הוא פה.

<נסים הדס: תעמוד רגע, בוסידאן, הוא עובד שנולד במרוקו, אחר כך היה קצת בקנדה, לא?

<אשר בוסידאן: 40 שנה.

<נסים הדס: עולה חדש פה, לפי המבטא.

<נסים הדס: הוא היום מוביל את כל החוזים הבינלאומיים שלנו.

<נסים הדס: הוא לא יושב בצוות המצומצם, אבל הוא חלק מהמובילים שלנו.

<נסים הדס: על פיו יישק דבר בחוזים בינלאומיים.

<מישל טובאלי: יש לנו מנהל מפעל שהוא יוצא ארגנטינה, אבל הוא ותיק, כי הוא היה צריך להיות מהנדס והתקדם בסולם הדרגות.

<מרב תורג'מן: - - - לבני העדה האתיופית.

<מרב תורג'מן: אנחנו רואים במהלך הדיונים בוועדות שבאמת יש קושי לגייס את אותם עובדים.

<מרב תורג'מן: אתם מייעדים משרות, אתם פונים לאותה אוכלוסייה?

<מרב תורג'מן: אתם מכשירים אותם?

<מרב תורג'מן: אתם מעסיקים אותם כסטודנטים?

<מרב תורג'מן: אתם פונים למוסדות?

<מישל טובאלי: יש לנו כמה ערוצים.

<מישל טובאלי: לפני חצי שנה הוקמה, זה בנוסף, ועדת גיוון תעסוקתי, של כלל התעשייה האווירית, באמת לבחון את הדרכים לקלוט את בני העדה האתיופית במגוון המקצועות, טכנולוגיים, אקדמאיים, תעופתיים, כי בתעשייה האווירית יש מפעלים אחרים ששם צריך יותר עובדי ייצור.

<מישל טובאלי: אנחנו בקשר עם עמותות שמטפלות בבני העדה, 'עולים ביחד', 'למרחק' ועוד ועוד.

<מישל טובאלי: אנחנו קולטים לפה סטודנטים שמסיימים, אנחנו משתדלים, לא יכולים לקלוט את כולם, אבל לקלוט את אותם סטודנטים שעבדו פה במהלך הלימודים שלהם אחר כך בתקן, כי בעצם גם אנחנו מרוויחים, הם כבר היו פה, הם כבר למדו, ואז הם ממשיכים באותו תפקיד.

אברהם נגוסה: 240 בכלל בתעשייה האווירית ו-41 באלתא, זה כולל סטודנטים או רק עובדים?

<מישל טובאלי: זה גם סטודנטים.

אברהם נגוסה: כמה מהם סטודנטים?

<מישל טובאלי: באלתא סדר גודל של 10 אולי, 8, אל תתפוס אותי במילה, אבל אלה סטודנטים שהם גם במקצועות האלקטרוניקה, סטודנטים להנדסה.

אברהם נגוסה: כן, ואחר כך הם יכולים להיקלט.

<סלביה לוי: אנחנו לא מקבלים נניח עובדים שהיו במנהלה ואז מוציאים אותם להכשרה תוך כדי העבודה, לא.

<מישל טובאלי: זה עושים בתעשייה אווירית, אגב, קולטים חבר'ה שאין להם השכלה בנושאים מסוימים, עושים להם קורסים של מבנאים, של טכנאים, את זה אני יודעת בגלל שאני יושבת בוועדה ואני אחראית על הנושא הזה, ואחר כך קולטים אותם.

<מישל טובאלי: השנה מתוכננים להיקלט בתעשייה אווירית, בבדק ובכל המקומות האלה סדר גודל של 30 עובדים.

<מישל טובאלי: גם המטרה ששמנו לנו, אנחנו גם מדווחים לדירקטוריון של התעשייה האווירית בנושא הזה, כי זו אחת מהאוכלוסיות - - - ואנחנו עומדים בתקן.

<נסים הדס: נגיד אחת הפעילויות, למשל אנחנו עושים פרויקט שנקרא נג'ט.

<נסים הדס: אני גונב לך את ההצגה?

<מישל טובאלי: לא נורא, אתה המנכ"ל, אתה יכול לעשות הכול, אבל זה לא נג'ט, זה נגט, שבאמהרית זה השחר.

<נסים הדס: שבעצם אנחנו לוקחים את המהנדסים שלנו ומנסים ללכת לאוכלוסייה - - - מה שאמרתי, שהאוכלוסייה של האקדמאים, בקרב האתיופים האקדמאים, הם מהווים 0.4% והשכיחות שלהם באוכלוסייה 1.5%, כלומר הם 25% מעל יחסית לממוצע.

<נסים הדס: מה שאנחנו רוצים זה לעודד אנשים שיילכו ללימודים אקדמאיים באוכלוסייה האתיופית.

<נסים הדס: הקידום של האוכלוסייה האתיופית, בזה שנכשיר ונמשוך אותם, שהם יהיו יותר משכילים, סך הכול זה ימשוך את כל העדה.

<נסים הדס: אפשר לתת תרומות לחלק נזקקים, אבל הדברים שאני מאמין בהם והייחודיות שלנו זה לתרום בצד של החינוך ובצד של משהו שהם ייקחו וייקחו את כל האוכלוסייה.

<מישל טובאלי: זה דבר שאלתא, כמפעל, וזו הייחודיות שלנו, כי באמת לתרום, ואנחנו גם תורמים לאוכלוסייה נזקקת, אבל זה משהו שבאמת כולם יכולים לעשות, היתרון והערך המוסף שלנו זה העובדים שלנו, שזה עובדים בכל המסגרות, כמו שהוצג פה, מהנדסים ובעלי תואר שלישי שמשתתפים בפרויקטים האלה ולוקחים חלק.

<מישל טובאלי: כמובן שהכול בהתנדבות, זו חברה ממשלתית, אסור לנו לתרום, לא כסף ולא שעות.

<מישל טובאלי: עובדים פשוט על חשבון הזמן שלהם, נקראים לדגל וכל פרויקט שאנחנו מציגים הם מקדמים ואת התוצאות רואים.

<נסים הדס: זה המיקום מגורים.

<נסים הדס: אתם יכולים לראות, גרים באשדוד, גרים בבאר שבע, ירושלים.

<נסים הדס: עבודה עם ספקים בארץ, כמו שאמרתי לכם, עוד 3,500 עובדים.

<נסים הדס: ובמסגרת החינוך לערכים שאנחנו רואים מקיימים באופן יזום מסעות לפולין של מנהלים ועובדים שלנו.

<נסים הדס: זה דומה למה שקורה במערכת הביטחון, אבל אנחנו לא מממנים כלום ולא מסבסדים כלום, הכול זה על חשבון העובד וההיעדרות שלו זה על חשבון חופש.

<נסים הדס: זה מפעל שאנחנו מקיימים אותו הרבה מאוד, אתם יכולים לראות אותי פה עם הדגל, זה דגל ישראל, זאת אשתי ופה אתם יכולים לראות את אדם.

<מישל טובאלי: זו המשלחת הראשונה שיצאה.

<נסים הדס: יש פה מנהל מפעל שאמא שלו הייתה ניצולת שואה באושוויץ והיו שם צריפים שאי אפשר להיכנס, אמרנו שאנחנו נכנסים, הוא התקשר לאמא שלו, היא הייתה בצריף הזה והזה והזה, נכנסנו לצריף.

<נסים הדס: יש צריפים שאי אפשר להיכנס באושוויץ, יש צריפים שאסור להיכנס, נכנסנו לשם, קטעים מאוד מרגשים.

<נסים הדס: יש פה אחד, עובד, שאבא שלו וסבא שלו, מנגלה שם מיין אותם לעבודה.

<נסים הדס: את אבא שלו הוא מיין לעבודה ואת סבא שלו הוא מיין לשריפה, אז אבא שלו חזר למנגלה ואמר לו 'אם הוא הולך לשריפה אני הולך לשריפה', הוא אמר לו 'בסדר, קח אותו לעבודה'.

<נסים הדס: זה חלק מהחינוך לערכים שלנו וקליטת עלייה זה ערך.

אברהם נגוסה: אתם שמסבירים לנו, באמת קליטת עלייה זו משימה לאומית ואחד הערכים של המפעל, כחברה עסקית, איך אתם משלבים את העניין של משימה לאומית, קליטת עלייה, ומצד שני החברה כחברה עסקית.

