ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 519, 2018-01-08 00:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אנחנו עוברים להצעת חוק בתי המשפט (הקמת מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בחיפה).

ניסן סלומינסקי: לירון, את מובילה?

ניסן סלומינסקי: אז צהריים טובים לחבריי, חברי הכנסת, לנציגי הממלכה, וליזהר, נשיא לשכת רואי החשבון.

ניסן סלומינסקי: מי אתה?

<אמיר וסרמן: אמיר וסרמן מרשות ניירות ערך.

ניסן סלומינסקי: אה, בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אז תודה.

ניסן סלומינסקי: רשות ניירות ערך זה נקרא האוצר, נכון?

<אמיר וסרמן: אנחנו תאגיד נפרד מהאוצר.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל זה מייצג את האוצר?

ניסן סלומינסקי: טוב, אז, לירון, הכדור אצלך.

<לירון בנית ששון: אני אתן רקע ממש קצרצר לתיקון.

<לירון בנית ששון: במטרה לייעל ולשכלל את האכיפה הפלילית, המנהלית והאזרחית בעניינים כלכליים, בשנת 2010 תוקן חוק בתי המשפט, ונקבע בו כי עניינים כלכליים יהיו בסמכות בתי המשפט המחוזיים.

<לירון בנית ששון: כמו כן, הוקמה מחלקה כלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו, שהיא מורכבת מהרכב קבוע של שופטים מקצועיים ובעלי מומחיות, שבפניהם נדונים - - -

ניסן סלומינסקי: כמה שופטים יש בתל אביב?

<לירון בנית ששון: שלושה.

ענת ברקו: זה מספיק?

<לירון בנית ששון: כן.

ניסן סלומינסקי: וכמה תיקים?

<שירי לנג: בשנת 2016, אני חושבת, נפתחו כ-225 תיקים כלכליים במחלקה הכלכלית בתל אביב.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: יפה.

<לירון בנית ששון: אז לאור בעצם הניסיון המוצלח בפעילות המחלקה הכלכלית בתל אביב, גם המהירות שבהן ניתנות ההחלטות האלה, מוצע כעת - - -

ענת ברקו: מה סדר הגודל של הזמנים שניתנת הפסיקה?

<לירון בנית ששון: נראה לי 13 חודשים.

ניסן סלומינסקי: 13.1.

<לירון בנית ששון: אז מוצע בעצם כעת להקים מחלקה כלכלית גם בבית המשפט המחוזי בחיפה, שגם בה יכהנו שופטים בעלי מקצועיות ומומחיות שנדרשת להכרעה בעניינים כלכליים.

<לירון בנית ששון: כאשר המחלקה הזאת תשרת הלכה למעשה את הציבור ובכלל את החברות שמקום עיסוקן בעיר חיפה.

ניסן סלומינסקי: לירון, אני יכול לראות בזה מגמה ברוכה של משרד המשפטים, הנהלת בתי המשפט, ואולי משרדים אחרים, שעכשיו ילכו ויפתחו בכל אזור בית משפט כלכלי, לדוגמה ירושלים, באר שבע וכו', או שזה אירוע חד פעמי?

<לירון בנית ששון: כרגע הייתה הצדקה ספציפית - - -

ניסן סלומינסקי: זאת שאלה מכשילה, אז תיזהרי.

<לירון בנית ששון: היו מספר שיקולים שבגינם הוחלט להקים בחיפה ספציפית.

<לירון בנית ששון: אחד זה היה שיקול של מדיניות של הממשלה לפתח את הצפון.

ניסן סלומינסקי: את רוצה להגיד שאין לממשלה מדיניות לפתח את הדרום?

<לירון בנית ששון: יכול להיות שכן.

<לירון בנית ששון: אבל בנוסף, הייתה הצדקה נוספת, שהיא הייתה נדבך נוסף שהצדיק את המהלך הזה, ובעצם זה נתונים שהראו שיש היקף די משמעותי של הליכים בין חברות שמתנהלים בבתי המשפט בחיפה.

<לירון בנית ששון: בדקו את זה בהשוואה לתל אביב, לירושלים ולדרום, וראו שבאמת - - -

ניסן סלומינסקי: בחיפה יש יותר מאשר ירושלים?

<שירי לנג: כן.

ניסן סלומינסקי: וואו.

ענת ברקו: כל הצפון.

<שירי לנג: ניסינו לעשות איזושהי הערכה של היקף הפעילות הכלכלית במחוזות השונים.

<שירי לנג: והדרך שחשבנו שיכולה לתת איזושהי אינדיקציה זה מספר התביעות שבהן מוגשת תביעה על ידי חברה נגד חברה.

<שירי לנג: כמובן שבתוך זה נכנסים גם דברים שהם לא כלכליים לפי החוק, אבל זה נותן איזושהי אינדיקציה.

<שירי לנג: במקום שבו יש הרבה פעילות של חברות - - -

ניסן סלומינסקי: ובפרטיים זה לא שייך?

ניסן סלומינסקי: זה גם חל על פרטיים, לא?

ניסן סלומינסקי: אדם פרטי שיש לו.

ניסן סלומינסקי: רק על חברות?

<שירי לנג: לא רק על חברות, אבל בעצם במקום שבו יש הרבה חברות שפועלות, אז יש גם יותר עניינים כלכליים.

