הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 147, 2018-01-03 09:15

רחל עזריה: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

רחל עזריה: על סדר-היום: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון - תקופת לידה והורות לבן זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), התשע"ז-2016, פ/3473.

רחל עזריה: יוזמה של חבר הכנסת יואל חסון.

רחל עזריה: יוזמה מאוד-מאוד מבורכת, ואני שמחה עליה.

רחל עזריה: אנחנו בוועדה עשינו – מה שהצעת החוק אומרת, שנאפשר לאב לקחת חלק מהזמן שהיום מוקנה לאם, מתוקף לידת תאומים.

רחל עזריה: כשעבדנו על הארכת תקופת לידה והורות – אני חייבת לומר שמבאס אותי שזה לא תפס, צירוף המילים הזה, וכולם חזרו לחופשת לידה.

רחל עזריה: עוד עשר שנים זה יקרה – כך זה לפעמים.

רחל עזריה: ניסינו...

רחל עזריה: אחד הדברים שעבדנו עליהם, זה שאפשר לקחת במקביל את השבוע, וזה יכול להיות רק שבוע ולא יותר.

רחל עזריה: אחת הסיבות שזה חשוב, עד היום כדי שהגבר יחליף את האשה, האשה היתה צריכה לחזור לעבודה.

רחל עזריה: זה אמר שהיא לא יכולה להאריך את התקופה.

רחל עזריה: זה הקטין משמעותית את שיעור האבות ששותפים לכל התקופה הזו.

רחל עזריה: יש לנו עדיין נתונים מאוד-מאוד בוסריים שמדברים על עלייה.

רחל עזריה: אם עד לאחרונה זה היה 400 ומשהו גברים בשנה, עכשיו זה עלה ל-700, והחוק נכנס לתוקף במאי.

<אסתר נמרודי: 740.

רחל עזריה: וזה רק ביוני.

רחל עזריה: זה אומר שמתחילים לראות את העלייה, בחצי שנה.

רחל עזריה: ייקח זמן, עד שאנשים יבינו שאפשר לקחת את השבוע במקביל.

רחל עזריה: אפשר גם לקחת אותו בזמן שהילדים יותר גדולים בחופש – בסוף אוגוסט, בחנוכה, בפסח - בכל השבועות האלה שהם נורא קשים.

רחל עזריה: ייקח קצת זמן עד שאנשים יבינו את האפשרות שגלומה פה.

רחל עזריה: יואל, זה עבר אז בקריאה טרומית, כשהיינו בסוף של העבודה, ואז אמרו לי: אםהיית עושה הכול יחד, זה היה אפשרי, אבל בגלל שהכול עבר, זה קצת התעכב.

רחל עזריה: אני מתנצלת.

יואל חסון: אפשר לעשות את זה במסלול מהיר עכשיו.

רחל עזריה: זה מה שאני רוצה לעשות.

רחל עזריה: זה מצטרף בעצם לאותה תפישת עולם.

רחל עזריה: יואל, בבקשה, תציג.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת עזריה.

יואל חסון: אני מודה על הדיון הזה, שמח שזה כאן.

יואל חסון: אני מקווה שהוועדה תיקח את זה במסלול מהיר כדי לקדם את זה ולסיים את החקיקה במושב הזה.

יואל חסון: אני מודה לכל הנציגים שנמצאים פה, שדולת הנשים, היחידה לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, נציגי ויצ"ו ועוד הרבה אנשים טובים.

יואל חסון: אעשה הפסקה – אני הולך לראיון רדיו, וחוזר.

רחל עזריה: נתחיל.

רחל עזריה: הוא בכל זאת יו"ר האופוזיציה – יום דרמטי.

רחל עזריה: הצטרפו אלינו – לא יודעת אם זו פעם ראשונה שיש שלישייה בדיון בוועדה בכנסת.

רחל עזריה: יכול להיות.

רחל עזריה: שלושתם ביחד - יושבים ויושבת.

רחל עזריה: לטובת אליאור, אליה ואדל נמשיך ונקדם את החוק.

רחל עזריה: את כבר לא תספיקי ליהנות מזה.

רחל עזריה: ..

רחל עזריה: אנחנו נתחיל עם הדוברים.

רחל עזריה: אשמח לשמוע מביטוח לאומי איזו סקירה – כמה לידות תאומים, כמה שלישייה.

<אסתר נמרודי: אנחנו מדברים על לידות רב-עובריות.

<אסתר נמרודי: תאומים – מדברים על כ-4,000 בשנה מתוך 176,000 לידות.

<אסתר נמרודי: שלישייה או יותר – אני זוכרת בשנה שעברה היתה רביעייה אחת - כ-80 שלישיות מתוך 176,000 לידות.

רחל עזריה: יש מידע שחשוב שנדע בהקשר של לידת תאומים מבחינת המקום של ההורים, של שני בני הזוג?

רחל עזריה: יש לכם נתונים על יותר אבות שמבקשים חל"ת?

<אסתר נמרודי: לא.

<אסתר נמרודי: אין לנו נתונים בתחום הזה.

רחל עזריה: או ימי מחלה, או ימי חופשה?

רחל עזריה: יש למישהו נתונים?

<אסתר נמרודי: אולי בתמ"ת.

רחל עזריה: משרד העבודה והרווחה.

<תמר מתתיהו: תמר מתתיהו, הלשכה המשפטית.

<תמר מתתיהו: אין לנו נתונים לנושא הזה.

<תמר מתתיהו: אוכל למסור אותם לוועדה.

רחל עזריה: אשמח.

רחל עזריה: מה מבחינת משרד העבודה, מה עמדתכם?

<תמר מתתיהו: אנחנו כמובן מאוד תומכים בהצעה.

<תמר מתתיהו: אין לנו הסתייגויות.

<תמר מתתיהו: אנחנו תומכים, כי זה מכוון את המגמה הברורה של לתת יותר אוטונומיה לבני זוג בכל הנושא של תקופת הלידה וההורות, וגם בנושא של לידת תאומים ומעלה, זה נותן אפשרות לשני בני הזוג להיות יחד בחופשת הלידה, שזה גם מאוד חשוב.

רחל עזריה: והם יכולים להשתמש בזה בשבועות הראשונים.

<תמר מתתיהו: חלוקת נטל שווה יותר בין בני הזוג - אני חושבת שזו מגמה שצריכה להמשיך.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: בבקשה.

<שלומי מור: שלומי מור, הביטוח הלאומי.

<שלומי מור: אם נסתכל על עשר השנים האחרונות, בהחלט אפשר לראות מגמה מאוד חיובית בכל הנושא הזה של דמי לידה.

<שלומי מור: נזכיר שעד לפני עשר שנים – אולי יותר – דובר על 12 שבועות, ואז זה עלה ל-14 שבועות.

<שלומי מור: כמובן, בזכות היוזמה הנוספת זה עלה עכשיו ל-15 שבועות.

<שלומי מור: בכלל, התחלנו מהוראת שעה בגלל איזשהו חשש בנושא דמי לידה לגבר, בגלל חשש שכל האבות יקפצו על העגלה הזו – מה שלא קרה בסופו של יום, ולבסוף הוראת השעה הזו הפכה להיות הוראה של קבע.

<שלומי מור: אבל אז כל הזמן דובר על כך, שאתה מחליף את בת הזוג שלך, קרי אחד מבני הזוג יוצא לעבוד – לא נשאר בבית.

<שלומי מור: ואז בתיקון החקיקה האחרון בפעם הראשונה אפשר המחוקק לשני בני הזוג לשהות בבית יחדיו.

<שלומי מור: זו היתה פריצת דרך.

רחל עזריה: זה אחד הדברים שאני הכי גאה בהם, וזה מסוג הדברים – הציבור עוד לא מבין את זה.

<שלומי מור: והצעד הנוסף שאנחנו עושים, אולי בעקבות הצעד הקודם, הוא עכשיו שוב לאפשר לפרק זמן עוד יותר ממושך לשני בני הזוג לשהות יחד בבית – אמנם כשמדובר בלידה רב-עוברית, אבל אולי זה רק הצעד הראשון.

רחל עזריה: מסכימה.

<אסתר נמרודי: בתיקון של דמי לידה לגבר ב-93' דיברו על תכלית של נשים קרייריסטיות, שיהיה מי שיחליף אותן, שיוכלו לחזור לעבודה, והיום התכלית לגמרי משתנה.

<אסתר נמרודי: זה שינוי מאוד מהותי, שכאן יותר שותפות ומעורבות של בני הזוג.

רחל עזריה: זה גם העניין של התא המשפחתי, שבעבר – אמר לי את זה חבר הכנסת מקלב.

רחל עזריה: הוא אמר שכשהוא היה ילד, סבתא שלו כל הזמן היתה באה לעזור לאימא שלו.

רחל עזריה: הוא אמר: אשתי לא יכולה לעזור לכל הילדים, להיות אתם.

רחל עזריה: בעצם הדור של הילדים שלו, אין לו העזרה שהיתה לדור של הוריו.

רחל עזריה: דיברנו על זה בהקשר אחר, אבל התא המשפחתי הפך להיות מאוד-מאוד חשוב.

רחל עזריה: הרבה פעמים אנחנו גרים רחוק מההורים.

רחל עזריה: גם האימהות של כולנו עובדות, וגם מועד היציאה לפנסיה הולך ונדחה.

רחל עזריה: גם הגיל שבו אנחנו יולדים הולך ונדחה.

רחל עזריה: זה אומר שאין הרבה פעמים – גם כשיוצאים לפנסיה לא תמיד יש הזמן או הכוח.