<נסים הדס: קודם כל בסוף אתה רואה שהחברה מצטיינת עסקית.

<נסים הדס: שתיים, אני חושב שבן אדם, הכול בסוף זה הרוח של האדם.

<נסים הדס: אנחנו דומים לקדוש ברוך הוא והדמיון שלנו זה ברוח, הרוח של האדם.

<נסים הדס: אם אנחנו מחברים את האנשים לחזון ולערכים הם משקיעים פה ימים ולילות כדי להצליח.

<נסים הדס: אם אני שולח עובד להודו, להדגים מערכת, והוא מהנדס בכיר וצריך להדגים את זה באיזה שהוא מקום, באיזה מדבר שיש שם 50 מעלות בצל, ואין צל, והוא עובד ואחר כך הוא הולך ומדגים את המערכת בהימליה שם, שיש מינוס 20 מעלות והוא עובד, ובסוף מביאים עבודה, זה רק בגלל שהוא מרגיש חלק מהארגון, מרגיש חלק מהחזון הזה.

<נסים הדס: כשתרמנו את המערכת ללכידה של הקארין איי אז עובדים שלנו הפעילו את המערכת למרות שאסור לאזרח להשתתף בפעילות מבצעית, כי אין ביטוח.

<נסים הדס: בסוף אתה אומר, ארגון עסקי בסוף מונע, משיג את היעדים, דרך האנשים.

<נסים הדס: אתה יכול לתת להם מוטיבציה על ידי זה שתיתן להם בונוסים ושכר, זה לא מספיק.

<נסים הדס: כשאתה נותן בונוסים זה בסדר, אנחנו לא יודעים לתת בונוסים, אבל נגיד חברה פרטית יודעת לתת, אבל זה לא מספיק, כי אתה אומר, תשמע, אני מרגיש שליחות, אני מרגיש עשייה, אני מרגיש שאני מממש את עצמי.

<נסים הדס: מנכ"לים שהיו פה, התארח פה מנכ"ל שחגג 40 שנה למינויו כמנכ"ל, זה אירוע מבחינתו בחיים שלו.

<נסים הדס: אז החיבור לערכים של החברה בסוף הופכים את ה - - - זה לא דברים שמנוגדים, אלה דברים שלדעתי, זו האמונה שלי, הם תורמים, הם בווקטור.

<נסים הדס: זה לא שאם עכשיו אני קולט עלייה אז אני מפסיד זמן ומפסיד - - - אני קולט עלייה, אני מקדיש 5%, 10% מהזמן שלי, אבל אחר כך הבחור האתיופי הזה, שאני מכיר אותו - - -

אברהם נגוסה: יוצא אתיופיה.

<נסים הדס: כן, יוצא אתיופיה, סליחה.

<נסים הדס: שהוא עובד, אני מכיר את הסיפור שלו, מכיר את אמא שלו גם.

<נסים הדס: אז הוא עובד.

<נסים הדס: כשרואים את זה עובדים אחרים הם אומרים 'ואללה, זה, אנחנו עובדים'.

<נסים הדס: זה לא רק שאתה נותן לו יחס מיוחד, זה גם רואים כולם שאתה נותן לו ואז אומרים לו 'פה זה', ובשביל זה רצים קדימה.

<נסים הדס: וכשאנחנו משקיעים בפנסיונרים, מהם לא נקבל כלום, אבל זה משדר לעובדים האחרים שכשאנחנו נגיע לפנסיה אז לא יזרקו אותנו, לכן אנחנו אוהבים את הארגון.

<מישל טובאלי: עם שאינו זוכר את עברו עתידו לוט בערפל.

<נסים הדס: יש גם צרות לעובדים, יש חלילה בעיות בריאות, יש צרות של משפחה שלהם, אנחנו שומרים על קשר כי אני יודע שכשלעובד יש בעיה בבית הוא מביא אותה לעבודה.

<נסים הדס: זה לא רק הפתרון לעובד, אתה פותר לעובד, בסדר, השקעת כסף וזמן ואנרגיה, אבל עובדים אחרים שרואים את זה הם אומרים 'אנחנו רוצים להיות חלק מהארגון, אנחנו רוצים להצליח, רוצים לתרום'.

<נסים הדס: אני אתן לך דוגמה של ראש פרויקט שהיה לו אבן דרך, אתה מקליט?

אברהם נגוסה: זה פרוטוקול של הכנסת

<דנה גורדון שושני: זה פרוטוקול, אי אפשר לעצור.

<דנה גורדון שושני: זה גם חשוף באתר הוועדה.

<נסים הדס: אז אנשים פה מרגישים שהם - - - לכן אני לא מתבייש להגיד שאנחנו חוליה במימוש החזון הציוני.

<נסים הדס: כשאני אומר שאנחנו חוליה במימוש החזון הציוני, אני מקבל עוד אחוז ברווח.

<סלביה לוי: העולים החדשים, אנחנו לא עושים להם חסד, הם ראויים, כל אחד ואחד מהאנשים פה.

<סלביה לוי: הם אנשים ראויים, אנשים שתורמים, שאנחנו מתחרים עם חברות אחרות בהעסקה שלהם.

<סלביה לוי: הם למדו, הם משכילים, הם תורמים לנו, כך שאנחנו לא עושים חסד לאף אחד.

<סלביה לוי: אולי בהתחלה, בקליטה, אבל אחר כך כבר לא.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין את שיתוף הפעולה ביניכם לבין משרדי הממשלה, בקידום שילובם של העולים החדשים.

אברהם נגוסה: תיכף נשמע את נציגת משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע קודם, מכם, מה רמת שיתוף הפעולה של משרד הקליטה, משרד העבודה, משרד הכלכלה, יש גם תכנית מיוחדת.

<נסים הדס: דיברנו למשל עם האתיופים, יש את העמותה הזו של 'עולים ביחד'.

אברהם נגוסה: לא, זה עמותה פרטית, אני מדבר על משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני אסביר את העניין, כי יש גם במסגרת של החלטת ועדת השרים בראשות ראש הממשלה, יש תכנית מיוחדת ליוצאי אתיופיה על מנת לשלב ולקדם בתעסוקה.

אברהם נגוסה: כמה אתם מודעים לזה וכמה יש שיתוף פעולה על מנת לקדם את הקהילהו בכלל העולים גם, יש משרד הקליטה, יש משרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: אני אומר שבמשימת קליטת העלייה והחזון הציוני, האם אתם גם כחברה עסקית נעזרים, או בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה.

<מישל טובאלי: יש שיתוף פעולה, הוא לא מוסדר בחוק, הוא קיים.

<מישל טובאלי: אני אישית בקשר עם יותר מעשרה ארגונים, אם זה דרך משרד התעסוקה, בעיקר באשדוד.

<מישל טובאלי: אנחנו חלק מתעשייה אווירית, חלק מגיע אלינו בכלל דרך תעשייה אווירית, אנחנו גם לא יכולים ליצור קשר עם מי שאנחנו רוצים, אנחנו חברה ממשלתית, אבל קורות חיים מגיעים אלינו מכל הגורמים.

<מישל טובאלי: 'עולים ביחד' זה הארגון שאנחנו הכי בקשר איתו, אבל לא רק איתו, לפחות עשרה גורמים נוספים, בעיקר עם עיריית אשדוד אנחנו בקשר כי העירייה בקשר עם אותם גופים שאתה ציינת ובעצם אנחנו מקבלים קורות חיים, אנחנו לא עושים מזה פרוצדורה גדולה מדי.

<מישל טובאלי: אנחנו מקבלים קורות חיים, מעבירים לכל המפעלים, כמו שראיתם, יש שישה מפעלים, קוראים, מביאים אותם לפה לראיונות.

<מישל טובאלי: מי שמתאים כמובן ממשיכים איתו תהליך.

<מישל טובאלי: יש סוג של אפליה מתקנת לבני העדה האתיופית, אבל האפליה המתקנת זה בתהליך, אם יש תקנים שהם פנויים אז אנחנו ננסה לדחוף לשם, הם לא צריכים לעבור תהליך ארוך כדי לקבל את אותו תקן, אבל זה לא בא על חשבון היכולת וההשכלה ממה שצריך להיות בתפקיד.

<מישל טובאלי: בהחלט יש, כי אין לנו דרך להגיע לאנשים האלה באופן פרטי.