<שירי לנג: זאת הייתה הנחת המוצא.

<שירי לנג: ועשינו איזושהי בדיקה וראינו שאחרי מחוז תל אביב המחוז הבא הוא מחוז חיפה, ואחריו ירושלים ואחר כך - - -

ענת ברקו: אבל כל פעם שתצטרכו להוסיף עוד מחוז, נגיד ירושלים – עוד תיקון חקיקה?

<שירי לנג: אם אנחנו רוצים באמת להקים מחלקה ייעודית אז זה מחייב תיקון חקיקה.

ניסן סלומינסקי: כן, אני מעדיף שזה יהיה ככה.

ענת ברקו: כן?

ענת ברקו: זה יותר טוב?

ניסן סלומינסקי: שנוכל לבדוק.

<שירי לנג: זה לא אומר שבתי המשפט המחוזיים האחרים לא מקיימים דיונים בהליכים כלכליים.

ניסן סלומינסקי: מה הצפי של תיקים שיהיו בחיפה?

<שירי לנג: אין לנו יכולת להעריך כי אין לנו נתונים על זה, למען האמת.

<שירי לנג: אין לנו נתונים על כמה תיקים כלכליים נידונים היום במחוזי חיפה, מאחר שאין לי סיווג ספציפי לתיק כזה.

<שירי לנג: בתל אביב יש לי כן סיווג כזה, כי אני צריכה אותו כדי לנתב את התיקים האלה למחלקה הכלכלית.

ענת ברקו: מה, אין סיווג של תיקים לפי נושאים?

<שירי לנג: יש לנו תיק אזרחי.

ענת ברקו: אדוני, אם הם רוצים נגיד לעשות קטגוריות ולדעת במה דנו, אז אין - - -

<שירי לנג: יש לנו את הסיווגים - - -

ניסן סלומינסקי: הרי בתל אביב, לפני שפתחתם את המחלה הכלכלית, אז ודאי שעשיתם בדיקה כדי לראות אם יש צורך וכו'.

ניסן סלומינסקי: וידעתם לסווג את הדיונים שהיו, כמה דיונים מתוכם נכנסים בהגדרה של המחלקה הכלכלית וכמה לא, וזה היה לכם הצדקה כדי לפתוח.

ניסן סלומינסקי: אז אני מניח שגם פה בצפון ודאי שעשיתם דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא דבר קשה כל כך לעשות, לדעת בין פלילי לכלכלי.

<שירי לנג: אז שוב, הדרך שבה עשינו את זה זה כפי שאמרתי קודם.

<שירי לנג: ניסינו לבדוק כמה תביעות מוגשות בין חברות, חברה מגישה נגד חברה, מתוך הנחה שזה מלמד על היקף הפעילות הכלכלית באותו מחוז.

<שירי לנג: ובאמת מצאנו שאחרי מחוז תל אביב מחוז חיפה הוא זה עם הפעילות הענפה.

ניסן סלומינסקי: בוא נשאל יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: את זה אתם בטח יכולים לדעת.

ניסן סלומינסקי: הרבה מאזור הצפון מגיעים בעל כורחם לתל אביב, לבית המשפט הכלכלי מה שנקרא?

<שירי לנג: לא בהכרח, כי שוב, חשוב לציין שכבר כיום כל בתי המשפט המחוזיים בארץ מוסמכים לדון בעניינים הכלכליים.

<שירי לנג: פשוט בתל אביב, כאשר יש תיק שהוא בסמכות המקומית של תל אביב, הוא מנותב ספציפית לשופטי המחלקה הכלכלית.

<שירי לנג: אבל עדיין זה לא אומר שתושבי חיפה נדרשים להגיע לתל אביב כדי לקיים דיון - - -

ניסן סלומינסקי: אז מה המיוחד בזה שנגיד שיש מחלקה כלכלית?

ניסן סלומינסקי: אם בין כה וכה שופטים יכולים לדון באותו תיק, אז מה המיוחד שאני נותן לו איזה מין טייטל כזה של - - -

<שירי לנג: אז קודם כול, ברמה ההצהרתית, אנחנו מצהירים פה לציבור שכן יש פה מחלקה שמוקמת עם שופטים ייעודיים, שיש להם את המומחיות בתחום הזה.

<שירי לנג: וגם ברגע שאנחנו מקימים שם את המחלקה הכלכלית, אנחנו יכולים להבטיח שתיק שהוא בסמכות מקומית של מחוז חיפה, ינותב לשופטים שיש להם את ההתמחות בנושא.

<שירי לנג: כיום הניתוב נעשה לי שיקול דעת של נשיא.

<שירי לנג: דבר נוסף, יש מקרים שבהם יש סמכות מקבילה, שבהתאם לכללי הסמכות המקומית הסמכות נתונה גם לבית משפט מחוזי בתל אביב וגם לחיפה.

<שירי לנג: והיום יש נטייה לאנשים להגיש את התיקים האלה בתל אביב, כי הם מעדיפים שזה יגיע לשופטים שיש להם את המומחיות.

ניסן סלומינסקי: אז זה מה ששאלתי, אם אתם יודעים לעשות את ההבחנה.

ניסן סלומינסקי: אלה שעכשיו יהיו בצפון, שעד עכשיו מגיעים לתל אביב.