רחל עזריה: בקיצור, אין הרבה הורים- - -

<מאירה בסוק: את שוכחת דבר חשוב – שאנחנו כהורים לילדים, שלך, למשל, הבנים הם הרבה יותר פמיניסטיים מהבעלים שלנו.

<מאירה בסוק: ..

רחל עזריה: גם נכון.

רחל עזריה: אני חושבת שהגברים נהיים פמיניסטיים בגלל הרבה מאוד סיבות.

רחל עזריה: הזוגיות משתנה.

רחל עזריה: אין – את לכי לאימא שלך.

רחל עזריה: לא תמיד יש לאן ללכת.

רחל עזריה: גם דיברנו על זה בהארכת תקופת לידה, שאת הולכת לאימא, ואימא הולכת לעבודה.

רחל עזריה: ..

<מאירה בסוק: אני רואה את הנושא של הגבר שהשתנה מאוד.

רחל עזריה: נכון מאוד.

<מאירה בסוק: לטובת האימהות – אנחנו.

רחל עזריה: אני חושבת שהיתרון הגדול של הגברים בכל המהפכה של הפמיניסטית - שהם קיבלו את האבהות, שלא היתה בעבר.

רחל עזריה: יש אפילו מחקר שקראתי על רגשות אשמה אצל גברים שעובדים הרבה ועל הסטרס שיש להם, שלא מדובר, שיש לאבות שעובדים הרבה.

רחל עזריה: בבקשה.

<איה דביר: גם אני רוצה להצטרף לברכות – איה דביר, ממשרד המשפטים.

<איה דביר: זה פורום חוזר באותו הקשר, והברכות תהיינה דומות.

<איה דביר: גם אנחנו תומכים בהצעת החוק.

<איה דביר: להוסיף שבועות - זה ודאי מבורך בעיני רוב היושבים סביב השולחן – זה דבר עם חסם תקציבי קשה מאוד לפריצה כי העלויות מאוד גדולות, ובכל זאת אנחנו רואים מגמה שמבקשת לבחון, איך על בסיס הזכויות שכבר קיימות, גם אם לא מוסיפים להם זכויות נוספות, אפשר לנתב לתהליכים סוציולוגיים אחרים קצת.

<איה דביר: דיברתם הרבה פה על שינוי התא המשפחתי.

<איה דביר: לפעמים צריך תמיכה תרבותית כלשהי בשינויים מהסוג הזה.

<איה דביר: החקיקה הזו משיגה את זה.

<איה דביר: לא תמיד נכון להוסיף עוד זכיות דווקא לנשים עצמן, והרבה יותר חכם לנסות לנתב גם את הגברים להוית שותפי אמת בתוך התא המשפחתי.

<איה דביר: אפשר לעשות את זה הרבה פעמים בדרך תמריצים בחקיקה – זה בדיוק מה שהצעת החוק הזו עושה.

<איה דביר: אם יש גברים שיושבים על הגדר, מתלבטים אם לשאת יותר בנטל המשפחתי או פחות - אנחנו מאמינים שככל שגברים יישאו יותר בתפקידים שלהם בתוך הבית, כך נשים תיהנינה משוויון זכויות אמתי טוב יותר בשוק העבודה.

<איה דביר: כשהמעמסה הטיפולית בבית נופלת רק על אשה, התוצאה היא שיש משטר של חלוקת תפקידים בין דמות קרייריסטית ודמות שהיא פחות, וזה חוק שמנסה מעט לפרוץ את הגדר הזו כדי להפוך את שני בני הזוג לכאלה שנושאים בשוויון במעמסת הטיפול במשפחה גם בהיבט של שוק העבודה וגם בהיבט המשפחתי.

<איה דביר: זה מקדם איזון מבורך, ויכול לייצר פריצה באמת משמעותית בקידום זכויות נשים גם בשוק העבודה.

רחל עזריה: אני רוצה לחזור לביטוח הלאומי.

רחל עזריה: יש לכם אומדן עלויות?

<שלומי מור: להערכתנו, בהתבסס על כמות הגברים שעד היום ניצלו את הזכות, מדובר בלא יותר מחצי אחוז מהגברים, וחצי אחוז מהגברים בהינתן כמות הלידות הרב-עובריות, אנחנו צופים שיהיה מדובר ב-200 גברים בשנה, ואם אכן כך הוא, אז העלות לא תעלה על חצי מיליון ₪ בשנה.

<איה דביר: ברשותכם, יש לחדד שהעלות שעונה על פערי שכר שיש בין גברים לנשים, כי ההנחה היא שלא הוספו שבועות חופשת לידה אלא שבוע חופשת לידה לגבר בממוצע הוא יקר יותר משל אשה.

רחל עזריה: זה 240 לעומת 360.

<איה דביר: על אף חוק שכר שווה לעובד ולעובדת.

קריאה: מה עושים עם העצמאיות?

רחל עזריה: אותו דבר.

רחל עזריה: אתה צופה 20- - -

<שלומי מור: כחצי אחוז מהגברים כיום עושים שימוש בזכות הזו שלהם.

<שלומי מור: הרחבנו אותה.

<שלומי מור: מצד שני, אנחנו מדברים רק על 4,000 לידות מכלל הלידות בארץ.

<שלומי מור: זה חצי אחוז מכלל הלידות.

<אסתר נמרודי: מדובר על קבוצה של נשים עובדות – לא כל הלידות.

<אסתר נמרודי: יש 126,000 זכאיות לדמי לידה, ויש 176,000 יולדות.

<אסתר נמרודי: יש הפער הזה.

רחל עזריה: לא ברור לי איך- - -

קריאה: מתוך 4,000 לידות, חצי אחוז, זה יוצא כ-200 לידות בשנה, שפוטנציאל האבות שייקחו- - -

רחל עזריה: איך מתוך 120 יש לנו 500?

<אסתר נמרודי: זה 126, 127,000.

<אסתר נמרודי: מתוכם, אחרי התיקון יש 740.

<אסתר נמרודי: זה כחצי אחוז.

רחל עזריה: לא, זה עשרים.

<אסתר נמרודי: לא מה-4,000.

<אסתר נמרודי: מכלל האוכלוסייה.

<אסתר נמרודי: 720 גברים מתוך 126,000.

רחל עזריה: אני מבקשת שמרכז מחקר ומידע יציגו.

<ענת ירון: ענת ירון, ממרכז המחקר.

<ענת ירון: עשינו אומדן עלות להצעת החוק, שמבוסס על הפרש שכר דמי הלידה הקיימים כיום לגבר לעומת דמי הלידה לנשים, וההפרש הוא כ-330 שקלים.

<ענת ירון: אין לנו דרך לדעת מה יהיה שיעור הניצול.

<ענת ירון: לקחנו מהשיעור המלא של 100% ל-5% ניצול, בין שבוע ניצול לשלושה שבועות ניצול.

<ענת ירון: יצא לנו שבניצול מלא, שאינו צפוי כמובן ביחס לניצול היום של דמי לידה, יצאה עלות של כ-8 מיליון, אבל כשמדברים על שיעור הניצול הצפוי, יצא לנו כ-400,000 בשנה, עלות.

<ענת ירון: זה בניצול של 5%.

<שלומי מור: נכון.

<שלומי מור: זה 5%, לא חצי אחוז.

<שלומי מור: זה כנראה ינוע בין עשרים גברים, שזה חצי אחוז, ל-200 גברים, שזה יחסית למה שהיום מנצלים את הזכות הזו.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: בבקשה.

<מאירה בסוק: עו"ד מאירה בסוק, נעמ"ת.

<מאירה בסוק: אמרתם משהו שישר הקפיץ לי משהו – אתם אומרים ש-176,000 לידות בשנה, מתוכן רק 125,000 נשים זכאיות לדמי לידה.

<מאירה בסוק: יש לכם פירוט, למה 50,000 לא מקבלות?

<מאירה בסוק: האם חלק גדול מהן סטודנטיות?

<אסתר נמרודי: כי הן לא עובדות.

<מאירה בסוק: מי לא עובד?

<מאירה בסוק: יש לכם פירוט לגבי ה-50,000 האלה?

<מאירה בסוק: רובן סטודנטיות?

רחל עזריה: בחברה הישראלית יש שתי קבוצות שעובדות פחות יחסית, וזה גברים חרדים ונשים ערביות.

רחל עזריה: זה מסביר את מה שאמרת - בין השאר, לא רק.

רחל עזריה: גם סטודנטיות, גם נשים צעירות.

רחל עזריה: גם ילדו ולא חזרו לעבודה.

<מאירה בסוק: אולי השלב הבא, צריך להיות סטודנטיות.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: יואל.

יואל חסון: קודם כל, תודה רבה לכל השותפים לדיון.

יואל חסון: אני יודע שצריך לומר גם למשרד העבודה והרווחה ולשר חיים כץ, שמהרגע הראשון תמכו והאמינו בחוק הזה.

יואל חסון: יש פה נציגים של המשרד, וגם לביטוח הלאומי, שמהרגע הראשון הביע תמיכה בחוק – זה מאוד-מאוד חשוב.

יואל חסון: הגיעה לכאן שירן, עם השלישייה המדהימה שלה.

יואל חסון: רחל, אשמח שתיתני לה אחר כך לדבר ולהציג את היום-יום של החיים האלה במציאות הזו.

יואל חסון: אני חושב שבסך הכול אנחנו רוצים להגיע למצב שבו יש מעורבות בגידול הילדים ויש אפשרות של עזרה הדדית, גם בתוך בני המשפחה וכמובן, שני בני הזוג.