<מישל טובאלי: אנחנו קיבלנו אישור מהקב"ט לפרסם בקבוצת הפייסבוק, יש קבוצת פייסבוק גדולה של נשים בנות העדה האתיופית, רק נשים, לא זוכרת כרגע את השם שלה, וקיבלנו אישור מהקב"ט לפרסם שם הצעות עבודה, משרות, לא רק בשביל נשים, שהן תוכלנה להעביר לילדים, לבעלים, לגיסים, לא משנה, זה פותח פה כמות עצומה של עולים.

<מישל טובאלי: כל נייר שמגיע אלינו נבחן.

<מישל טובאלי: יש כאלה שמגיעים באופן עצמאי ויש יוזמה שלנו, אבל אנחנו עושים את זה כבר שנים, עוד לפני 2011, של ה - - - אנחנו שנים עושים את זה.

אברהם נגוסה: זה ברור לי, רק כדי להגדיל את מספר העובדים שנקלטים פה.

אברהם נגוסה: אם יכול להיות שיהיה שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, משרדי הממשלה באים לעסקה חברתית או מפעל שיש לו עניין של רווח, זה חשוב לו, אז אם משרדי הממשלה באים ומציעים להם 'בואו תקלטו עולים חדשים', לא משנה מאיפה, והממשלה מגבה או נותנת להם סיוע לעידוד.

אברהם נגוסה: האם קיים דבר כזה?

<נסים הדס: הממשלה לא - - -

<קלאודיה כץ: לא, הם גם חלק מהממשלה ואז יוצא שאנחנו כן מממנים בעיריית אשדוד את אותו פרויקט שנמצא בקשר, אנחנו כן מממנים כאן, יש לנו כאן משרד, לשכה, אנחנו כן מממנים באשדוד מרכז תעסוקה שעוסק בתעסוקת עולים, משימים את העולים לעבודה, אנחנו כן מזמינים והם משתתפים איתנו בירידי תעסוקה שאנחנו מקיימים.

<קלאודיה כץ: אז קיימנו באשדוד לפני כמה שנים, בתל אביב, באר שבע, אנחנו כן מפרסמים את המשרות לעולים.

<קלאודיה כץ: עושים את זה מרוכז דרך תעשייה אווירית וחלק מגיע לכאן, אבל אנחנו התחלנו - - - נכנסנו לתפקיד ואז באתי ואמרתי 'יופי, אנחנו נממש את קידום ההעסקה', אבל הסבירו לי במשרד, 'תקשיבי, את מממנת את הממשלה.

<קלאודיה כץ: את ממשלה, את לא יכולה לממן את עצמך'.

<קלאודיה כץ: אז כאן במקרה הזה זה לא מעסיק פרטי שאתה מעודד אותו, יש מעסיק שהוא מעוניין גם בלי שאתה תעשה את זה כספית, אז זה שיתוף הפעולה הוא אנושי.

<קלאודיה כץ: כמובן עם העובדים שלנו כאן בשטח.

<נסים הדס: אני אגיד את זה ככה, אנחנו כחברה חייבים להצטיין עסקית, חייבים, זה חלק מהדנ"א של החברה כי אנחנו נמצאים בשוק היצוא ואם אנחנו לא מצטיינים עסקית אנחנו לא יודעים לשרוד.

<נסים הדס: זה אחת.

<נסים הדס: שתיים, אנחנו חברה ממשלתית שלא מקבלת שום סיוע של מענקים של קליטה.

<נסים הדס: אפילו בימי 'צוק איתן', היה פה שר האוצר, אמרנו 'אנחנו נפגענו.

<נסים הדס: אנחנו תעשייה, נפגענו', הוא אמר 'אתה חברה ממשלתית, אתה לא תקבל כלום'.

<נסים הדס: מדינת ישראל החליטה שמערכת היחסים עם טורקיה היא לא מערכת יחסים שצריך להחזיק אותה בצד הביטחוני והיא התלתה לנו רישיונות, התוצאה שהטורקים חילטו לנו עשרות מיליוני דולרים, אף אחד לא פיצה אותנו.

<נסים הדס: 'תספגו את זה בדוחות שלכם, אתם חברה ממשלתית, לא נעביר מכיס לכיס'.

<נסים הדס: אנחנו חברה ממשלתית, אבל בסוף אנחנו מסתכלים על עצמנו כחברה עסקית לכל דבר, לא נהנים משום סובסידיה, תמיכה ממשלתית, שום דבר.

<נסים הדס: אפילו אלביט, שהיא חברה ציבורית, נהנית יותר מאיתנו ואנחנו לא זוכים לשום עדיפות בתחרויות במשרד הביטחון, שזה משרד ממשלתי.

אברהם נגוסה: לא, זה ברור, המשרדים, לא כל המשרדים, אבל משרדים מסוימים מקבלים תקציב במטרה לקדם את קליטת העלייה לכן אני שואל - - -

<נסים הדס: אנחנו לא מקבלים כלום.

אברהם נגוסה: אם המשרדים מעבירים את התקציבים שהוקצבו להם מהמדינה.

<נסים הדס: לא, בגלל שאנחנו חברה ממשלתית - - -

<קלאודיה כץ: אבל זה ממשלה.

<קלאודיה כץ: מממשלה לממשלה אתה לא יכול להעביר.

אברהם נגוסה: יכול.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, משרד הקליטה מקבל תקציב מיוחד כי המשרד, עבודתו ומטרתו לקדם את העולים, לכן הוא מקבל תקציב.

אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה מנצל את התקציב על מנת להשיג את מטרתו לשילובם של העולים החדשים, זו הנקודה שאני רוצה להבין.

אברהם נגוסה: זה אחת.

אברהם נגוסה: שתיים, בקשר ליוצאי אתיופיה, מעבר לזכאות הקליטה שלהם, גם למי שנולד פה, לא רק מי שעלה, יש תקציב שמשרד הכלכלה, משרד העבודה, קיבלו במיוחד - - -

<נסים הדס: אפשר רטרואקטיבית גם?

אברהם נגוסה: לקדם אקדמאים, לא אקדמאים, להכשיר אותם, לשלב אותם בעבודה.

אברהם נגוסה: יש תקציב מיוחד בנוסף לתקציבים הרגילים.

אברהם נגוסה: מה שאני רוצה להבין, האם התקציבים האלה הגיעו ליעד שלהם.

<קלאודיה כץ: אז התשובה היא כזאת, משרד העבודה והרווחה ידברו בעצמם, אבל משרד העלייה והקליטה, קיבלנו תקציב לתעסוקה, לא רק שהתקציב מומש ב-102% בהתחייבויות, אנחנו גם בביצוע מאוד גדול, מאוד גבוה במזומנים, אגב, אנחנו בטח משתמשים בתקציב שקיבלנו, גם להפעלת הכשרה מקצועית של העולים, גם לעברית תעסוקתית, גם לסדנאות לחיפוש עבודה, גם להשמה, גם למענקים למעסיקים, גם ליצירת ירידי תעסוקה, גם לעידוד עלייה, גם ל-OJT, העניין הוא שהמעסיק הספציפי, שאתה יושב כאן כרגע, זה ממשלה והממשלה לא מממנת את עצמה.

<קלאודיה כץ: אבל מעסיקים אחרים בהחלט, בשוק הפרטי, נהנים מקידום העסקה, מהסיוע של מימון מעסיקים.

<קלאודיה כץ: השנה למשל כ-900 איש קיבלו במשרד שלנו סיוע כזה, חלקם לצורך רישוי, חלקם לצורך השלמת התמחויות וחלקם לצורך כניסה לעבודה.

<קלאודיה כץ: יתרה מזה, על מנת לפתוח דלתות גם לעולים שאין להם עדיין הכשרה אנחנו פתחנו תכנית חדשה שאושרה בנובמבר 16' והופעלה במהלך 17', קידום העסקה לבלתי מקצועיים, שזו איזה שהיא הכשרה תוך כדי עבודה ואפשר במקביל, זה בעצם חריג מאוד גדול, לקבל גם הכשרה מקצועית.

<קלאודיה כץ: כי המשרד לא נותן שני סיועים בבת אחת, וכאן זה כן, כי זה נחוץ מאוד.

<קלאודיה כץ: העניין הוא שהמעסיק הספציפי הזה הוא בעצם כאילו שנשלם לעצמנו.