<שירי לנג: לא עשינו את הבדיקה הזאת של לפי מקום מגורי התובע.

<שירי לנג: אני מניחה שתחום של בוררות הוא תחום שגם יש לו נגיעה לתיקים הכלכליים.

<שירי לנג: לגבי גישורים זה גישור מהות, שמערכת בתי המשפט מפעילה, הוא מתקיים רק בבתי משפט שלום, הוא לא מתקיים בבתי המשפט המחוזיים.

ניסן סלומינסקי: הנטייה שלכם, שיהיו כמה שיותר בוררויות ולא יזדקקו לבית משפט?

ניסן סלומינסקי: או שהפוך, אתם רוצים למשוך אותם חזרה לבית המשפט?

<לירון בנית ששון: אני חושבת שדווקא בתחום הזה חשובה יצירת הוודאות.

<לירון בנית ששון: ולכן בתחום הזה הספציפי של הדינים הכלכליים כן היינו רוצים דווקא לפתוח את הגישה למתדיינים, כדי שהם כן יוכלו לקבל שופטים מומחים וכן יבחרו לדון בהקשרים האלה.

<לירון בנית ששון: שוב, כדי שתהיה פסיקה אחידה, ובאמת נוכל להגביר את הוודאות בתחום הזה.

<לירון בנית ששון: אז לכן בעיניי גם הרחבה כזאת של הקמת מחלקה כלכלית בחיפה בעצם תגדיר ודאות מהסוג הזה, וכן תתמרץ צדדים להתדיין בבית המשפט בנושאים הכלכליים.

ניסן סלומינסקי: אתם תזכרו את הטיעון הזה גם כשפעם נגיע לבוררות בדברים של משפט עברי למשל, שבמקום שיעשו את הבוררות מחוץ לבתי הדין הפורמליים של המדינה, לנסות להכניס אותם לתוך בתי הדין של המדינה?

ניסן סלומינסקי: גם שמה יהיה לכם את הטיעון הזה?

<לירון בנית ששון: השאלה אם גם שמה יש את אותו צורך של הגברת הוודאות בתחום מסוים?

<לירון בנית ששון: לתחום הכלכלי יש השלכות מאוד גדולות על המשק ועל המדינה.

<לירון בנית ששון: אני לא יודעת לומר לך ספציפית בהקשר של המשפט העברי בבתי הדין הרבניים.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אז עכשיו אתם רוצים?

ניסן סלומינסקי: תקריאו.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לדבר עוד מעט למי שירצה.

ניסן סלומינסקי: אבל איך נעשה את זה?

ניסן סלומינסקי: אתם תקריאו את החוק?

ניסן סלומינסקי: הוא קצר?

<לירון בנית ששון: די קצר.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, עוד שאלה אחת אולי.

ניסן סלומינסקי: לכשתקום המחלקה הזאת, האם עדיין יישארו דברים שהם יהיו בתל אביב ולא יוכלו – נניח תושב חיפה, למרות הכול יצטרך לנסוע לתל אביב ולא יוכל לעשות את זה בחיפה?

<לירון בנית ששון: כן, עניינים כלכליים מנהליים, אותם כן הותרנו.

ניסן סלומינסקי: מה זה?

<לירון בנית ששון: זה עתירות מנהליות על החלטות של הרשות לניירות ערך, של הבורסה.

ענת ברקו: זה יהיה רק בתל אביב?

<לירון בנית ששון: זה יהיה רק בתל אביב.

<לירון בנית ששון: בעצם מדובר, לפי בדיקה שעשינו, במספר מאוד מאוד מועט של תיקים, שיש כבר היום ממש ספורים.

ענת ברקו: כמה?

<לירון בנית ששון: חמישה תיקים סך הכול.

<לירון בנית ששון: והיה נראה לנו נכון להמשיך לרכז את זה בתל אביב.

<לירון בנית ששון: בשל המומחיות שכבר נצברה בתיקים האלה אין טעם להרחיב את זה גם לחיפה.

ניסן סלומינסקי: דיברו נדמה לי פעם שגם תהיה איזו בורסה בחיפה, לא?

ניסן סלומינסקי: חוץ מלונדון.

<קריאה: כן.

ניסן סלומינסקי: דיברו פעם, נכון?

<קריאה: דיברו על זה, כן.

ניסן סלומינסקי: ואז יכול להיות שיעשו שינוי פה.

ניסן סלומינסקי: כי אם גם תהיה בורסה שמה, אז בטח שיהיה צורך.

ענת ברקו: קודם נחכה שתהיה בורסה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז בואו נקריא, ואחר כך ניתן לאנשים לשאול שאלות אם הם ירצו.

<לירון בנית ששון: 5 – תיכף נרצה לדבר על הסעיף הזה.

<לירון בנית ששון: לגבי סעיף התחילה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, לפני שנגיע אליו, אתן לך עוד, יש לי עוד רק שאלה.

ניסן סלומינסקי: נניח שאנחנו מאשרים את זה, האם המשמעות היא שמקבלים תוספת של עוד שופטים או שהשופטים שנמצאים מקבלים איזה הכשרה או שהם מכשירים את עצמם, אבל הסך הכול הכולל של השופטים לא משתנה?

<לירון בנית ששון: מקבלים עוד שני תקנים של שופטים.

ענת ברקו: כלכלנים?