יואל חסון: כשמשווים בעולם רואים, שאנחנו רחוקים מאוד מרוב מדינות העולם בכמות ימי חופשת הלידה.

יואל חסון: לא אתן פה דוגמאות.

רחל עזריה: לא, סליחה.

רחל עזריה: אנחנו לא רחוקים.

רחל עזריה: צריך לדעת.

יואל חסון: יש נתונים.

רחל עזריה: בדרך כלל במדינות שבהן יש תקופה ארוכה, זה לא 100% שכר, ואני מעדיפה שהתקופה תהיה קצרה, ואז את מקבלת את כל ה-100% שכר, ואז אם את רוצה להאריך, זה על חשבונך, מאשר שתצטרכי להישאר שנה בבית, ולקבל 50% שכר – זה אחת.

רחל עזריה: שתיים, יש הרבה מדינות שבהן האריכו לתקופה שבה קיוו שנשים יילדו יותר.

רחל עזריה: אנחנו מעודדים ילודה כי אנחנו אוהבים ילדים – אנחנו לא צריכים לשחד נשים ללדת תינוקות.

רחל עזריה: ..

יואל חסון: מהות התיקון לחוק – לאפשר להורים להחליט איך לחלק ביניהם את פרק הזמן הנוסף הזה כדי שהאב יוכל לנצל את זה גם, ולקבל אותו כחופשת לידה במקביל.

יואל חסון: אני חושב שזו דרישה הגיונית, סבירה.

יואל חסון: יש ריבוי של משפחות עם תאומים ומעלה בגלל הטיפולים והדברים האלה, וגם בלי קשר, יש יותר ויותר משפחות מהסוג הזה.

יואל חסון: לכן צריך את העזרה הזו.

יואל חסון: זה דבר פשוט.

יואל חסון: גם העלות התקציבית לא גבוהה, כאמור, לא משמעותית, לא תשפיע באופן דרמטי על תקציב המדינה בשום צורה, אבל מצד שני, תשפיע ממש על המשפחות האלה, ותשנה את העניין.

יואל חסון: אני גם מאלה שמאמינים מאוד-מאוד בחשיבות מעורבות של שני בני הזוג בגידול הילדים, ולא כקיבוע שרק האשה צריכה לשאת באחריות, והגבר אמור לא להיות בחיי הילדים.

יואל חסון: זה עזרה קטנה, אבל לדעתי זה פתחון קטן חשוב לתקדימים שאולי בעתיד נתקן בדברים אחרים.

יואל חסון: אשמח שנקדם את זה במהרה.

קריאה: אשה תהיה שלושה שבועות פחות בתוך תקופת לידה.

רחל עזריה: שירן, בבקשה.

<שירן חנן: כמובן, הגעתי לפה כדי לשכנע את מי שצריך לשכנע, כן להעביר את החוק.

<שירן חנן: השלישייה שלי בני שנה – זה פחות ידבר אליי.

<שירן חנן: אבל ברגע שהם נולדו, בעלי קיבל ארבעה ימים מהעבודה, ואז היה צריך לחזור.

<שירן חנן: מצאתי את עצמי ביום החמישי מוציאה סיכות מהבטן, משתחררת מבית החולים לבד אחרי חצי שנה ששכבתי שם – כמובן, בני ילדים ובלי סל-קלים – פשוט לכי.

<שירן חנן: חודשיים בפגייה, לבד.

<שירן חנן: הייתי רצה - יש לי ילדה בת 10 שב-07:00 בבוקר שמתי בבית הספר.

<שירן חנן: רצתי לפגייה.

<שירן חנן: הייתי צריכה לחסוך בלבחור את מי להאכיל, בלבחור אם לעשות קנגורו או לא, כי אני לא יכולה להתחלק לשלוש, ואז לחזור בצהריים לגדולה, ושוב לפגייה, ואז לרוץ, ולפעמים ב-03:00 לפנות בוקר פתאום צריך מנת דם, אז לרוץ לבית חולים.

<שירן חנן: בעלי עבד.

<שירן חנן: הוא לא יכול היה לעזור לי.

<שירן חנן: היה מגיע פעם או פעמיים בשבוע לבית החולים בלילה.

<שירן חנן: כמובן, הוא לא חווה בכל הפגייה את הקנגורו ואת כל התהליך.

<שירן חנן: עם הזמן הוא גם פוטר בעקבות זה, כי היה צריך לצאת לעזור לי – פה חיסונים, שם בדיקות.

<שירן חנן: בילד הראשון הבינו אותו ושחררו אותו מהעבודה, לשחרר אותו מבית החולים, כשליאור השתחרר.

<שירן חנן: כשאליה השתחרר, הוא גם הגיע.

<שירן חנן: את אדל החזרתי באוטובוס, כי לא אישרו לו להשתחרר מהעבודה.

<שירן חנן: הורים לתאומים ושלישיות זה שונה, באמת.

<שירן חנן: אני לא יודעת מי יבחר, מה לעשות עם שלושת השבועות האלה, אבל אם ישאלו אותי – שיישארו בבית אחרי הלידה.

<שירן חנן: זו תקופה נפשית מורטת עצבים.

<שירן חנן: אני איבדתי את ההכרה פעמיים, הוצאתי את העצבים בפגייה, כי גם שאבתי וגם הנקתי, לא ישנתי, רצתי, וכל ההטרדות של להשיג הכול, ותודה לביטוח לאומי על המענק של השלישיות – הוא מאוד-מאוד עוזר לנו.

<אסתר נמרודי: יש גם קצבת לידה, מדי חודש.

<שירן חנן: 100,000, שמתחלקים.

<שירן חנן: היום אני במדרגה האחרונה, של ה-3,065.

<שירן חנן: זה עוזר מאוד.

<שירן חנן: זה עזר לי מאוד לקנות את כל הציוד – העגלה שהזמנתי מחו"ל עולה 10,000, ובלידה עצמה קיבלתי 13,900, אם איני טועה.

<שירן חנן: לאחר מכן זה מתחלק ל-20 חודשים.

<שירן חנן: זה באמת מאוד עוזר, חוץ מלשמוע הורים לתאומים, ששואלים אותי, למה אנחנו לא, ובאמת מגיע גם להם.

<שירן חנן: זה באמת עוזר.

<שירן חנן: הרבה אין לי מה להוסיף.

<שירן חנן: לגדל ילד אחד זה לא קל.

<שירן חנן: להכניס ילד אחד אחרי שלושה וחצי חודשים – יש לי ילדה גדולה.

<שירן חנן: עשיתי את זה.

<שירן חנן: אחרי שלושה וחצי חודשים שמתי אותה בויצ"ו ויצאתי לעבוד.

<שירן חנן: זה לא קל.

<שירן חנן: לגדל שלישייה זה בכלל לא קל.

<שירן חנן: אני היום שנה וחודשיים בבית.

<שירן חנן: אני לא יכולה לצאת לעבוד, כי כדי לשים אותם במעון אני צריכה לשלם קרוב ל-9,500 שקל.

<שירן חנן: אני סובלת ממחלה שנקראת פיברומיאלגיה, אחרי מסכת של כמה שנים עם ביטוח לאומי, ואחרי שהייתי עם מקל הליכה וקנאביס רפואי, די הרמתי ידיים, אז אני לא נלחמת לקבל נכות.

<שירן חנן: מצד שני, אני גם לא עובדת מלא.

<שירן חנן: אני לא זכאית לדמי לידה.

<שירן חנן: אני לא זכאית להנחות במעונות, בכלום.

<שירן חנן: אני חיה מהקצבה הזו שיש לי לשלושתם.

<שירן חנן: מיותר לציין שסימילאק וטיטולים עובר את זה.

<שירן חנן: אבל ילד צריך את שני ההורים.

<שירן חנן: אימא גם צריכה לצאת לעבודה.

<שירן חנן: צריך גם להתחלק.

<שירן חנן: גם אנחנו לא יכולות לעשות את זה לבד.

<שירן חנן: רובנו אמיצות לומר שאנחנו מניקות.

<שירן חנן: עשיתי את זה שלושה חודשים.

<שירן חנן: זה כל שעה וחצי לשאוב.

<שירן חנן: שאבתי לשלושתם.

רחל עזריה: הנקה מלאה?

<שירן חנן: כמה שיכולתי.

<שירן חנן: לא תמיד הגעתי לכמות.

<שירן חנן: את מגיעה לפגייה, שואבת ושואבת, אז הוא היום במצב יותר טוב, וזה פחות טוב, אז תני לו את החלב.

<שירן חנן: הפגייה עצמה זו רכבת הרים, לא יכולה להסביר את זה.

<שירן חנן: הגיבור הזה, כשהיה שבועיים אחרי הלידה, חטף RSB, שהוא חיידק עמיד בפני אנטיביוטיקה, שפגים לא שורדים בו.

<שירן חנן: פגים שנולדים מתחת לשבוע 32 כמוהם, לא שורדים.

<שירן חנן: אין לזה אחוז הצלחה.

<שירן חנן: קראו לי להיפרד ממנו באמצע הלילה.

<שירן חנן: ישבתי וצרחתי ובכיתי, ובסוף הוא השתחרר ראשון מבית החולים.

<שירן חנן: הרפואה היא – מכינים אתכם להכי גרוע, ואני מבינה את זה.

<שירן חנן: בשבוע ה-19 הושיבו אותי בבית חולים ואמרו לי: שבי פה יום-יומיים, ההיריון הזה ייפול.

<שירן חנן: כך ישבתי חצי שנה.

יואל חסון: שלושתם אמיצים וחזקים.

<שירן חנן: הם נולדו במשקלים מאוד קטנים – קילו, קילו ו-200, וקילו ו-400.