<ברוך מרזוק: אני רוצה להגיד לך משהו, אני לא מבין מה היא אומרת, אבל כשאני מסתכל ויש לי הרבה אנשים אתיופים אצלי, שהם הגיעו מכלום, אנשים פשוטים והם הכשירו את עצמם לבד.

<ברוך מרזוק: עכשיו, המפעל פה לא מממן להם לימודים ולא מממן להם שום דבר, אז אם אתה מדבר על כסף שיכול להגיע לאנשים האלה, הם לא יודעים לעשות את זה.

<ברוך מרזוק: אני לא יודע מה היא אומרת, נותנים כסף, לא נותנים כסף, אנחנו ממשלה, אבל הממשלה לא נותנת כסף לאנשים האלה.

<ברוך מרזוק: אם אתה יודע לעזור, שיגיע כסף לאנשים כדי שהם ילמדו, שהם יתפתחו, אז אתה עושה את המעשה הנכון.

<ברוך מרזוק: אבל יש תקציב והוא לא מגיע לפה, בוא נשים את זה ככה.

אברהם נגוסה: אוקיי, זה מה שאני רציתי, הכסף לא מגיע אישית לאנשים.

<ברוך מרזוק: לא, גם לא למפעל.

אברהם נגוסה: הכסף מגיע דרך - - -

<ברוך מרזוק: אז איך זה בא לידי ביטוי?

<ברוך מרזוק: מה האתיופי הפשוט הזה שיושב פה, מה הוא נהנה ממה שאתה אומר?

<ברוך מרזוק: הוא לא נהנה מכלום.

<ברוך מרזוק: אתה אומר 'יש כסף, יש כסף', איך הוא מקבל את זה?

<ברוך מרזוק: הוא לא מקבל.

אברהם נגוסה: אז דרך המשרדים.

אברהם נגוסה: המשרדים האלה שקיבלו את התקציב צריכים לתאם כמו המקום הזה - - -

<ברוך מרזוק: אז אני שואל אותך תכלס.

<ברוך מרזוק: אני מסביר לך פשוט, יש לי פה אנשים אתיופים, איך ה-10 שקל האלה שאתה מדבר עליהם מגיעים אליו?

<ברוך מרזוק: הוא לא מקבל.

<ברוך מרזוק: זה הכול דיבורים.

<קלאודיה כץ: אז אני אגיד לך, יש 2,300 איש שקיבלו השנה הכשרה מקצועית.

<ברוך מרזוק: תני לי להסביר לך.

<ברוך מרזוק: כל הכסף צריך להגיע לאנשים האלה בסופו של דבר, בתכלס לא מגיע כלום.

<קלאודיה כץ: אז זה לא נכון.

<ברוך מרזוק: לא נכון לא נכון, תגידי לאנשים שלא מקבלים.

<קלאודיה כץ: אין עולה חדש בארץ שלא קיבל סל קליטה, אין עולה חדש ש - - -

<ברוך מרזוק: מה זה סל קליטה?

<ברוך מרזוק: אני מדבר איתך על - - - לא שייך לסל קליטה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: קלאודיה, אנחנו לא מדברים על סל קליטה - - -

<קלאודיה כץ: לא, גם אני לא מדברת על סל קליטה, אני מנסה להגיע לתכלס.

<קלאודיה כץ: יש 2,300 איש שקיבלו הכשרה מקצועית, ביניהם עולי אתיופיה, עולי רוסיה, עולי צרפת, עולי דרום אמריקה, עולי דרום אפריקה, עולי צפון אמריקה, 2,380 איש קיבלו הכשרה מקצועית, קיבלו כסף אישי על מנת לעשות את ההכשרה המקצועית.

<קלאודיה כץ: יש כאלה שקיבלו סיוע מעסיקים באמצעות מעסיקים, יש כאלה שקיבלו סיוע, לא בכסף, בהשמה לעבודה, שזה הדבר הכי חשוב, יש גם כאלה.

<קלאודיה כץ: יש המון אנשים בארץ שמקבלים סיוע.

<קלאודיה כץ: העולים הספציפיים, אם יש כאן עולים עד 10 שנים בארץ, או עד 15 שנה בארץ, עולי אתיופיה, ומעוניינים - - -

<ברוך מרזוק: לא, הוא אומר גם כאלה שנולדו פה.

<קלאודיה כץ: כן, זה לא משרד העלייה והקליטה, זה משרד אחר.

<ברוך מרזוק: אבל אל תרגישי התקפה אישית, אני לא תוקף אותך אישית, אני מדבר תכלס.

<קלאודיה כץ: אני לא מרגישה, אני רק מבקשת לסיים.

קסניה סבטלובה: המשרד שלהם מטפל בעולים שהם עד 10 שנים בארץ ועולי אתיופיה 15.

<ברוך מרזוק: אני לא מדבר עליה אישית, אני מדבר על הכסף שהוא מדבר, זה לא אישית אליה.

אברהם נגוסה: התקציב לעולים חדשים, אני אמרתי, יש פה שני חלקים, החלק של הזכאות של מי שמוגדר עולה חדש, זה משרד הקליטה כמובן, דהיינו זה 10 שנים עולים אחרים, 15 שנה יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: זו ההגדרה של זכאות עלייה.

אברהם נגוסה: עכשיו אמרתי, בנוסף, למי שגם לא עלה, אפילו שנולד פה או מעל ותק של 15 בארץ - - -

<ברוך מרזוק: תן לי להגיד לך.

אברהם נגוסה: רגע, אני אסביר לך.

אברהם נגוסה: זו ועדת שרים מיוחדת שהקציבה והכסף הזה לא הלך למשרד הקליטה, זה מעבר לזכאות, זה הלך למשרד הכלכלה ולמשרד העבודה.

<ברוך מרזוק: אתה שאלת משהו פשוט, אמרת שיש תקציבים כדי לקדם את עולי אתיופיה ואת הרוסים - - -

אברהם נגוסה: אז רציתי לדעת אם הם הגיעו.

<ברוך מרזוק: אז אני מנסה להגיד לך - - -

אברהם נגוסה: קיבלתי, לא הגיעו.

<ברוך מרזוק: - - - שכסף כזה לא מגיע לפה.

<ברוך מרזוק: הוועד נותן הכול.

<ברוך מרזוק: יותר מזה אני אומר לך, שהגיעו לפה עולים חדשים, אתיופים, לא רוצה להגיד לך 10 שנים, יכול להיות שהם גם יותר פה, אבל האנשים האלה התקדמו בזכות עצמם, ללא שום עזרה מאף גוף אחר.

<ברוך מרזוק: אם אתה, כיושב ראש ועדת קליטה, יודע להביא לאנשים האלה, שיש עוד הרבה כאלה פה, עזרה וקידום בלימודים ואני לא יודע מה, אם יש תקציבים שלך, המפעל פה לא יכול לממן להם את הלימודים שלהם, למרות שזה ממשלתי וממשלה לא מממנת את עצמה, הממשלה לא מממנת גם את המפעל הזה.

<ברוך מרזוק: בוא אני אגיד לך דוגרי, אין פה שום כסף בממשלה.

<ברוך מרזוק: אז אם אתה יודע כוועדת קליטה להביא לפה לעולים החדשים שיש פה, לאו דווקא אתיופים, מכל סוג אחר, להביא כסף כדי שהם יתקדמו, כדי שהם ילמדו, כדי שהם התפתחו, עשית את שלך פה היום.

<ברוך מרזוק: אם לא יודעים להביא ואם הכסף נגמר בכל מיני כאלה שאני לא יודע מה, אז בסדר, בוא נמשיך הלאה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הכוונה פה זה לא הכסף שבא ישר לאנשים, אלא דרך תכניות, לכן שאלתי אם מעבר למשרד הקליטה, משרד הקליטה שאלתי רק למי שמוגדר עולה חדש, ומעבר לזה, האם יש - - -

<ברוך מרזוק: אנחנו לא מקבלים כלום.

<מישל טובאלי: יש שיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: אני שאלתי אפילו לא העברת כסף, שיתוף פעולה ובאים ואומרים 'אוקיי, יש לכם עובדים, אנחנו רוצים שהעובדים האלה יתקדמו'.

<מישל טובאלי: יש שיתוף פעולה - - -

אברהם נגוסה: אוקיי, זה מה שרציתי לדעת.

אברהם נגוסה: אני ידעתי, אז אני יודע איפה לשאול.