ענת ברקו: רואי חשבון?

ענת ברקו: זה תנאי בשביל התפקידים האלה?

<לירון בנית ששון: לא.

ניסן סלומינסקי: שופט?

ניסן סלומינסקי: מתי היה לו זמן להיות כלכלן?

ניסן סלומינסקי: כלכלן בכ' או בק'?

ענת ברקו: היום מאוד מאוד מקובל, שלימודי משפטים באים גם עם הרבה מאוד דברים אחרים, כולל כלכלה, כולל ראיית חשבון.

<נעמה מנחמי: בסעיף 42ד מוגדר שנשיא בית המשפט העליון, בהתייעצות עם נשיאי בתי המשפט המחוזיים הנוגעים בדבר, יקבע שופטים של בית משפט מחוזי שהם בעלי ידע וניסיון מקצועי בתחום למחלקה.

ענת ברקו: למה אי אפשר להגדיר את זה יותר טוב?

ענת ברקו: מה זה ידע וניסיון בתחום?

ניסן סלומינסקי: זה קשה.

<נעמה מנחמי: העובדה שלאדם יש תואר ראשון בכלכלה לא בהכרח הופכת אותו למיומן יותר - -

ניסן סלומינסקי: והפוך.

<נעמה מנחמי: - - לעומת אדם שהתעסק בניירות ערך כל חייו, לדוגמה.

<נעמה מנחמי: ככל שנכתוב את זה בצורה יותר - - -

ענת ברקו: זה יצמצם.

ניסן סלומינסקי: העומס באמת בבית המשפט בחיפה הוא כזה גדול שצריכים להוסיף עוד שופטים?

ניסן סלומינסקי: אני סומך, כי אני חושב שצריכים להוסיף בעוד הרבה מקומות שופטים, אבל העומס הוא כזה גדול?

ניסן סלומינסקי: אתן לא חייבות לענות על כל שאלה, לפעמים אנחנו מחייכים.

<שירי לנג: אפשר לומר שהעומס הוא נחלת כלל ההרשאות וכלל המחוזות.

ניסן סלומינסקי: אם יש לך תשובה טובה תעני, אם לא - - -

<שירי לנג: אני לא יכולה להצביע על שום בית משפט שאפשר להגיד שאין בו עומס באופן כזה שאנחנו לא צריכים תקנים?

ענת ברקו: אבל אתם בודקים את התפוקות?

<שירי לנג: בוודאי.

ענת ברקו: יש מקומות שבגלל תפוקות לא מספיקות או לא מספקות יש עומס נורא גדול, כי קצב העבודה הוא מאוד איטי?

ענת ברקו: אתם דורשים מכסות משופטים?

<שירי לנג: אנחנו עוקבים כל הזמן אחר קצב סגירת התיקים, זה מתפרסם גם בדוחות השנתיים שלנו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהבית משפט הכי עמוס הוא בית המשפט העליון, נכון?

<שירי לנג: כן.

ניסן סלומינסקי: למה שלא נוסיף שמה כמה שופטים?

ניסן סלומינסקי: שניים, נתחיל עם שניים.

<שירי לנג: שאלה שאני נשאלת בערך כל דיון כאן.

ניסן סלומינסקי: גם אני שואל את זה כל דיון.

ניסן סלומינסקי: הייתה לי פעם תשובה של הנשיא ברק.

ענת ברקו: שמה?

ענת ברקו: או שאפשר לסנן חלק מהעתירות.

ניסן סלומינסקי: גם את זה צריך וגם את זה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו דרך אגב עושים, מעבירים חלק מזה לבית המשפט המחוזי, כל אותם דברים שלא היה.

ניסן סלומינסקי: אבל נוסיף.

ענת ברקו: נכון.

ענת ברקו: אי אפשר לעמוד בזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהנהלת בתי המשפט ודאי שתאמץ את זה בשמחה, לא?

<שירי לנג: אני יכולה להביא את הדברים בפני מקבלי ההחלטות.

<נעמה מנחמי: יש לי רק שאלה קטנה.

ניסן סלומינסקי: לפני הנושא של התחולה?

ניסן סלומינסקי: ואחר כך נראה אם מישהו כאן.

<נעמה מנחמי: לפני נושא התחילה, רק משהו טכני.

<נעמה מנחמי: בסעיף 40 – בית משפט מחוזי ידון באלה: (6) עניין כלכלי כהגדרתו בסעיף 42ב.

<נעמה מנחמי: אבל עניין כלכלי בהמשך בסעיף ההגדרות, 42א – אולי תסתכלו במסמך ההכנה, יהיה לכם יותר קל, בעמוד 2 – אז ב-40(6) כתוב: "עניין כלכלי – כהגדרתו בסעיף 42ב".

<נעמה מנחמי: אז למעשה אתם אפילו משנים מ"כמשמעותו" ל"כהגדרתו".

<נעמה מנחמי: בעוד שעניין כלכלי בסעיף ההגדרות, 42א, כתוב: "עניין כלכלי" – כמשמעותו בסעיף 42ב.

<לירון בנית ששון: אלה היו תיקונים של הנוסח, שהם מצאו לנכון לערוך אותם.

<נעמה מנחמי: אוקיי, אז תבדקו לנו את הנושא הזה, ומקסימום אנחנו נשנה בהתאם לצורך.