<שירן חנן: קילו ו-400, הוא היה הכי גדול.

<שירן חנן: אליה – קילו ו-200.

<שירן חנן: אדל היתה קילו – אחרי הלידה ירדה ל-860 גרם.

<שירן חנן: זה להחזיק מבחינת המשקל פחות מטלפון ביד.

<שירן חנן: פגים כל כך צריכים את החום, את האהבה, את הקנגורו, את ההאכלות.

<שירן חנן: גם אם הם אוכלים בזונדה, להחזיק אותם, ולא היתה לי האפשרות.

<שירן חנן: לא היה מי שיעזור לי - גם לרוץ הביתה, גם להיות אתם.

<שירן חנן: הצעת החוק הזו באמת מבורכת.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: דיברת על זה שהם גיבורים.

רחל עזריה: את גיבורה.

רחל עזריה: מדהים ממש.

רחל עזריה: כל הכבוד.

רחל עזריה: זוכרת את חבר הכנסת יגאל גואטה?

רחל עזריה: הוא התפטר מהכנסת, מש"ס, אחרי הפרשה, שהוא הלך לחתונה של אחיין שלו, שהיה מהקהילה הלהטב"ית.

רחל עזריה: הוא היה חבר בוועדה, והוא נולד 800 גרם...

<שירן חנן: יש לנו גם פגיות מעולות.

רחל עזריה: זה נכון.

רחל עזריה: צריך לומר את זה.

רחל עזריה: אני לא יודעת אם את מאחלת לילדים שלך להיות חברי כנסת, אבל יש תקדימים.

רחל עזריה: ..

רחל עזריה: תודה רבה.

יואל חסון: לפי איך שהם רגועים פה, הם מרגישים בבית.

יואל חסון: ..

רחל עזריה: עו"ד מיכל שמר, בבקשה.

רחל עזריה: לשכת עורכי הדין.

<מיכל שמר: קודם כל, תודה.

<מיכל שמר: זה היה מרגש, מעצים ומעורר השראה.

<מיכל שמר: כמובן, גם לשכת עורכי הדין מצטרפת לתמיכה בהצעת החוק.

<מיכל שמר: היא לא רק מקדמת הורות שוויונית; היא גם תסייע לנשים להשתלב טוב יותר בעולם העבודה.

<מיכל שמר: אני עורכת דין גם לענייני עבודה וגם משפחה.

<מיכל שמר: בשני הכובעים אני יכולה לומר – בעיקר בכובע של עבודה – מעסיקים מאוד חוששים להעסיק נשים, בואו נודה.

<מיכל שמר: גם אומרים לי בגלוי - לפעמים אני מתעסקת בהשמה – אני פרילנס, ואומרים: אני לא אעסיק אשה, בטח לא רווקה, כי היא תלד ילדים, והיא תחסיר עבודה.

<מיכל שמר: אז מעבר לזה שזה מקדם את הגברים, מעבר לזה שילדים צריכים את אבא כמו שהם צריכים את אימא, ונראה לי שהיום אנחנו בעידן שכולם מבינים את זה, אבל זה גם מקדם את הנשים ואת שוויון ההזדמנויות שלנו בעולם העבודה, ואולי פחות מעסיקים יגידו: אני לא אגייס או אשמר אשה, כי באותה מידה גם הגבר ייעדר.

<מיכל שמר: זו לפחות השאיפה – אנחנו לא שם.

<מיכל שמר: שתי נקודות: אחת, למיטב הבנתי, החוק חל גם על ידועים בציבור, גם על הורים מאמצים וגם על הורים חד-מיניים.

רחל עזריה: תמיד.

<מיכל שמר: לחדד.

<מיכל שמר: גם עלתה פה שאלה לגבי עצמאים.

<מיכל שמר: אמרתם: ברור, אבל בתיקון כתוב: עובד שבת זוגו.

<מיכל שמר: אני שואלת, מה עם אנשים שהם עצמאיים?

<מיכל שמר: גם הם אולי צריכים לקבל דמי לידה.

<שלומי מור: גם היום אין הבחנה.

<ענת מימון: העובד זה בחוק עבודת נשים.

<ענת מימון: חוק ביטוח לאומי מתייחס לגבי ואשה שיולדים, גם לעצמאיים.

<מיכל שמר: אוקיי.

<מיכל שמר: בנוסף, מה לגבי גבר - למשל, אלמן.

<מיכל שמר: אני חושבת שהוא צריך להיכנס לנעליה של אשתו שנפטרה חלילה, למשל, כי כתוב בחוק שנדרשת הסכמה, ושהוא מקבל את זה במקומה.

<מיכל שמר: משהו בניסוח לא מתקבל בנושא של אלמנים, חד-הוריים – אם היא נפטרה בלידה, האם הוא לא זכאי?

<אסתר נמרודי: הוא מקבל את כל הזכויות.

<אסתר נמרודי: אין פה שהייה ביחד.

<אסתר נמרודי: הוא יכול לממש את כל הזכות, את כל חופשת הלידה הבסיסית, פלוס הארכה.

<שלומי מור: אם חלילה בת הזוג נפטרה בלידה.

<שלומי מור: התיקון הזה הוא סעיף קטן מתוך פרק שלם.

<שלומי מור: הפרק מסדיר גם מצב שבו נפטרה לצערנו אשה בעת הלידה.

<שלומי מור: אין חשש.

<שלומי מור: אם חלילה נפטרה האשה, ממילא הגבר יקבל את מלוא הזכאות שלה.

<מיכל שמר: מצוין.

<מיכל שמר: לסיכום, אנחנו תומכים בעמדת שדולת הנשים, בתקווה שגם בהמשך תהיה מקבילה – בעיקר גם לאור הדברים שנאמרו, והצורך שתהיה גם עזרה גם בסמוך ללידה ולא רק אחרי ניצול של נשים.

<מיכל שמר: כמובן, יש להגביר את השותפות וההשתתפות של גברים במשפחה.

<מיכל שמר: תודה.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: בבקשה, התאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן-חילי: שלום.

<מיכל וקסמן-חילי: עו"ד מיכל וקסמן-חילי, ראש אגף עבודה בהתאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן-חילי: קודם כל, אנחנו מברכים על תיקון החוק.

<מיכל וקסמן-חילי: אנחנו חושבים שהוא כחלק מרפורמת המעבר מזכויות נשים לזכויות הוריות ותיקונים אחרים שנעשו בתקופה האחרונה בנושא הזה.

<מיכל וקסמן-חילי: אני תחת ההשפעה של הדברים המרגשים שאמרה פה שירן, אנחנו מבקשים – הדבר היחיד שאנחנו מבקשים – שתינתן הודעה למעסיק.

<מיכל וקסמן-חילי: כיום עובד יכול לצאת לשלושה שבועות, וראוי שהוא ייצא למשך אותם שלושה שבועות, אבל המעסיק צריך לקבל הודעה מוקדמת, שהוא עומד לצאת.

<מיכל וקסמן-חילי: שהרי בניגוד לאשה שהיא בהיריון, ואפשר לדעת שהיא אמורה לצאת לחופשת לידה, למעשה אין לי דרך לדעת, אם יש לו כוונה לצאת – כן או לא.

<מיכל וקסמן-חילי: מה שאני אומרת כעת, אין בזה כל חידוש.

<מיכל וקסמן-חילי: גם כיום סעיף 6ח לחוק עבודת נשים, שהוא הסעיף שמסדיר את היציאה המשותפת לחופשת לידה, יש לפי תקנות, שמסדירות את סעיף 6ח בלבד.

<מיכל וקסמן-חילי: פה אנחנו מתקנים את סעיף 6ג.

<מיכל וקסמן-חילי: אפשר בשתי דרכים חלופיות: או לתקן את התקנות ולהוסיף לסעיף 6ח גם את סעיף 6ג – בסך הכול יש שם 30 ימים הודעה מראש, לא הרבה לפני כן; אפשרות אחרת היא לתקן את זה בתוך החוק – בדיוק כפי שאת עשית בתיקון החקיקה עם החלוקה של שעת ההורות, שהפרוצדורה נקבעה בתוך החוק ולא בתקנות.

<מיכל וקסמן-חילי: אם נעשה את זה בתוך החוק, אפשר יהיה להכניס את זה כבר עכשיו יחד עם התיקון, ולסיים את זה באותו מועד.

רחל עזריה: שהוא צריך להודיע שהוא מתכנן?

רחל עזריה: איך זה היום?

<מיכל וקסמן-חילי: היום צריך להודיע 30 ימים מראש, כשהוא מתכוון לצאת לחלק מחופשת הלידה – אשה חייבת לצאת לששה שבועות לפחות, וביתר חופשת הלידה, אם הגבר - הוא צריך להודיע 30 ימים מראש.

רחל עזריה: זה היה בחוק אחר.

רחל עזריה: לגבי השבוע המקביל לא צריך הודעה.

רחל עזריה: יש פה הבחנה בין שבוע לשלושה שבועות.

רחל עזריה: צריך לחשוב על זה קצת, כי אני לא בטוחה שהזוג תמיד יודע.

רחל עזריה: נראה לי שזה מה שקורה.

רחל עזריה: אל"ף, הם לא יודעים, מתי תהיה הלידה.

רחל עזריה: אני חושבת בקול.

רחל עזריה: אני חושבת שהרבה פעמים כולם קצת מופתעים מהעוצמה ומהפגייה.

רחל עזריה: לא יודעים אם הם יהיו בפגייה.

רחל עזריה: יש פה הרבה נעלמים.

<מיכל שמר: היבטים רפואיים.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: קיסרי.