<סלביה לוי: אנחנו היינו מאוד שמחים לקדם תכניות שיעזרו לעולים שמשולבים פה להתקדם מבחינה מקצועית ואישית כי אם הם מתפתחים מבחינה מקצועית הם גם יכולים להתקדם בשכר, זאת אומרת זה גם משפר את מעמדם הכלכלי.

<סלביה לוי: עובד שהוא מהנדס, אבל לא השלים תואר שני, יש לו רק שלוש שנים, אם יעזרו לו להשלים תואר שני, אנחנו יכולים לקדם אותו ולתת לו דירוגים שעוזרים לו בעצם אחר כך כלכלית.

<סלביה לוי: לכן אם יש תכניות כאלה שאנחנו יכולים לשלב אותם, אנחנו מאוד נשמח.

אברהם נגוסה: תודה.

<סלביה לוי: לא כסף, תכניות שהם יקבלו את התשלום ואנחנו נעזור.

<מישל טובאלי: יש פה עובדים.

אברהם נגוסה: נכון, אז בואו נשמע את העובדים.

<מישל טובאלי: יש לנו כאן עולים, כמו שאמרתי קודם, מרוסיה, מאתיופיה, מקנדה ומצרפת ואני חושבת שכל אחד יציג את עצמו בכמה מילים, יסביר מה תפקידו, איך הוא נקלט פה בארץ ובאלתא.

<אולגה קנבסקי: שלום.

<אולגה קנבסקי: אולגה, 23 שנים בארץ, מתוכם 19 שנה בתעשייה האווירית באשדוד, באלתא.

<אולגה קנבסקי: נקלטתי בתור עובדת סטודנטית דוברת רוסית, כי הייתי צריכה את השימוש בשפה.

<אולגה קנבסקי: אחר כך התקדמתי במשהו אחר לחלוטין, היום אני מנהלת משאבי אנוש באחד המפעלים פה.

<אולגה קנבסקי: נשואה, 3 ילדים.

<נסים הדס: ומה את אומרת על תהליך הקליטה באלתא שלך?

<אולגה קנבסקי: מדהים.

<אולגה קנבסקי: ארבע שנים הסתובבתי בארץ בעבודות אחרת, את השפה למדתי בסופו של דבר כאן.

<נסים הדס: ומה, תמליצי לעולים?

<אולגה קנבסקי: נסים, זה המקצוע שלי היום.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז נראה לך שזה המקום הכי טוב לקליטה?

<אולגה קנבסקי: זה מקום מדהים, אני אומרת לך, מעבר לזה, הגעתי לפה וכשהתראיינתי לא הבנתי איך קלטו אותי כי בסופו של דבר למדתי באוניברסיטה, אבל גמגמתי, לא יכולתי לדבר, לא יכולתי לתקשר יותר מדי.

<אולגה קנבסקי: הבן אדם שראיין אותי החליט שלא משנה מה, הוא נותן לי צ'אנס, ואת השפה בסופו של דבר, השפה לתקשר עם האנשים, למדתי כאן.

<סלביה לוי: והיא מנהלת היום, התחילה כסטודנטית.

<סלביה לוי: מצטיינת.

<עמית אסגה: אני עמית אסגה, אני גר באשדוד.

<עמית אסגה: בארץ 20 שנה, מתוכם 8 שנים אני באלתא.

<עמית אסגה: אחרי השחרור שלי בחיל האוויר, אחרי שירות בתור קצין, בעצם הגעתי לאלתא כמקום העבודה הראשון שלי.

<עמית אסגה: אני מהנדס חשמל ואלקטרוניקה, כיום אני עוסק בתוכנה, מפתח, ומנהל את תוכנת השו"ב, שליטה ובקרה של תפעול של מכ"מים של כיפת ברזל, שרביט קסמים ועוד פרויקטים של לקוחות זרים גם.

<עמית אסגה: התמזל מזלי ומקום העבודה הראשון שלי היה אלתא ואני שמח על כך, כי זה באמת מקום עבודה נהדר, שיש בו את העניין האתגרי בתעסוקה, בעבודה, במקצוע, וגם יש את העניין החברתי.

<עמית אסגה: כמו שסיפרו פה, המקום מקדם, נושא של התנדבויות בקהילה זה בראש מעייניה של החברה.

<עמית אסגה: אני, ממה שאני מכיר את עצמי, מאז תקופת הלימודים, אני אוהב להתנדב, לתרום לחברה כמה שאני יכול.

<עמית אסגה: המקום הזה גם היום מאפשר לי לעשות את זה בכל מיני מסגרות והשילוב הזה של תרומה לקהילה וקידום בעבודה המקצועית, אני אבא לשני ילדים קטנים, וגם לנהל משפחה, זה מקום עבודה מושלם.

<עמית אסגה: אני אומר את זה בלב שלם.

<עמית אסגה: היום אני שואף להתקדם בעבודה שלי, אני כבר מנהל עצמאית תוכנות של מכ"מים שונים, כמו שאמרתי, נסיעות לחו"ל, כמו שנסים תיאר, בכל מיני חורים בעולם, אבל אני עושה את זה בכיף, מרגיש שייך למשפחה ובאמת אחת הטובות.

<עמית אסגה: לא חושב להחליף מקום עבודה בזמן הקרוב, אלא אם כן משהו אחר יקרה, של העתקת מקום מגורים.

<עמית אסגה: וזהו, אני מקווה להמשיך ולהשתפר מקצועית וגם לשפר את תנאי ההעסקה שלי וזהו.

<נסים הדס: הוא לא סיפר על עצמו מספיק.

<נסים הדס: הוא נולד באתיופיה.

<עמית אסגה: זה רואים, מה?

<נסים הדס: יש כאלה, כמו שאמרת, בנים שנולדו בארץ.

<נסים הדס: בגיל 5 הוא התייתם מההורים והוא הלך ולפרנסת המשפחה הפך להיות רועה צאן, עד גיל 9-10.

<נסים הדס: ואז המשפחה החליטה שהם עולים לישראל, הלך ברגל עד אדיס אבבה ובגיל 10 הוא התחיל ללמוד, מה שאנחנו מתחילים בגיל 6 הוא בגיל 10 ובגיל 18 הוא סיים לימודי תיכון, בא לארץ, התקדם.

<נסים הדס: הוא חלם לעלות לציון והיום הוא מגן על ציון.

<עמית אסגה: רק נקודה קטנה.

<עמית אסגה: יש פה שני חבר'ה שמאדיס אני מכיר אותם, למדנו באותה כיתה.

<עמית אסגה: הרבה שנים לא ראיתי אותם.

<עמית אסגה: אותה כיתה, כן.

<נסים הדס: למה אני מכיר את הסיפור שלו?

<נסים הדס: כי אנחנו עושים הרבה מורשת וזה חלק מהסיפורים, הבאנו אותו והבאנו את אמא שלו.

<נסים הדס: אמא שלו ברחה, לא רצתה לבוא, אמרתי לה 'את באה' והבאנו אותה.

<נסים הדס: היא פתאום רואה את הבן שלה, שהיה רועה צאן, אומרים הוא אחראי לתוכנה של כיפת ברזל.

<נסים הדס: זה משהו לא יאומן.

<נסים הדס: תאמין לי, אני הולך עם זה, אומר, תשמע, בשביל זה שווה לבוא כל יום לעבודה.

אברהם נגוסה: בהחלט.

<עמית אסגה: אני יכול להגיד, מבחינת החברה, התרומה לקהילה, לא פעם פניתי למישל לעזרה, כל מיני ציוד מחשוב למועדוני נוער שיש פה, היא לא היססה ודרכה השגתי עוד אנשים ועוד אנשים.

<עמית אסגה: אני מדבר איתך על הדברים שגורמים לי להרגיש שאני במקום טוב.

<מישל טובאלי: אבל הוא צנוע והוא גם לא מספר שאני לא מכריחה אותו, אבל הוא נרתם לכל הפעילויות של הפרויקטים של הקהילה והוא נותן דוגמה אישית, הוא פרויקט, הוא פשוט מספר את הסיפור האישי שלו כדי לתת לילדים אחרים, אגב לא רק בני העדה האתיופית, כי הסיפור שלו הוא השראה לכל הילדים הצעירים, ואנחנו שילבנו אותו בפרויקט שלכל ילד יש זכות לחלום והוא מספר את הסיפור האישי שלו.