<נעמה מנחמי: אוקיי, אז בואו נדבר - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, לפני זה, יזהר, אתה רוצה לומר משהו או אחרים רוצים?

<יזהר קנה: אנחנו כמובן מברכים על זה בלשכת רואי החשבון.

<יזהר קנה: יש לנו ניסיון מצוין עם בית המשפט הכלכלי בתל אביב.

<יזהר קנה: העובדה שיש שופטים שיש להם את המקצועיות שנדרשת בנושאים הכלכליים/החשבונאיים, זה דבר שהוא מאוד מאוד עוזר.

<יזהר קנה: בדרך כלל זו דיסציפלינה שלמשפטנים קשה להיכנס אליה, מטבע הדברים.

<יזהר קנה: ולכן כשאתה יודע שאתה מגיע לאכסניה, שלאנשים יש הרבה ידע וניסיון, זה כמובן מאוד מאוד תורם.

<יזהר קנה: ואני חושב שאין לנו אלא לבוא ולברך על זה, כי לפחות בתל אביב אנחנו רואים יתרון מאוד מאוד גדול בדבר הזה.

ענת ברקו: יופי.

ניסן סלומינסקי: יפה.

ניסן סלומינסקי: עוד מישהו רוצה להתייחס?

ענת ברקו: אני הייתי מאוד שמחה שהם גם יבואו לדיון שלנו על המתמחים של המשפטים, כי לדעתי ללשכת רואי החשבון יש מה להגיד גם על זה.

ניסן סלומינסקי: הם נתנו שם פקטור בזמנו.

<יזהר קנה: הגם שיש לנו הרבה מה להגיד בעניין המתמחים, אני רוצה להזכיר שההחלטה נמצאת בידי משרד המשפטים.

<יזהר קנה: הוא הגוף שעושה את הבחינות.

ניסן סלומינסקי: זה אצלכם, לא אצל לשכת עורכי הדין?

<יזהר קנה: אצלנו, כן.

ענת ברקו: לא, בלשכת עורכי הדין זה לשכת עורכי הדין.

<יזהר קנה: אצל רואי החשבון זה משרד המשפטים.

ענת ברקו: למה בעצם לא משווים?

ניסן סלומינסקי: זה מאבק החיים שלהם כל הזמן, לקבל - - -

ענת ברקו: מה הפקטור שנתתם?

ענת ברקו: 18 נקודות?

<יזהר קנה: קודם כול, ההחלטה לא הייתה שלנו, ההחלטה הייתה של משרד המשפטים.

ענת ברקו: מה היה הפקטור?

<יזהר קנה: לא היה שם פקטור.

<יזהר קנה: הוחלט לתת את הציון המיטבי מתוך מספר מסוים של שאלות.

<יזהר קנה: ככה הוחלט.

<יזהר קנה: והתוצאה בפועל כמובן הייתה על אחוז מעבר יותר גבוה, שנבע מהנסיבות הספציפיות של אותה בחינה.

<יזהר קנה: להזכיר רק, היו שתי בחינות.

<יזהר קנה: הייתה בעיה, לפחות לכאורה או לא לכאורה, בבחינה אחת, בבחינה השנייה לא הייתה בעיה, ולכן שם הציונים היו במתכונת הרגילה.

<יזהר קנה: אנחנו מאוד מאוד מקווים שהבחינה שהייתה לפני כמה זמן ויש עוד כמה ימים, שזה הבחינות של הסבב הזה, יעברו בשקט.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, סתם, כמה אחוזים עברו בבחינה שהייתה חלקה?

ענת ברקו: 83%?

ניסן סלומינסקי: בבחינה החלקה, בלי שהיו צריכים לעשות שינוי, אתה זוכר?

<יזהר קנה: אני לא זוכר במדויק, לדעתי 50 ומשהו אחוז, שזה אחוז נורמלי.

<יזהר קנה: דרך אגב, יש אצלנו שתי בחינות, אחת בחשבונאות ואחת בביקורת.

<יזהר קנה: למרות שתמיד הרעשים הם סביב החשבונאות, מה שמהווה שער יותר קשה להיכנס למקצוע הוא הבחינה בביקורת.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ענת ברקו: כן, אנחנו ניקח בחשבון את זה בדיון - - -

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי, אין לנו מעמד בין כה וכה.

ענת ברקו: יש לנו דיון כאן, לא?

ניסן סלומינסקי: יש דיון, אבל אין לנו מעמד.

ניסן סלומינסקי: נניח נחליט פה אחד, נצביע לתת פקטור - - -

ענת ברקו: יש לנו אמירה שהיא נוגעת - -

ניסן סלומינסקי: אמירה ציבורית.

ניסן סלומינסקי: אין לנו אמירה חוקית.

ענת ברקו: - - ל-66% נכשלים.

ניסן סלומינסקי: לא, אין לנו אמירה חוקית, אני אומר.

ניסן סלומינסקי: אני עושה את הישיבה הזאת רק כדי להפגיש את הצדדים סביב שולחן שידברו, במקום שירוצו בכל מיני - - -

ענת ברקו: אני מקווה שקיבלת את המכתב שלי.

ניסן סלומינסקי: בתוך 3,000 מכתבים?

ענת ברקו: טוב, אני אביא לך אותו באופן אישי.