יואל חסון: חופשת הלידה מתחילה מהפגייה או מהרגע שמגיעים הביתה?

רחל עזריה: מהלידה.

יואל חסון: יש הארכה לפגייה?

רחל עזריה: כן.

<שלומי מור: למעשה הרבה לא יודעים, אבל אשה יכולה לבחור לנצל את חופשת הלידה עוד לפני הלידה.

רחל עזריה: כן, אפשר להתחיל עוד לפני הלידה, אבל לא רבות מנצלות את זה.

<מיכל וקסמן-חילי: השיקול הזה הוא ודאי חלק מהעניין.

<מיכל וקסמן-חילי: יש לשקול אותו.

<מיכל וקסמן-חילי: ברור שבחלק מהמקרים יש דברים שמפתיעים.

<מיכל וקסמן-חילי: השיקול הזה עמד גם לנגד עינינו.

<מיכל וקסמן-חילי: כשחשבנו להעלות את זה, גם אנחנו ראינו את זה.

<מיכל וקסמן-חילי: אבל מצד שני- - -

רחל עזריה: לא, אני מסכימה.

רחל עזריה: צריך לחשוב איך.

רחל עזריה: זה לא רק איזון.

רחל עזריה: זה גם מצב מאוד לא יציב לכולם.

רחל עזריה: צריך לחשוב.

רחל עזריה: אני מעלה את זה למחשבה, כי אני חושבת שיושבים פה אנשים שמאוד מכירים את המצב.

רחל עזריה: בעצם את אומרת ובצדק - אני מסכימה שעובד לא יכול להיעלם לשלושה שבועות, בלי שהמעסיק יידע שזה מה שהולך לקרות.

רחל עזריה: אני לא בטוחה שהעובד יודע שהוא הולך להיעלם לשלושה שבועות, ובעצם אני חושבת שלצפות מהעובד לדעת – יש פה כמה מרכיבים: אחד, שאני לא בטוחה שהעובד יודע מראש שהוא מתכוון לנצל את שלושת השבועות, ושנית, העובד לא יודע מתי זה יקרה.

רחל עזריה: זה תלוי גם בלידה וגם- - -

<מיכל וקסמן-חילי: דווקא בלידה כזאת, שיכולה לקרות מוקדם הרבה יותר.

רחל עזריה: ואז בואי נחשוב איך יוצרים איזושהי מידה של ודאות עבור המעסיק, אבל שזה לא יהיה מהסוג של הוודאויות, שבסוף אנחנו לא יודעים מה לעשות אתן.

<מיכל וקסמן-חילי: אולי לבקש להודיע משבוע מסוים של ההיריון שיש סבירות למעשה.

<מיכל וקסמן-חילי: גם אני חושבת בקול רם.

<מיכל וקסמן-חילי: אני חשבתי עד עכשיו, שמתאים להכניס את זה לתקנות כפי שהן.

<מיכל וקסמן-חילי: להודיע משבוע מסוים, שבת הזוג נמצאת בהיריון, ולקחת בחשבון, שזה יכול לקרות, כמו שזה יכול גם לא לקרות.

<מיכל וקסמן-חילי: הוא יכול להודיע, ואז המעסיק כבר מתכונן עם עובד אחר, אומר לו: קח בחשבון שיכול להיות שיהיו כמה שבועות, וכבר לסגור את זה.

<מיכל וקסמן-חילי: אנחנו מנסים למצוא את האיזון.

<ענת מימון: לגבי כל היריון או רק היריון רב-עוברי?

<מיכל וקסמן-חילי: לא יודעת.

<מיכל וקסמן-חילי: אני מנסה להתקרב לאיזה איזון.

יואל חסון: את מוטרדת מזה שתהיה הפתעה למעביד?

יואל חסון: זה שבוע.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: זה שלושה שבועות.

רחל עזריה: זה זמן אמיתי.

<מאירה בסוק: אז מה קרה?

רחל עזריה: אני חושבת בקול, כי זה מעלה פה דברים שיש לחשוב עליהם, אבל יכול להיות שאם הוא מודיע, החוק שאסור לפטר אשה בהיריון, צריך לחול גם עליו.

<מאירה בסוק: בדיוק.

<מיכל וקסמן-חילי: התמריץ הוא כל כך לא באותו מקום.

<מיכל וקסמן-חילי: זה לא חופשת לידה, זה לא תקופת היריון.

רחל עזריה: אל תגידי שיש תמריץ.

<מיכל וקסמן-חילי: לא, לכאורה.

<מיכל וקסמן-חילי: ודאי שלכאורה.

<מיכל וקסמן-חילי: הרציונל סביב ההגנה לנשים הוא ממש לא הרציונל שעומד במסגרת שלושת השבועות האלה.

יואל חסון: אבל פתחת פה נושא – אני לא יודע אם זה יכול להיות מוגדר נושא חדש או לא – אה, בקריאה ראשונה אין נושא חדש, אבל אם בסעיף הזה אנחנו מגדירים, שבתקופה של ההודעה, ברגע שהעובד מודיע למעסיק, הוא מוגן, ואי-אפשר יהיה לפטר אותו?

רחל עזריה: מה אתם אומרים על זה, שרק בתקופה שהעובד אומר:

רחל עזריה: אשתי בהיריון עם תאומים או שלישייה, ואז הוא אומר: יכול להיות שאקח את השלושה שבועות – אני לא יודע, אדע מאוחר יותר – שרק בתקופה הזו הוא יהיה מוגן?

רחל עזריה: בבקשה.

<איה דביר: אני מאוד מזדהה עם הצורך לאזן את אינטרס המעסיק.

<איה דביר: דווקא שמענו כרגע סיפור אישי שכן חשף שגם בן זוג של אשה שיולדת שלושה ילדים חשוף בתוך שוק העבודה יותר, כי המעסיק מבין שנטל הטיפול בילדים הולך ליפול עליו, הוא הופך להיות דומה לדפוסי העסקה של אשה.

<איה דביר: אני כן חושבת שאפשר אולי להתכנס לרעיון של הודעה של שבוע לפני, שהוא לא מצריך מתן הגנות מיוחדות, כי זה כבר אופרה אחרת ומורכבת יותר לחשיבה, ומצד שני, מאפשר למעסיק להתגונן, ולעובד - להיערך.

יואל חסון: אני מסכים.

יואל חסון: צודקת.

<מיכל וקסמן-חילי: שבוע זה גם בסדר, ובלבד שיהיה הזמן הזה בכל זאת להיערך.

רחל עזריה: אבל גם שבוע הוא לא יידע, כי הוא לא יודע מתי הלידה.

<איה דביר: אבל ההנחה היא שכיוון שזה לצורך טיפול בילדו, הוא הולך לממש את השבועות החופפים, ממילא רק אחרי ששה שבועות של משכב לידה של אשה?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אם הם בפגייה, להפך.

<איה דביר: אתקן את עצמי – אבל הוא ממילא מממש אותם אחרי שנולד הילד, אז הוא יכול לספור שבוע מיום הלידה.

<איה דביר: האשפוז בבית החולים לוקח לפחות שבוע בלידת שניים או שלושה.

<איה דביר: הם לא משתחררים אחרי שלושה או ארבעה ימים בדרך כלל.

רחל עזריה: פגייה - יש לי גם חברה שילדה תאומים, היו בפגייה, ושניהם היו סביב השעון.

קריאה: אבל יש לו ימי מחלת ילד.

<איה דביר: ויש השבוע הראשון, שבנוסף, של חופשת הלידה עצמה, של שלושה ימי מחלה וארבעה ימי חופשה, שיכול לחופף את השבוע של ההודעה הזו.

<איה דביר: שם אין לו חובה של הודעה מוקדמת.

רחל עזריה: בבקשה.

<מאירה בסוק: אל"ף, כמובן אנחנו מברכים על הצעת החוק.

<מאירה בסוק: יש העניין של ימי מחלה.

<מאירה בסוק: להורים מרובי ילדים יש יותר ימי מחלה.

<מאירה בסוק: אני לא מבינה למה צריך להודיע, עם כל הכבוד.

<מאירה בסוק: הם גם לא יכולים להודיע.

<מאירה בסוק: ואם הם רוצים להתחלה?

<מאירה בסוק: ואם הם רוצים באמצע?

<מאירה בסוק: זה מאוד בעייתי.

רחל עזריה: להודיע שבוע מראש זה בעייתי מבחינתך?

<מאירה בסוק: ואם הוא חולה, הוא מודיע?

<מאירה בסוק: אני חושבת שאנחנו מסבכים את הצעת החוק סתם.

רחל עזריה: המערכת צריכה לעכל את זה.

רחל עזריה: גם שוק העבודה צריך לעכל את השינויים שעוברים על התא המשפחתי.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו כמו בנושא של ימי מחלת ילד, שעשינו חלוקה והתאמה, וציפינו בעצם מהמעסיקים להיות גמישים בהתנהלות שלהם.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים להתייחס לזה יותר כשותפות.

רחל עזריה: למה להודיע?

רחל עזריה: כי אני מבינה שהמעסיק צריך- - -

<מאירה בסוק: אבל אם הם רוצים לפלח?

<מאירה בסוק: נגיד, הם רוצים לקחת שבוע בפגייה, ואז שבועיים- - -

רחל עזריה: צריך לדון בזה, איך עושים את זה, ואם אפשר.

<מאירה בסוק: אמרנו שאפשר לפלח.

רחל עזריה: אפשר לפצל את שלושת השבועות?

רחל עזריה: לא דיברו על זה עדיין.

<מאירה בסוק: אם הם שבוע בפגייה, ועוד שבועיים- - -

<ענת מימון: צריך לכתוב את זה.