<מישל טובאלי: אנחנו מקבלים פידבקים, הוא פשוט מודל להערצה ולחיקוי.

<מישל טובאלי: אז זה הדדי, הם נותנים יותר ממה שאנחנו יכולים אי פעם להחזיר להם.

<נסים הדס: אתה יושב שם בכנסת, תביא את ראש הממשלה לפה.

אברהם נגוסה: זה מאוד מרגש.

אברהם נגוסה: אז אתה למדת בבית ספר באדיס אבבה?

<עמית אסגה: נכון.

<עמית אסגה: שם א'-ב'.

אברהם נגוסה: אני הייתי בא גם לשם, לביקור.

אברהם נגוסה: אתה זוכר שהייתי באדיס?

<עמית אסגה: בטח.

אברהם נגוסה: מפה הייתי נוסע, אני יותר ותיק ממנו.

אברהם נגוסה: אני גם הייתי רועה צאן כמוהו, בכפר.

אברהם נגוסה: יופי.

אברהם נגוסה: מאוד גאים בכם.

אברהם נגוסה: נמשיך.

<אשר בוסידאן: אני נולדתי במרוקו, בטנג'יר ויצאתי לקנדה בגיל 4 ושם הייתי עד גיל 46, הייתי שותף במשרד של עורכי דין, ליטיגציה, ועליתי לארץ וכמעט מיד אחרי שעליתי לארץ נקלטתי באלתא כעורך דין.

<אשר בוסידאן: היום אני סגן היועץ המשפטי של אלתא.

<אשר בוסידאן: רק סיפור אחד שתבינו את המשמעות של העבודה פה.

<אשר בוסידאן: אני אמרתי את זה לשותפים שלי בטורונטו, שהייתי איתם במשך 20 שנה, שכל הקריירה שלי בטורונטו, 20 שנה, ופה היום יש לי 11 שנים, אם הייתי יכול לכתוב ספר על מה ההישגים וכו' ב-20 שנה זה יהיה ככה, פה ההישגים והחוויות זה אולי ארבעה כרכים.

<אשר בוסידאן: אז המשמעות של החיים פה ולעבוד פה בשביל חברה ממשלתית שמגנה על כל עם ישראל, אני לא יכול במלים להביע את הרגש שלי.

<נסים הדס: הוא עורך דין שעיקר עיסוקו זה חוזים בינלאומיים, בסוף הוא מביא לנו את החוזים שבונים את התשתית ליכולת הטכנולוגיות שצה"ל נהנה ממנה.

<נסים הדס: הוא יושב בכל מיני חורים בעולם ומנהל משאים ומתנים ולקוחות בסוף אפילו אומרים 'תגיד, מה, בוא נשאל את עורך הדין שלך, מה הוא אומר'.

<נסים הדס: משתמשים בו גם לפעמים בתור - - - האמינות והיושרה זה חלק מהדנ"א של הארגון והוא, כעורך דין, הוא מקרין לזה - - - אשתי עורכת דין, אני יכול לדבר על עורכי דין.

<קלאודיה כץ: אתה עשית רישיון בארץ?

<אשר בוסידאן: כן.

<קלאודיה כץ: אתה עשית את קורסי ההכנה?

<אשר בוסידאן: כן.

<קלאודיה כץ: של משרד העלייה והקליטה?

<אשר בוסידאן: של - - - כן, כן.

<מישל טובאלי: אז הנה כבר שיתוף פעולה, בלי שידענו.

<קלאודיה כץ: אתה למדת בארץ?

<קלאודיה כץ: תואר קיבלת בארץ?

<עמית אסגה: כן.

<קלאודיה כץ: מינהל הסטודנטים?

<עמית אסגה: - - -

<קריאה: גם אני.

<קלאודיה כץ: אז זה גם משרד העלייה והקליטה.

<קלאודיה כץ: זה לעניין שהכסף לא מגיע לאנשים אז גם צריך - - -

<ברוך מרזוק: אני לא מדבר על זה בכלל.

<ברוך מרזוק: את נכנסת לדברים אישיים יותר מדי.

<מישל טובאלי: זה קורה ישירות מולם, לכן אנחנו לא - - -

אברהם נגוסה: בואו נתקדם.

<גרגורי מקובסקי: שלום, שמי גרגורי מקובסקי, אני 27 שנים בארץ, למדתי פה בארץ, יש לי תואר שני בפיזיקה, אני באלתא 9 שנים, נקלטתי כפיזיקאי צעיר, עכשיו אני מנהל תחום של פיתוח וסימולציות, מנהל מספר אנשים, עוסק בדברים הכי, בוא נגיד מתקדמים, שכנראה שתשמעו עליהם עוד כמה שנים, שאני לא יכול לדבר עליהם פה, אבל אני חושב שאם הייתם שואלים איך הקליטה שלי באלתא, לדעתי הקליטה הכי טובה זה בעצם כשאני לא רואה הבדל בין הקליטה שלי לקליטה של עובד רגיל, ישראלי, בוא נגיד ככה.

<גרגורי מקובסקי: פה, איך שנכנסתי, טוב, רשמו איפה שהוא שנולדתי ברוסיה ובזה זה נגמר.

<גרגורי מקובסקי: לא ראיתי, לא אפליה, ולא מצד שני, לא - - - הייתי שווה.

<גרגורי מקובסקי: זה הכי טוב, זו ההרגשה הכי טובה, כי זה מה שאתה צריך לקבל, אתה צריך לקבל יחס שווה, ואם צריך לימודים ואם אני פחות טוב או יותר טוב מאחרים, אז אני צריך להישפט כמו כולם.

<גרגורי מקובסקי: אז אלתא מצטיינת בזה, אני חושב.

<גרגורי מקובסקי: דבר נוסף שחשוב מאוד באלתא, חוץ מעסקים, שהעסקים, כמו שנסים אמר, אנחנו לא מייצרים פה מכונות תפירה, אנחנו מייצרים דברים שמגנים על עם ישראל, מבחינתי העלייה ואלתא זה סגירת מעגל כי אני לא, עם כל הכבוד, עובד בהייטק, כאילו מייצר לאיזה שהיא חברה אמריקאית, אלא מייצר דברים שמגנים על המדינה, בסופו של דבר.

<גרגורי מקובסקי: הם גם עולים כסף, אבל בסופו של דבר אני רואה את זה טס בשמים ובגבול ואני פיתחתי שם אלגוריתם.

<גרגורי מקובסקי: זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: תודה.

<אשר איילי: שלום, קוראים לי אשר איילי, אני בארץ 33 שנים, עליתי כמעט בן 4, אני באלתא 7 שנים ואשר בוסידאן הוא בין החונכים והמנטורים שהיו לי.

<אשר איילי: אני עורך דין.

<אשר איילי: טוב, לדבר על אלתא זה כמו לדבר על עצמך, זה קצת מביך.

<אשר איילי: באלתא, מה שחשוב זה טכנולוגיה ומערכות, אבל דואגים לפרט לא פחות, למרקם האנושי, לסביבה.

<אשר איילי: אין תחליף ואין כלום.

<אשר איילי: אני כמובן מתחבר לדברים שנאמרו כאן, רק אני אוסיף ואומר, דווקא כן, אני קצת מתחבר לדברים של מרזוק.

<אשר איילי: אני אומר כן, משקיעים בהכשרה ובהשכלה, אבל בסופו של יום בן אדם קונה כלים ואם הוא לא יוצא ועוסק ומתפרנס מזה לא עשינו כלום.

<אשר איילי: פה אני חושב המקום, כמשרד קליטה, אני דווקא כן מעודד את זה, שעוקבים איך זה מתיישם בפועל.

<אשר איילי: זה מאוד חשוב, אם יש מימון, תקציב כזה או אחר, כן, שיכול לקדם אנשים או להעסיק עוד אנשים, באמצעות התמיכה שלכם, אדרבא.

<אשר איילי: אני כן מצדד בדברים שלו.

<אשר איילי: כמובן לגבי אלתא, פה מגוון התעסוקה הוא רחב ומגוון ההתקדמות וההתפתחות שלך הוא אין סופי, תרצה תעשה.

<אשר איילי: אין לי מה להגיד, מקום מאוד מדהים, חומר אנושי וכמובן ציונות בהתהוותה.