ניסן סלומינסקי: לא, אני צוחק.

ניסן סלומינסקי: לא, קיבלתי.

ניסן סלומינסקי: טוב, תסבירו את סעיף התחילה.

<לירון בנית ששון: בעצם כשהצענו את החוק אז הערכנו ש-30 ימים יספיקו כדי למנות שופטים.

<לירון בנית ששון: בדיעבד זה לא הספיק, כי עד היום לא מונו שופטים כאלה.

<לירון בנית ששון: והוועדה לבחירת שופטים אמורה להתכנס רק ב-27 במרץ.

ענת ברקו: אז אפשר לעשות את זה 90 יום.

ניסן סלומינסקי: בסבב הקרוב זה לא ילך?

<לירון בנית ששון: לא, בפברואר כבר יש רשימה.

ניסן סלומינסקי: היום הרשימה.

ניסן סלומינסקי: 8 בחודש זה היום.

<שירי לנג: כן, צריך פרסם 45 ימים לפני.

<שירי לנג: נכון, אבל הם כבר לא נכנסו לרשימה.

ענת ברקו: אי אפשר להגיד בתוך כך וכך?

ניסן סלומינסקי: רגע, בוא נשמע.

ניסן סלומינסקי: ולכן?

ענת ברקו: - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר, אין כאן מחלוקת.

ניסן סלומינסקי: אני רק אתנה את זה בתנאי שיוסיפו לעליון עוד שני שופטים.

ענת ברקו: אני בעד.

ענת ברקו: טוב, תודה.

<לירון בנית ששון: גם מרגע הבחירה בוועדה עצמה יש פרק זמן שחולף עד להשבעה בטקס אצל נשיא המדינה.

<לירון בנית ששון: ולכן ההערכה שלנו, ורצינו ללכת על הצד הבטוח, זה פרק זמן של חצי שנה.

<לירון בנית ששון: אבל אנחנו לא נאמר רק חצי שנה אלא נגיד: חצי שנה, או במועד מינוי השופטים למחלקה הכלכלית, לפי המוקדם.

<לירון בנית ששון: זה מה שאנחנו חשבנו להציע.

ניסן סלומינסקי: מבחינת התקציב זה יופיע בתקציב או משהו?

<שירי לנג: לא, כבר קיבלנו את התקנים.

ניסן סלומינסקי: קיבלתם את התקנים כבר?

<שירי לנג: אפשר לאייש אותם החל מ-2018.

<נעמה מנחמי: אני רק אעיר שזה לא כל כך מקובל לכתוב במועד מינוי השופטים.

<נעמה מנחמי: נוסח אולי קצת יותר מקובל יהיה, אם אנחנו מכוונים לאזור החצי שנה, או לכתוב חצי שנה - - -

ניסן סלומינסקי: או מוקדם יותר.

<נעמה מנחמי: כן, או השר יכול להקדים.

<נעמה מנחמי: או אולי לכתוב הסדר שהחוק ייכנס לתוקף בתוך 60 יום, ושהשר יכול להאריך את מועד התחילה לעוד 90 יום.

<נעמה מנחמי: משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אפשר אפילו שהחוק יחול מיד, אבל ההפעלה תהיה קצת יותר מאוחר, לא? זה ייראה כאילו שהשר לא מממש את החוק?

<שירי לנג: החוק אבל לא יוכל לחול אם לא יהיו שופטים במחלקה הכלכלית, כי החוק אומר שהתיקים צריכים להיות מנותבים לשופטי המחלקה הכלכלית.

ניסן סלומינסקי: אמת.

ניסן סלומינסקי: אז איך נעשה שזה יהיה אלגנטי?

<נעמה מנחמי: מה לגבי ה-90 פלוס 90?

<שירי לנג: אני הייתי מאוד רוצה לומר שבתוך 90 יום ימונו שופטי המחלקה הכלכלית, אבל הסבירות שזה יקרה בעיניי היא מאוד מאוד נמוכה.

<שירי לנג: כי אם הוועדה רק מתכנסת בסוף מרץ, טקס השבעה בבית הנשיא הוא לא בתוך - - -

<נעמה מנחמי: סוף מרץ זה עוד חודשיים וחצי.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אחר כך הטקס אצל הנשיא וכו'.

<שירי לנג: זה תהליך שלוקח זמן.

<שירי לנג: גם אף אחד לא מבטיח לנו שתהיה הסכמה בוועדה.

<שירי לנג: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהוועדה תמצא מועמד ותסכים עליו, ושהמועד בוועדה גם לא יידחה.

ניסן סלומינסקי: שלא יהיה פיצוץ בגלל שלא הגיעו להסכמה לגבי העליון?

<שירי לנג: הדברים האלה משתנים.

<נעמה מנחמי: אני גם מזכירה שבעצם התיק יכול להיות מנותב למחלקה הכלכלית גם אם אין שם כרגע שופט.

<שירי לנג: אז למי הוא ינותב?

ניסן סלומינסקי: לא, אז הוא יהיה בתל אביב עדיין.

<שירי לנג: אני לא רואה איך אפשר לקיים את הוראות החוק אם אין שופט במחלקה הכלכלית, כי זו כל המשמעות של החוק.