<ענת מימון: זה לא כתוב.

רחל עזריה: היום אפשר לחלק?

<שלומי מור: את ה-21 ימים - לא.

<אסתר נמרודי: אמרנו שהחופשה תהיה בסוף תקופת החופשה, כך שהם לא יכולים לזגזג.

<מאירה בסוק: למה אי-אפשר לפצל?

<מאירה בסוק: מה זה משנה?

<אסתר נמרודי: זה בעייתי.

<מאירה בסוק: טכנית, זה הכול.

<אסתר נמרודי: אנחנו מעסיקים גם אצלנו.

<מאירה בסוק: מה זה משנה?

<מאירה בסוק: הוא ייקח שבוע או שבועיים בפגייה, ושבוע – עד שהם יוצאים הביתה.

<מאירה בסוק: כלכלית זה לא משנה.

<מאירה בסוק: אולי טכנית זה קשה להם מבחינת החישוב, אבל מה זה משנה?

<ענת מימון: בזמנו היה קושי, כי האשה היתה צריכה לחזור לעבודה.

<ענת מימון: פה המצב טיפה שונה, כי מדובר על שניהם ששוהים במקביל בתקופת הלידה, אז אולי כן צריך לחשוב על האפשרות לקחת פרקי זמן של שבעה ימים.

רחל עזריה: אני רוצה לשמוע את ההתאחדות – איפה אתם בתוך זה?

<מיכל וקסמן-חילי: לא הקדמנו חשיבה לנושא הזה, כי ראינו כך את הנוסח, והנוסח אומר שאי-אפשר לפצל.

<ענת מימון: שבעה ימים רצופים, המינימום.

<מיכל וקסמן-חילי: זה אולי מרחיב את הסוגיה שהזכרתי קודם, כי יש עכשיו פעמיים שאנחנו צריכים להודיע על זה למעסיק, בהיבט הזה לדעתי.

<מיכל וקסמן-חילי: מבחינה אחרת, על פניו אני לא רואה בעיה.

רחל עזריה: יש בזה גם יתרון למעסיק, שזה מובנה.

רחל עזריה: אני מתארת לעצמי, שמה שקרה לשירן – אני יכולה לדמיין שכל הזמן היה הסטרס על בן הזוג – למה אני לא עוזר, למה אני לא בפגייה, הוא מנסה להגיע שעה – ויש משהו בזה שיש זמן מובנה, אתה יודע שביטוח לאומי מכסה את זה, לא המעסיק צריך לשלם את זה.

רחל עזריה: זה עושה סדר.

<מיכל וקסמן-חילי: אני נוטה לומר שאין בעיה, רק הסוגיה שהעליתי קודם היא חוזרת על עצמה.

רחל עזריה: נכון, של ההודעה.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: בבקשה.

<מיכל שמר: בהבחנה מימי מחלה, אם זה באמת מובנה, ואם זה שבוע, יש צפי כלשהו.

<מיכל שמר: בשונה ממחלה, שאת פתאום לא מרגישה טוב, פה את יודעת לצפות לפחות כמה ימים קודם.

<מיכל שמר: אני חושבת ששבוע זה מספיק זמן.

<מיכל שמר: אני חושבת שלא להגיד למעסיק, ופתאום להיעלם לשבוע או יותר, זה לא הגיוני.

<מיכל שמר: אני גם כן חושבת, אם אנחנו מנסים להשוות זכויות של נשים וגברים וכן הלאה, גם גברים צריכים להיות מוגנים בהתאמה בתוך תקופת הלידה האוטומטית, גם הם – אנחנו הולכים לכיוון של שוויון, ויכול להיות שהפעם זה יהיה במקביל, כל החופשה, ויוכלו להסתדר ביניהם.

<מיכל שמר: אם זאת המגמה, גם גברים צריכים להיות מוגנים בהתאמה.

רחל עזריה: ויצ"ו, בבקשה.

<ענבל אביב: ענבל אביב, ויצ"ו.

<ענבל אביב: גם אנחנו כמובן מברכות על ההצעה ותומכות בה.

<ענבל אביב: כיף לשבת בשולחן שכולם מסכימים.

<ענבל אביב: לא אחזור על הדברים.

<ענבל אביב: כמובן, גם אנחנו חושבות שהצעת החוק יכולה לתרום לשוויון ואיזון בחלוקת התפקידים בין בני זוג, גם בבית, גם בהמשך בגידול הילדים, וכמובן אחר כך בשוק העבודה.

<ענבל אביב: אני רוצה להציע עוד זווית הסתכלות.

<ענבל אביב: אנחנו עוסקות הרבה בנשים אחרי לידה, ואחד הדברים שאנחנו יודעות, שהרוב המוחלט של נשים אחרי לידה סובלות מבעיות רגשיות.

<ענבל אביב: מדברים על 85% מהנשים שסובלות מבעיות – החל מהבייבי בלוז הנורמטיבי ובדידות גדולה שהוזכרה פה ועד מצבים יותר דיכאוניים של דיכאון אחרי לידה ופסיכוזות.

<ענבל אביב: אנחנו חושבות שהצעה כזו, שיכולה קצת למנוע ולהקל על בעיות רגשיות של נשים אחרי לידה, וגם מהצד השני אולי לאפשר לבן הזוג לזהות שהיולדת נמצאת במצב רגשי קשה, ולחשוב על להגיש לה סיוע בדרך כזו או אחרת.

<ענבל אביב: לכן אנחנו חושבות שזה צריך להיות צעד ראשון בתהליך, והצעד הבא, אולי להרחיב את זה על כלל הלידות ולא רק על לידות של תאומים ושלישיות, למרות שברור שזה משהו אחר, כמו ששירן אמרה.

רחל עזריה: אנחנו בתהליך, באופן כללי, בתחום הזה.

רחל עזריה: אנחנו משנים את המציאות.

רחל עזריה: בבקשה.

<מרים זלקינד: הגשנו נייר עמדה.

<מרים זלקינד: מרים זלקינד, שדולת הנשים בישראל.

<מרים זלקינד: השדולה כמובן תומכת בהצעת החוק, וסבורה שהיא משפרת את המצב הקיים, מסמלת תיקון ראוי לקידום של הורות שוויונית.

<מרים זלקינד: כפי ששמענו פה משירן בצורה מאוד מרשימה ונוגעת ללב, לידה של יותר מילד אחד באותה לידה זה משהו שיש בו עומס רגשי, פיזי גדול, הרבה יותר מאשר בלידת ילד אחד.

<מרים זלקינד: לכן אנחנו חושבות שזה תובע מעורבות גדולה ככל האפשר של שני ההורים בגידול הילד, ואם בני הזוג יבחרו שהאב ינצל את חופשת הלידה יחד עם האם בימים הראשונים, שהם הקשים ביותר אחרי הלידה, חושבות בהחלט שזה יכול להועיל.

<מרים זלקינד: אנחנו יודעות ממחקרים, שהפערים בין גברים לנשים גדלים משמעותית אחרי לידת ילדים.

<מרים זלקינד: כדי להתמודד עם אי-השוויון אנחנו חושבות שמתן חופשת לידה ייעודית לאבות יסייע להשתלבות מיטבית של נשים בשוק העבודה, ויצמצם משמעותית את הפערים.

<מרים זלקינד: יחד עם התמיכה שלנו, כפי שכבר עלה פה, אנו חושבות שצריכה להיות חופשת לידה ייעודית לאבות, שלא ניתנת להעברה, כי היום, כפי שגם עלה מהביטוח הלאומי, אחוזי הניצול מאוד נמוכים.

<מרים זלקינד: מדובר על כחצי אחוז.

<מרים זלקינד: אנחנו רוצות להגדיל זאת משמעותית.

<מרים זלקינד: לכן יחד עם הצעדים הנהדרים שנעשים פה, צריך גם לתת חופשת לידה כמו במדינות ה-OECD, שלא ניתנת להעברה, כדי שיהיה ניצול רב יותר של החופשה.

<מרים זלקינד: תודה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: בבקשה.

<דינה צימרמן: ד"ר דינה צימרמן, משרד הבריאות.

<דינה צימרמן: שני משפטים: גם תוסיפי שזה לא לטובת האימהות והאבות - זה גם לטובת הילדים.

<דינה צימרמן: המחקרים הרפואיים היום מראים שככל שיש יותר מעורבות גם של האב, יש ממש תוצאות שרואים בילדים.

<דינה צימרמן: אז כל הדבר המבורך, זה גם לטובת דור העתיד.

רחל עזריה: מסכימה.

רחל עזריה: נתחיל בהקראה.

רחל עזריה: יש לנו כמה סוגיות שצריך ללבן בהקראה.

<ענת מימון: אתחיל עם הנוסח.

<ענת מימון: כמו בכל תיקון שאנחנו עושים לתקופת לידה, יש לנו גם חוק עבודת נשים.

<ענת מימון: במקביל אנחנו מתקנים את חוק הביטוח הלאומי, שמעניק את הזכות המקבילה לדמי לידה.

<ענת מימון: נתחיל בתיקון חוק עבודת נשים.

<ענת מימון: זו הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), התשע"ח–2018.

רחל עזריה: דקה הפסקה.

<ענת מימון: תיקון סעיף 6 לחוק עבודת נשים.