<אשר איילי: אני בין אלה שצעדו במדבריות ואני כן שרדתי, שילמתי מחיר יקר להגיע לכאן, אבל אני חושב שעצם העלייה שלי, שאני נמצא במקום כזה, זה בעצם לממש את החלום של כל אלה שלא צלחו ולא הגיעו לכאן.

קסניה סבטלובה: איך קרה המפגש שלך עם אלתא?

<אשר איילי: עם אלתא?

<אשר איילי: זה סיפור בפני עצמו.

<אשר איילי: אני סיימתי התמחות, התמחיתי בבית משפט ולמדתי לקראת מבחני הלשכה ובמקביל עבדתי עם בני נוער, נוער במצוקה, ואז העברתי קורות חיים.

<אשר איילי: אז ההוא, קראו לו רוני רוזנברג, זה הגיע אליו והוא התקשר אליי והוא אמר לי 'זה פרוצדורה כאן להיכנס, אני אפגוש אותך בחוץ'.

<אשר איילי: נפגשנו, ואני באתי ככה, בתחילת דרכי, איש זה, קצת יראה, אז הוא אמר לי 'יש לך קורות חיים מרשימים, אבל בוא נשמע אותך', אחרי שתי דקות הוא אמר לי 'אתה נשמע יותר מרשים מקורות החיים, תמשיך בשלך, אני אנסה לעשות מה שצריך'.

<אשר איילי: וכך הגעתי לפה.

<אשר איילי: ואני כן מתנדב ואעשה ואהווה דוגמה, ואשמש מבחינתי שגריר של אלתא בכל מקום שאפשר.

<נסים הדס: אפרופו, הוא אמר שהוא הגשים ואחד הפרויקטים שעשינו, הבאנו פה לביקור באלתא, בשני מחזורים, ניצולי שואה שהצאצאים שלהם הם עובדי אלתא, הילדים, דודים, באו לבקר, היו פה כמה מאות, נכנסו פה, יצאו, ראו את העוצמה, אמרו 'תשמע, אנחנו רואים איפה היינו ולאן הגענו ואיפה ההמשך'.

<נסים הדס: אתה מקבל כזה - - - גם העובדים, גם בני המשפחה וגם האחרים ראו בזה אין סוף אנרגיה.

<מישל טובאלי: אשר גם מתנדב לפרויקטים של אלתא בקהילה ומהווה דוגמה.

<מישל טובאלי: החבר'ה בני העדה האתיופית פה, באמת, הם כולם נרתמים, בודדים, אולי בגלל חוסר יכולת להגיע למקומות שלא משתתפים בפרויקטים, אבל רובם ככולם משתתפים בפרויקטים שלנו.

אברהם נגוסה: יפה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אילן אלוש: שלום, אני אילן אלוש, עליתי ב-2004, לפני 13 שנים, מצרפת, מדרום צרפת.

<אילן אלוש: המטרה שלי הייתה להתגייס בהתחלה, רציתי פשוט, הייתי שומע על צה"ל צה"ל צה"ל, הגעתי לחיל האוויר ומפה לשם הגעתי לתעשייה האווירית.

<אילן אלוש: הייתי בלוד שנה כמכונאי מטוסים עד ששמעתי על פרויקט מעורב בין אלתא לתעשייה האווירית לוד ואז הגעתי לאלתא, כעובד קבלן בהתחלה, ואז לאט לאט הכניסו אותי כעובד חברה ולמדתי הנדסאי אלקטרוניקה ומחשוב, עברתי לפרויקט שביל החלב, כל נושא החלל, הייתי שנתיים אחרי מעבדת חלל ועכשיו הפכתי לאחראי ניסויים סביבתיים של הנושא.

<אילן אלוש: מה זה אלתא?

<אילן אלוש: אלתא היא חברה שדוחפת אותך הלאה.

<אילן אלוש: לא היה לי שום דבר פה, ממש, זאת אומרת איך שהגעתי לפה עובד קבלן, מה, מי אנחנו?

<אילן אלוש: ואז דוחפים אותך ללמוד, דוחפים אותך להתקדם הלאה.

<אילן אלוש: זה פחות או יותר.

<אילן אלוש: טוב להיות פה, בסופו של דבר, טוב לעבוד פה.

<נסים הדס: איפה אתה גר בארץ?

<אילן אלוש: באשדוד.

<אילן אלוש: אני לבד בארץ, אני, אשתי ושני הילדים.

<אילן אלוש: אין הורים, אין סבא, אין סבתא, ככה למדנו, ככה הסתדרנו.

<נסים הדס: הוא מתעסק בפרויקט חלל.

<נסים הדס: היה פה ביקור לפני איזה שש-שבע שנים של נשיא נאס"א, שביקר לרגל יום השנה של אילן רמון.

<נסים הדס: נאס"א גילתה עניין בלוויין שאנחנו עשינו אותו והיא רצתה אותו לחקור מה שקורה בכוכב נוגה, כי נוגה זה כוכב שהוא מאוד סמיך, יש לו אטמוספרה, אבל הטמפרטורה שם היא מאוד גבוהה והדרך היחידה לדעת מה קורה זה באמצעי מכ"ם, אז הם אמרו, 'נשלח את הלוויין עם המכ"ם הזה שלכם'.

<נסים הדס: ואז באתי אליו ואמרתי לו 'תשמע, אנחנו פה, עברנו פה', סיפרתי לו את ההיסטוריה של אלתא, עברנו לפה, 69', היה רק חולות פה, רק חול וחול וחול, ב-69' אתם שמתם בן אדם על הירח.

<נסים הדס: אנחנו 40 שנה אחרי זה מסתכלים אחד על השני בגובה העיניים.

<נסים הדס: נושא החלל זה נושא שהוא אחד הדברים שפרצנו ובאמת תודות לאנשים כמו אילן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלוב.

קסניה סבטלובה: התרשמתי מאוד, גם מהמצגת שהצגת והסרטונים המרגשים.

קסניה סבטלובה: אני ראיתי אותם פעם ראשונה, אתם הרבה פעמים וזה לא יכול שלא להשאיר רושם וביחס להרבה מקומות עבודה שאנחנו שומעים עליהם, ושם מתמודדים, בעצם לא מתמודדים עם שאלת הקליטה של העולים, אפשר רק להצדיע.

קסניה סבטלובה: מה שאפשר לשפר, מבחינתנו, כנבחרי ציבור וחברי כנסת שמייצגים את הציבור בכנסת, אז אנחנו נשמח לשמוע מכם, מה אנחנו יכולים לעשות בנוסף למה שקיים, תכניות של המשרדים שקיימות, כדי להגביר את הקצב של קבלת העולים לעבודה.

קסניה סבטלובה: כפי שאנחנו רואים, ידענו את זה תמיד, מי שנקלט בעבודה בדרך כלל גם נקלט בחיים.

קסניה סבטלובה: הוא יוצר חוג חברתי, הוא משתלב בפרויקטים שונים ומשלבים אותו גם בעבודות ההתנדבות המעולות שיש פה וזו הדרך הכי טובה להתגבר על המחסום הזה של זרות ולהיות חלק ממשהו יותר גדול מעצמך.

קסניה סבטלובה: אז כל הכבוד ואנחנו פה לרשותכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש עוד מי שרוצה להתייחס?

<מישל טובאלי: קודם כל המנכ"ל מבקש להעניק לכם מזכרת.

אברהם נגוסה: לא, עוד לא סיכמנו.

<מישל טובאלי: לא, אבל אני הבנתי שחברת הכנסת צריכה לעזוב.

אברהם נגוסה: אני יודע, אבל אני רוצה לסכם, לפני הסיכום אני שואל אם יש מישהו שרוצה לדבר.

אברהם נגוסה: אז אנחנו מסכמים.

אברהם נגוסה: באמת כמו שחברת הכנסת קסניה סבטלובה אמרה, יש לנו הערכה באמת למה שאתם עושים, אתם עושים כמה דברים באותו זמן, גם הציונות, משימה לאומית בקליטת העלייה, ואתם גם מראים כמה קליטת העלייה תורמת למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: עלייה וקליטה זה מאבני היסוד של מדינת ישראל לחיזוקה, לשגשוגה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אברהם נגוסה: העולים החדשים עולים למדינת ישראל, נקלטים ותורמים להגנתה, להתפתחותה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: זה אנחנו ראינו, עולים הגיעו ממדינות שונות ותורמים, אחד בחלל, אחד במטוס, אחד בזה, אחד בזה, אבל מגנים על ישראל.