ניסן סלומינסקי: לא, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: השאלה רק, בוא נחשוב ביחד, איזה נוסח - - -

<שירי לנג: אי אפשר לומר שישה חודשים או אפשרות הקדמה – אבל איך עושים את ההקדמה?

ניסן סלומינסקי: או שהשר יכול להקדים.

<נעמה מנחמי: בצו.

<שירי לנג: מבחינתי, אפשר, שהשר יכול בצו להקדים את המועד.

ניסן סלומינסקי: בצו שלא צריך אישור ועדה?

ניסן סלומינסקי: לא יודע, אתם רוצים להיכנס עוד פעם לצו?

<שירי לנג: עוד פעם, אני לא מכירה סעיפים כאלה בחקיקה.

<לירון בנית ששון: אני גם לא מכירה.

<לירון בנית ששון: אבל אפשר יהיה לבדוק אולי את העניין הזה.

ניסן סלומינסקי: איך אתם הצעתם?

<לירון בנית ששון: אנחנו הצענו שבעצם יום התחילה יהיה בתוך שישה חודשים מיום פרסומו או במועד מינוי השופטים למחלקה הכלכלית, לפי המוקדם.

<שירי לנג: לא, אבל אני אומרת שישה חודשים.

<שירי לנג: לכל היותר שישה חודשים, וזה לפי המוקדם.

<שירי לנג: אז לכל היותר שישה חודשים, או אם המינוי היה קודם לכן, אז אפשר גם קודם לכן.

<שירי לנג: כי זה לפי המוקדם.

<שירי לנג: זאת אומרת, מה שבא קודם.

ניסן סלומינסקי: כן, אני יודע.

ניסן סלומינסקי: אבל איך כותבים דבר כזה?

<נעמה מנחמי: יש לך דוגמה לחקיקה שבה באופן דומה התחילה הייתה לפי עת מינוי של מישהו?

<לירון בנית ששון: התייעצתי עם הנוסח חוק.

<לירון בנית ששון: הם אמרו שזה אפשרי.

<לירון בנית ששון: לא אמרו לי על מקומות, אני יכולה לבדוק, אין לי כרגע כאן דוגמאות.

<נעמה מנחמי: אז אולי נעשה הפסקה של עשר דקות?

<לירון בנית ששון: כי השרה רוצה קודם לכן.

<לירון בנית ששון: ולכן אם תהיה לה אפשרות היא רוצה - - -

ניסן סלומינסקי: בתוך חצי שנה.

ניסן סלומינסקי: בתוך.

ניסן סלומינסקי: בתוך תמיד זה יכול להיות.

<שירי לנג: בתוך זה יכול להיות לפני?

ניסן סלומינסקי: אלא מה?

<נעמה מנחמי: זה יכול להיות לפני.

<נעמה מנחמי: אני לא מכירה.

ניסן סלומינסקי: תבדקו.

ניסן סלומינסקי: להערכתי בתוך חצי שנה זה אומר שזה יכול להיות גם בעוד חודשיים.

ניסן סלומינסקי: תנסו לבדוק.

<נעמה מנחמי: כן, אבל אני מזכירה שאנחנו כן רוצים ודאות.

<נעמה מנחמי: וכאילו בתוך חצי שנה זו איזושהי אמירה קצת עמומה.

ניסן סלומינסקי: לא, זה ודאות שבתוך חצי שנה.

ניסן סלומינסקי: גם זה יכול להיות – לא יאוחר.

<נעמה מנחמי: - - - לתוקף בצו של שרת המשפטים, ולא יאוחר מחצי שנה.

ניסן סלומינסקי: למה צריך צו של שרת המשפטים?

<נעמה מנחמי: כי מה קובע את הגונג שבו - - -

ניסן סלומינסקי: זהו, החוק, לא צריכים לקבוע יום.

ניסן סלומינסקי: לא יאוחר מחצי שנה.

ניסן סלומינסקי: נו, אז מה?

<נעמה מנחמי: אוקיי, אבל באיזה יום לא יאוחר?

ניסן סלומינסקי: כל יום הוא יכול.

ניסן סלומינסקי: בכל יום שהוא רוצה.

<נעמה מנחמי: אבל סליחה, עם כל הכבוד לשר והנהלת בתי המשפט, מי שקובע את מועד התחילה של חוק זה הכנסת.

ניסן סלומינסקי: נו, אז הכנסת קובעת.

<נעמה מנחמי: והכנסת יכולה להסמיך את השר במקומה להגיד מהו היום שבו זה מתחיל.

<נעמה מנחמי: אבל מישהו צריך לכתוב את היום הזה שבו מתחילים.

<נעמה מנחמי: כלומר, או שכותבים עכשיו מהו היום שבו מתחילים, או שמסמיכים מישהו אחר להגדיר את היום שבו יתחילו.

<נעמה מנחמי: אבל אי אפשר - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, נוסח של או בתוך חצי שנה, לא יאוחר משישה חודשים, נוסח כזה, בוא נלך אחד-אחד, אתם יכולים עכשיו בטלפון לבדוק שזה נוסח שיכול ללכת?

<לירון בנית ששון: כן, עוד פעם, סליחה?

ניסן סלומינסקי: נוסח שבתוך שישה חודשים או לא יאוחר משישה חודשים, אם זה נוסח שכן אפשר לכתוב.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נבדוק ותבדקו גם, אם זה צריך שגם יהיה מה שנקרא יום תחילה או שמישהו יחליט, למרות שכותבים שיש אופציה, ואז צריכים להוסיף שהשרה בצו או אני יודע - - -

<נעמה מנחמי: זה קצת מוזר.