<ענת מימון: בחוק עבודת נשים, התשי"ד–1954, בסעיף 6(ג), בסופו יבוא "לעניין סעיף זה, בלי לגרוע מכל דין, עובד שבת זוגו ילדה בלידה אחת יותר מילד אחד, יהיה רשאי לממש את שלושת השבועות האמורים לצורך טיפול בילדו, במקום בת זוגו ובהסכמתה, בתוך תקופת הלידה וההורות של בת הזוג, החל מיום הלידה ואילך ובלבד שהתקופה למימוש כאמור לא תפחת משבעה ימים רצופים.

<ענת מימון: סעיף 6(ג) לחוק עבודת נשים זה הסעיף המקנה את הזכאות לתקופת לידה לאשה שילדה בלידה אחת יותר מילד אחד, והוא מאפשר לה לקחת שלושה שבועת נוספים בעד כל ילד שילדה החל מהילד השני.

<ענת מימון: למעשה בסיפא של הסעיף הזה אנחנו מאפשרים לבן הזוג לקחת את אותה תקופה של שלושה שבועות.

<ענת מימון: המגבלה היחידה שאנחנו קובעים, שזה יהיה שבעה ימים לפחות, כלומר זה לא יכול להיות לפרק זמן קצר יותר.

<ענת מימון: בנוסף, צריך את ההסכמה של בת הזוג, וזה יהיה במקומה – היא לא תוכל לממש את שלושת השבועות האלה בהמשך.

<מאירה בסוק: זה לא יחד עם?

<ענת מימון: יחד, אבל במקום בת הזוג, הכוונה, ששלושת השבועות הללו- - -

רחל עזריה: היא מוותרת על הזכות שלה.

<אורי טורקיה שלס: אורי טורקיה, ויצ"ו.

<אורי טורקיה שלס: יש לי עוד הערה, אם אפשר.

<אורי טורקיה שלס: לאבא כבר יש חמישה ימים החל מיום הלידה.

<אורי טורקיה שלס: רק אולי חשוב להבהיר פה בנוסח, שזה לא במקומם.

רחל עזריה: זה עשינו כבר בשבוע הנוסף.

<אורי טורקיה שלס: אבל זה לא מיום הלידה.

רחל עזריה: הוא זכאי.

רחל עזריה: לא חייב.

רחל עזריה: החמישה ימים זה על חשבון ימי הלידה שלו.

רחל עזריה: זכותו.

רחל עזריה: זה בסדר.

רחל עזריה: כבר בחוק הרגיל של תקופת לידה והורות, הרחב, הבהרנו שהוא יכול לקחת במצטבר את הזמן שהוא יכול לקחת.

<ענת מימון: עלתה פה השאלה לגבי הנושא שיש לו מקסימום שלושה שבועות, מינימום שבעה ימים.

<ענת מימון: הנוסח היום שותק לגבי השאלה, אם אפשר לפצל ולקחת פרקי זמן של שבעה ימים על פני תקופת הלידה וההורות.

<ענת מימון: אני מציעה – כמובן, לחברי הכנסת – אנחנו נמצאים בשלב של לפני הקריאה הראשונה.

<ענת מימון: זו סוגיה שצריך לבדוק גם מבחינת מעסיקים, גם מבחינת ביטוח לאומי.

<ענת מימון: אולי נשאיר את זה לקראת שנייה-שלישית.

רחל עזריה: מבחינת המעסיקים- - -

<מיכל וקסמן-חילי: כפי שאמרתי, על פניו אני לא רואה בעיה עם הפיצול.

<מיכל וקסמן-חילי: אני חושבת שזה מרחיב את הסוגיה שהעליתי קודם לעניין ההודעה.

<מיכל וקסמן-חילי: אם אפשר לחכות לקריאה שנייה ושלישית – אני מבינה שלביטוח לאומי יש עם זה- - -

רחל עזריה: מה אתם?

<שלומי מור: זה נשמע פשוט מאוד, אבל זה מאוד מורכב לביצוע.

<שלומי מור: אם אנחנו מדברים על 20 או 30 גברים, שאולי יוכלו ליהנות מזה, שלא בטוח שכולם ירצו לפצל, לדחות את תאריך התחולה בחודשים ארוכים ופיתוחים מחשוביים רבים, נראה לנו קצת מיותר, כאשר כפי שאמרה היועצת המשפטית, יכול להיות שזה יכול יהיה למצוא את פתרונו בנוהל פנימי שלנו, ככל שנראה שאנחנו מסוגלים ליישם את זה.

<שלומי מור: כרגע אנחנו מבקשים את הנוסח הזה לקריאה ראשונה להותיר כפי שהוא.

<שלומי מור: לקראת השנייה והשלישית נלבן.

<ענת מימון: אעיר שהנוסח כיום שותק.

<ענת מימון: אפשר יהיה לפרש את זה- - -

<אסתר נמרודי: זה יאפשר לנו לראות.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: עוד הערות?

רחל עזריה: סעיף 2.

<ענת מימון: תיקון סעיף 2.

<ענת מימון: סעיף 2 להצעת החוק מתקן את חוק הביטוח הלאומי – זו הזכות המקבילה לדמי לידה.

<ענת מימון: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, בסעיף 49 – (1) בסעיף קטן (ב)- (א) ברישה, במקום "לפי סעיף 6(ח)(1) או (1א)" יבוא "לפי סעיף 6(ג), (ח)(1) או (1א)"; (ב) בפסקה (3), במקום הסיפה החל במילים "בעד פרק הזמן" יבוא "בעד פרק הזמן כאמור בסעיף 50(א) או בסעיף 51, לפי העניין".

<ענת מימון: בפסקה (4), במקום "ובלבד שפרק זמן זה" יבוא "ובלבד שלעניין תשלום לזכאי לפי סעיף 6(ח)(1) או (1א), פרק זמן זה".

<ענת מימון: סעיף 49ב לחוק הביטוח הלאומי זה הסעיף שנותן את הזכאות לדמי לידה לזכאי, כלומר לגבר שלוקח חופשת לידה.

<ענת מימון: בעצם אנחנו מוסיפים את הזכאות – עד עכשיו זה היה לפי סעיף 6(ח)(ח1) או (1א).

<ענת מימון: אנחנו מוסיפים גם את (6ג), שזה הזכאות לקחת את זה במקרה של לידה של יותר מילד אחד.

<ענת מימון: פסקה (3) אומרת שהתנאי הוא שאשתו זכאית לדמי לידה לפי סעיפים – החוק היום מדבר על סעיף 50א1, שזה ה-15 שבועות של דמי הלידה.

<ענת מימון: אנחנו מוסיפים את כל סעיף 50א, שזה גם תקופת ההכשרה החלקית של האשה, ובנוסף מוסיפים את 51, שזה הלידה של יותר מילד אחד, כלומר כדי שהגבר יקבל דמי לידה, צריך זכות מקבילה של אשתו לדמי לידה.

<ענת מימון: התאמנו את הסעיפים.

<ענת מימון: פסקה (4) מדברת על כך שגבר היום זכאי יהיה לקבל את דמי הלידה אם זה בתום תקופת הלידה של אשתו, ופשוט החרגנו ואמרנו שבלבד לעניין תשלום לזכאי, לפי סעיף 6(ח)(1) או (1א), פרק זמן זה, כלומר רק לעניין תקופת הלידה לגבר שאנחנו מכירים, שהוא מחליף אותה אחרי ששה שבועות, זה צריך יהיה להיות בתום תקופת הלידה שלה, כלומר הזכאות שלנו, שאנחנו מוסיפים היום לפי 6(ג), הוא יוכל לקחת את זה גם במהלך תקופת הלידה שלה.

<ענת מימון: לכן החרגנו את זה בפסקה (4).

<ענת מימון: הערות?

<ענת מימון: בסעיף קטן (ג) – אנחנו ממשיכים בחוק הביטוח הלאומי, ב-49ג – בפסקה (1), בסופה יבוא "אלא אם כן התקיימו התנאים האמורים בסעיף 6(ג) לחוק עבודת נשים"; בפסקה (2), בסופה יבוא "ואם התקיימו התנאים האמורים בסעיף 6(ג) לחוק עבודת נשים – ישולמו דמי לידה לזכאי כאמור בסעיף קטן (ב) גם בתקופה שבעדה שולמו לאשתו דמי לידה ובלבד שלא ישולמו לזכאי ולאשתו דמי לידה בעד פרק זמן העולה על משך תקופת הזכאות לדמי לידה לפי סעיפים 50 ו-51".

<ענת מימון: אני מפנה שבהמשך הדף, סעיף קטן (ב) נמחק, מיותר.

<ענת מימון: אציג את התיקון.

<ענת מימון: סעיף 49ג מדבר על התקופות שלא ישולמו דמי לידה לזכאי.

<ענת מימון: היום זה מדבר על תקופה של ששה שבועות, שתחילתם ביום הלידה, ששם אנחנו מחריגים ואומרים: אלא אם הזכאות היא במצב של תאומים ויותר, שאז כן זה יכול להיות גם בפרק הזמן שסמוך ללידה.

<ענת מימון: החריג השני הוא תקופה שבעדה שולמו לאשתו דמי לידה.

<ענת מימון: גם פה אנחנו אומרים, שבחריג שהוספנו עכשיו, כן יכול להיות שישולמו דמי לידה במקביל לגבר ולאשה, אבל סך הכול כל פרק הזמן שיקבלו דמי לידה לא יעלה על הזכאות לפי 50 או 51, כלומר אם זה 15 שבועות פלוס שלושה שבועות, סך הכול הם לא יקבלו יותר מ-18 שבועות של דמי לידה, וזה יכול להיות חופף או מקביל, אבל הטוטאל נשאר אותו דבר.

<ענת מימון: זה מה שעשינו הפסקה (2).

<ענת מימון: זה התיקון של סעיף (2) בביטוח הלאומי.