אברהם נגוסה: והדבר השני, אתם גם ממלאים את האור לגויים, זה שהתוצרת של המפעל פה מגיעה לכל העולם.

אברהם נגוסה: אתם נותנים גם את ההגנה וגם את הידע, לא רק למדינת ישראל, אלא לעולם כולו.

אברהם נגוסה: לכן זה מאוד מרגש את מה שסיפרתם לנו פה.

אברהם נגוסה: גם מגנים על מדינת ישראל בטכנולוגיה שמשתמשים כדי לצמצם, כדי שלא יהיו הרבה נפגעים, גם בצד שלנו וגם בצד השני, ברמה האנושית ולכן זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מברכים, כוועדת העלייה והקליטה, על העבודה שאתם עושים ותמשיכו לעשות את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו גאים בכם.

אברהם נגוסה: אני יודע שגם בדיון בוועדת העלייה והקליטה בכנסת אמרתם, 'תשלחו לנו עובדים' ואנחנו באמת מאוד מברכים על הרצון שלכם, על הנכונות שלכם.

אברהם נגוסה: לנו גם יש אחריות ואנחנו באמת, כמו שחברת הכנסת אמרה, תגידו לנו מה אנחנו יכולים לעשות בכנסת ישראל על מנת לחזק יותר את המשימה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: אם יש, אם אין אז אין.

אברהם נגוסה: אני לא יכול להבטיח, אבל לפחות אנחנו באים לשטח ללמוד, לראות, לשמוע, מה שאנחנו שומעים אנחנו הולכים ומתייעצים עם האנשים שיותר קובעים את המדיניות, מקבלי ההחלטות.

אברהם נגוסה: אז אני מוכן לשמוע, בלי להבטיח שאני אקיים את זה - - -

קסניה סבטלובה: בלי נדר.

אברהם נגוסה: ולקחת את הדברים האלה, אבל אני יכול להבטיח דבר אחד, מה שאתם אומרים לנו אנחנו לוקחים ומדברים עם האנשים הנכונים.

<ברוך מרזוק: אני רוצה להגיד לך משהו.

<ברוך מרזוק: אני אמרתי כמה דברים, אולי אני לא הובנתי נכון.

אברהם נגוסה: לא, אני הבנתי אותך.

<ברוך מרזוק: אני רוצה להגיד עוד פעם, יש כאן גם שלא הבינו.

<ברוך מרזוק: יש פה אנשים שנקלטו בכל מיני צורות, יכול להיות שיש פה כאלה שלמדו בעזרת סיוע כזה או סיוע אחר, אבל יש לנו גם הרבה אנשים שהם לא מלומדים, שהם נקלטו בכל מיני צורות והם בסופו של דבר קשי יום וכשהם רוצים להתקדם, קשה להם להתקדם, למה?

<ברוך מרזוק: אין להם את התקציבים, אין להם את הסיוע והם רוצים גם להתקדם.

<ברוך מרזוק: זה לא אומר שאין להם ראש, יש ראש, אבל אין יכולת.

<ברוך מרזוק: אני מדבר על הרבה כאלה שנמצאים גם אצלי, יש לי פה 42 איש, מתוכם יש לי 6 אתיופים, שתבין.

<ברוך מרזוק: הם הלכו ללמוד מעצמם, עם התקציבים שלהם.

<ברוך מרזוק: זה פגע להם בבית, פגע להם בילדים, פגע להם בבריאות, פגע להם בהרבה דברים והסיוע שאני מדבר, אם אתה, כיושב ראש ועדת הקליטה, ואתה יודע ל - - - המפעל לא עוזר בכלום, בוא נשים את הדברים על השולחן, המפעל לא מקבל שום תקציבים מהממשלה או מהמדינה או משום מקום לסייע לאנשים האלה.

<ברוך מרזוק: אם אתה יודע לעשות תכנית, ואומר, חבר'ה, הנה, מי שיכול ללמוד, מהמצב שלו שהוא נמצא פה, ולתת לו איזה שהוא סכום כספי, איזה שהוא סיוע שאני לא יודע להגיד לך מה, זה מבורך.

<ברוך מרזוק: יש פה הרבה אנשים כאלה.

<ברוך מרזוק: לכן אני אומר, זה שיש תקציבים שהם הולכים, אני לא יודע למי, ובאמת אני לא מתעסק, אבל אני מדבר איתך על מה שיש לי פה, ופה אנשים לא מקבלים כלום.

<ברוך מרזוק: לכן אני מפנה את הבעיה אליך, אם אתה יודע להביא, לאנשים שכבר נמצאים פה, אבל קשה להם להתרומם, אם אתה יודע לעזור להם.

<ברוך מרזוק: זהו, סיימתי.

אברהם נגוסה: אני הבנתי ואני יכול להגיד לך שלא סתם שאלתי את השאלה, אני קיבלתי את התמונה ואני ידעתי וחיזקת גם עכשיו, אז אני מודה לך.

<סלביה לוי: אני יכולה להוסיף משהו על דבריו?

<סלביה לוי: אני חושבת שמה שחשוב זה שכשעולה חדש נקלט במקום עבודה, תכנית שתלווה אותו ותראה מה אפשר לעזור לו בהתפתחות המקצועית שלו כדי שיוכל להשתלב ולהתקדם ולהצליח ואפילו לעלות בשכבות הניהול.

<סלביה לוי: זה משהו שאני חושבת שאתם יכולים לעשות וזו תכנית שלא קיימת.

<סלביה לוי: הוא נקלט, עכשיו יש כאלה שיש להם את העוצמות להרים את עצמם ויש כאלה שצריכים את הליווי וזה משהו שאתם יכולים לעזור.

אברהם נגוסה: אז מה שאני יכול להגיד לכם בשלב הזה, יש גוף שמרכז את התכנית הזו והוא מפקח על יישומה ולכן אני יכול לדבר עם הצוות ולהגיד להם שהם יבואו, יפגשו אתכם, ילמדו מכם, אם יש דברים ספציפיים שאתם יכולים להציג להם, אם הם יכולים לקיים את זה או לענות על הדרישות האלה לפי התכנית הקיימת.

אברהם נגוסה: אני אדבר עם הצוות שמרכז את התכנית הזו שאני אמרתי, זה ועדת שרים מיוחדת בראשות ראש הממשלה, יש צוות שהוקם לפיקוח או מעקב יישום התכנית הזו.

אברהם נגוסה: אני יכול להגיד ולדבר איתם ולהיות בקשר איתכם ולבדוק מה הם יכולים לעשות כדי לקדם את הביצוע של התכנית פה לקדם את העובדים, בלימודים, בקורסים, בהכשרות ובדברים האלה.

אברהם נגוסה: זה מה שאני יכול לומר.

אברהם נגוסה: למי שבהגדרה, כמו שאמרתי, פחות מ-10 שנים עולים בכלל ופחות מ-15 שנים ליוצאי אתיופיה, אז הכתובת היא במשרד הקליטה.

<קלאודיה כץ: אפשר לקבל הכשרה אצלנו עד 10 שנים, עד 7,000 שקל, התכנית נקראת שדרוג במקום העבודה, ואוצ'ר, הלשכה נמצאת פה במרכז העיר.

<קלאודיה כץ: בבקשה, ישמחו לקבל אתכם.

<מישל טובאלי: במהלך חודש ינואר אנחנו רוצים לקיים באלתא מה שנקרא שולחן עגול כדי להבין את כל הבעיות שיש בקליטה וכל מה שדובר כרגע.

<מישל טובאלי: אנחנו נזמין אתכם.

<קלאודיה כץ: השולחן העגול של האזור ייערך אצלכם?

<מישל טובאלי: אנחנו נזמין אתכם, נקבל מדנה את הפרטים במשרד ראש הממשלה, נזמין את כולם לפה ונפתח את זה.

<מישל טובאלי: בוודאי.

אברהם נגוסה: מצוין.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון, תודה רבה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים למנכ"ל ולכל הצוות, למישל כמובן, המקשרת בינינו, בין המפעל לבין הכנסת, ועל ההשתתפות שלה גם בדיונים, גם אדם השתתף, תודה.

אברהם נגוסה: בשלב הזה אנחנו נעלנו את הישיבה, הישיבה נעולה.