<נעמה מנחמי: אם אני אדם שרוצה להגיש עכשיו - -

<שירי לנג: אבל זה מתפרסם ברשומות.

<נעמה מנחמי: שנייה.

<נעמה מנחמי: - - אם אני עכשיו אדם שרוצה להגיש תביעה בבית המשפט, ואני צריכה לדעת אם זה בבית המשפט הכלכלי או בבית המשפט המחוזי הרגיל, אני רוצה שאני אוכל להיכנס - -

ניסן סלומינסקי: זה לא היה בין כה וכה, זה הנשיא קובע.

<נעמה מנחמי: - - לראות צו או דבר חקיקה כלשהו, לרבות חקיקת משנה.

<נעמה מנחמי: הודעה על מינוי היא לא חקיקה, גם לא חקיקת משנה, זו הודעה - - -

<שירי לנג: אבל ההודעה על המינוי מתפרסמת ברשומות, זה משהו שהוא - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, למה הוויכוח?

ניסן סלומינסקי: אתם יכולים בטלפון אחד לנסות לבדוק את זה עכשיו, כדי שנדע נוסח?

ניסן סלומינסקי: את מי תשאלו?

ניסן סלומינסקי: חמש דקות?

<אסף פרידמן: הפסקה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אני מחדש את הישיבה, ואנחנו בדריכות גדולה מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: כן.

<לירון בנית ששון: מה שאנחנו מציעים זה שיהיה כתוב שהתחילה של חוק תהיה ארבעה חודשים מיום פרסומו, עם אפשרות של השר להאריך את זה בצו בחודשיים נוספים.

<נעמה מנחמי: רק אני אקריא את הסעיף, כדי שזה יהיה ברור: והוא יחול על הליכים בעניין כלכלי או בעניין כלכלי-מינהלי שהוגשו ביום התחילה ואילך.

<נעמה מנחמי: זאת אומרת לא תהיה העברה של תיקים, רק מה שהוגש מחדש.

<נעמה מנחמי: זה גם ההסדר שהיה, נדמה לי - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, תיקים שהתחילו לפני כן ימשיכו איפה שהתחילו.

<לירון בנית ששון: נכון.

<נעמה מנחמי: עכשיו, אתם מדברים על הוגשו ביום התחילה.

<נעמה מנחמי: כלומר גם אם זה נמצא עדיין בקדם משפט בבית משפט רגיל, זה לא יעבור למחלקה הכלכלית.

<נעמה מנחמי: זו הייתה כוונתכם?

<שירי לנג: כן, זאת הכוונה.

<נעמה מנחמי: למה?

<שירי לנג: כי אחרת המשמעות היא שאנחנו צריכים עכשיו לפנות לכל שופטי המחוזי חיפה, שיבדקו אצלם במלאי שלהם איזה תיק הוא תיק שעונה להגדרה של בית משפט כלכלי שלא התקיים בו קדם.

<שירי לנג: זה מצריך כאילו הרבה עבודה.

ניסן סלומינסקי: וככה מי שינתב את זה זה הנשיא?

<שירי לנג: כן.

<שירי לנג: עכשיו, אין מניעה גם שאם לא התקיים קדם, אז בהחלטה מנהלית יעבירו את זה לשופט, לא צריך את זה בחקיקה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: ומדובר רק בתיקים שברמה של מחוזי?

<שירי לנג: כן, המחלקה הכלכלית - - -

ניסן סלומינסקי: רק ברמה של מחוזי, לא שלום.

<נעמה מנחמי: אני רק מדגישה שלפי סעיף 42ד שר המשפטים בהסכמת נשיא בית המשפט העליון יקבע בצו את המספר המרבי של השופטים במחלקה הכלכלית.

<נעמה מנחמי: והצו לגבי המחלקה הכלכלית בתל אביב קובע שלושה שופטים או חמישה במקרה של היעדרות של אחד מהם, ושבעה בתקופה של הפגרה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אין הערות?

ניסן סלומינסקי: רועי, אין לך הערות?

<רועי וולף: נשמע מושלם.

ניסן סלומינסקי: נשמע מושלם.

ניסן סלומינסקי: אתה כלכלן מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: רגע, אני צריך לעשות גיוס?

ניסן סלומינסקי: טוב, אז אם כך, מי בעד לאשר את החוק?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: וואו, אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: ואני מקווה מאוד שבאמת זה יהיה תחילת דרך – אל"ף, למקצע שופטים בתחומים מסוימים, שאנחנו יודעים שיש שמה באמת ביקוש גדול; בי"ת, להגדיל את מספר השופטים, כי פה אנחנו מגדילים בסך הכול את מספר השופטים; וגימ"ל, באמת לעשות פריסה, שלא יצטרכו לנסוע נניח מחיפה או מקרית אתא או קרית מוצקין, לנסוע לתל אביב, אלא יהיה להם פתרון בצפון.

ניסן סלומינסקי: ויכול להיות שבעקבות זה יהיה יום אחד בדרום, ויום אחד בירושלים אולי, אם יהיה צורך.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז שיהיה לכולנו בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.