<ענת מימון: תחילה ותחולה – הביטוח הלאומי ביקש שהות של חודשיים כדי להתחיל ליישם.

<ענת מימון: כמובן זו היתה החלטה של חברי הכנסת.

<ענת מימון: בנוסח כרגע זה מופיע שתחילתו של חוק זה – נעשה את זה ב-1 בחודש שבתום חודשיים מיום פרסומו, והוא יחול על עובדת או בן זוגה שילדה ביום התחילה ואילך.

רחל עזריה: אתם בסדר עם חודשיים?

<שלומי מור: כן.

רחל עזריה: לי אמרו שלושה חודשים.

<שלומי מור: נכון, אבל זה ב-1 בחודש, שזה תום חודשיים, אז זה חודשיים וחצי, אז זה בסדר.

יואל חסון: למה לא כמו שכתוב?

רחל עזריה: הם אומרים שהם לא יצליחו להתארגן.

יואל חסון: בסדר.

רחל עזריה: לגבי ההודעה מראש.

<ענת מימון: יש סוגיית הפיצול – הם ביקשו לחשוב על זה.

<ענת מימון: ויש ההודעה למעסיק, שצריך לראות מה לעשות עם זה.

<ענת מימון: גם את זה אפשר להשאיר לשנייה-שלישית.

רחל עזריה: חכו עם הפיצול.

רחל עזריה: ההודעה מראש – אתה בסדר עם זה, שהוא צריך להודיע שבוע?

יואל חסון: כן.

רחל עזריה: אני גם חושבת שאפשר לומר שיודיע שזה יכול לקרות.

רחל עזריה: אני חושבת שחוסר הוודאות פה הוא מאוד-מאוד- - -

יואל חסון: שבוע זה בסדר.

רחל עזריה: אבל הוא יכול לומר: אשתי ילדה, יכול להיות שעוד שבוע אקח.

<מאירה בסוק: אבל במילא הוא יודיע שאשתו ילדה, כי יש לו הימים לקחת- - -

רחל עזריה: הוא לא בטוח לוקח את הימים האלה.

רחל עזריה: חברים, אין לאנשים ימי חופשה, אין ימי מחלה?

רחל עזריה: וגם לא בטוח שהוא ייקח.

רחל עזריה: אני חושבת שצריך לתת גם את האופציה שיודע שהוא שוקל לקחת, ושלא ייקח בסוף.

רחל עזריה: אי-אפשר ליצר את אלמנט הוודאות, אבל אנחנו יכולים לייצר את האלמנט שהמעסיק יודע שזה יכול לקרות.

רחל עזריה: אני חושבת שבמובן הזה, זה קצת דומה למחלת ילד במובן הזה, שאז אתה לא צריך להודיע מראש, אתה פשוט לוקח.

רחל עזריה: נראה לי לומר, ששבוע, ולומר – יכול להיות שאקח.

רחל עזריה: זה מחייב?

<ענת מימון: אם כותבים, ובלבד שהודיע שבעה ימים מראש – לא חוסמים את האפשרות שיכול להיות.

<ענת מימון: צריכה להיות הודעה.

רחל עזריה: מה אתם אומרים?

רחל עזריה: הודעה מחייבת?

רחל עזריה: הודעה ממש?

רחל עזריה: אני רוצה לתת לו את האופציה, שאומר: אשתי תכף יולדת, ואז הוא הוגן כלפי המעסיק.

רחל עזריה: יכול להיות שאני אקח זמן.

רחל עזריה: יכול להיות שהוא ייקח את זה שבועיים אחרי כן ולא שבוע אחר כך, כי הסבתא תוכל, לא יודעת מה.

רחל עזריה: זה מסוג הדברים שהם מאוד נזילים.

רחל עזריה: לא יודעים מתי הלידה.

<ענת מימון: עלה פה הרעיון אולי לעדכן בחודש ששי או שביעי על צפי של לידה ארב-עוברית.

רחל עזריה: אבל אז אמרנו תקופת הגנה.

יואל חסון: פשוט שבוע.

יואל חסון: בלי תקופת הגנה.

רחל עזריה: אז הוא יכול להודיע שבוע מראש, ולנצל את זה עד חודש, בסדר?

<מיכל שמר: כמו כל הודעה על כל חופשה צפויה.

רחל עזריה: זה לא כמו כל הודעה, כי אם קנית כרטיסי טיסה - אתה יודע.

רחל עזריה: זה לא נדחה פתאום.

רחל עזריה: יודיע שבוע, ויכול לנצל את זה עד חודש.

יואל חסון: למה עד חודש?

יואל חסון: למה את מגבילה אותו?

רחל עזריה: אז בואו נדון.

רחל עזריה: אופציה אחת זה הודעה גמישה, ואופציה שנייה, שהוא פשוט יחדש את ההודעה שלו.

רחל עזריה: השאלה, על מי האחריות.

רחל עזריה: אם הודעת שאתה רוצה, ואז אחרי שבוע וחצי אתה בא לקחת, או אם הודעת שאתה רוצה, ואחרי שבוע אתה צריך להודיע שוב – אני בעצם מאריך את התקופה, ואז זו האחריות שלך.

רחל עזריה: אלה שתי האפשרויות.

<מאירה בסוק: ואם לא הודעת, יפטרו אותך?

רחל עזריה: לא יפטרו אותך.

רחל עזריה: תחכה שבוע.

רחל עזריה: אתה תהיה זכאי עוד שבוע, או תנצל ימי חופשה וימי מחלה בשבוע הזה.

רחל עזריה: אין מה לעשות.

<ענת מימון: אפשר שההודעה תהיה כללית, כלומר ביום הלידה ימסור הודעה שהוא מתכוון לממש את זכותו לפי 6(ג), ואז זה לא מגביל אותנו עם התאריכים.

רחל עזריה: יותר חשוב לך הודעה מוקדמת מאשר ודאות.

<מיכל וקסמן-חילי: נכון, כי את התקופה של שלושה שבועות – אולי אפשר להביא עובד של חברת כוח אדם לתקופה הזאת.

רחל עזריה: ואם הוא מממש שבוע, גם תרצי שיודיע מראש?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: כמו שהוא מקבל שפעת ונשאר שבוע בבית.

רחל עזריה: יכול להיות שההודעה מראש צריכה להיות רק לשלושה שבועות.

רחל עזריה: זה מה שיקרה.

רחל עזריה: אף אחד לא ישים לב שצריך להודיע מראש.

<מיכל וקסמן-חילי: אם אנחנו פוטרים את השלושה שבועות, נפטור גם את השבוע.

יואל חסון: אני מציע שלא תהיה שום הודעה.

יואל חסון: אדם יכול לשבור את הרגל ולהודיע שהוא חודש בבית.

יואל חסון: מה?

יואל חסון: אם הוא רוצה באופן וולונטרי להגיד, הוא יכול להגיד.

יואל חסון: הוא לא חייב בחוק.

יואל חסון: אני לא רוצה להכניס פה.

רחל עזריה: גם בשעת הורות עשינו את זה.

<ענת מימון: כי בשעת הורות כל יום הוא יוצא שעה.

רחל עזריה: אני חושבת שהודעה גמישה, שאתה פשוט אומר- - -

יואל חסון: מתי אתה אומר את זה?

יואל חסון: ביום הלידה?

רחל עזריה: אז הוא אומר ביום הלידה.

רחל עזריה: בואו נעשה פשרה – בעיניי, הודעה ביום הלידה.

<איה דביר: אני מזכירה שממילא ביום הלידה הוא זכאי לקחת שבעה ימי חופשת לידה, שהם לא התקופה הזו.

רחל עזריה: יואל, יש לי פתרון.

רחל עזריה: ביום הלידה הוא מודיע.

רחל עזריה: בכל מקרה מותר לו לקחת את השבוע האחד של האשה בלי הודעה מארש.

רחל עזריה: השבוע על חשבון ביטוח לאומי מותר לו בלי הודעה מראש.

רחל עזריה: הנה, פתרנו את הבעיה.

רחל עזריה: הוא מודיע שבוע מראש.

רחל עזריה: בכל מקרה הוא יכול לקחת את השבוע הזה שהודיע מכוח החוק השני, שקיים היום, שבו יכולים במקביל.

רחל עזריה: הוא צריך להודיע שבוע מראש, רק אם הוא מתכוון לקחת יותר משבוע.

רחל עזריה: אז השבוע הראשון הוא על חשבון אותו שבוע שבו מתחילים לספור.

<ענת מימון: בעצם בלבד שהוא מסר הודעה שבעה ימים מראש למעסיקה על הכוונה לקחת יותר משבעה ימים.

רחל עזריה: השבעה ימים נמצאים בהודעה של השבעה ימים, אז אם אתה מתכוון לקחת שבועיים, אתה צריך ביום הלידה להודיע.

רחל עזריה: השבוע הראשון – בסדר?

<ענת מימון: אבל אם הוא רוצה לממש רק שבוע, הוא לא צריך, לפי הסעיף הזה.

רחל עזריה: כי רק שבוע גם ככה היום הוא לא צריך.

רחל עזריה: זה החוק היום.

רחל עזריה: בסדר?

רחל עזריה: אז ננסח את זה.

<מיכל וקסמן-חילי: אני נוטה להסכים לזה.

<מיכל וקסמן-חילי: אני צריכה לחשוב אם יש לזה יותר משמעויות, אבל נראה לי שזה הכיוון.

רחל עזריה: עוד הערות, התייחסויות?

רחל עזריה: סיימנו את ההקראה, ונמשיך בפעם הבאה.

רחל עזריה: תודה רבה, הישיבה נעולה.