ועדת המשנה לעניין שירותי בריאות בדרום, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2018-01-08 12:30

מאיר כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לענייין שירותי בריאות בדרום.

אלי אלאלוף: ועדת העבודה והרווחה, יש לה היקף פעילות אדיר והיא חייבת לנצל, וזאת זכות גדולה לנצל את כל חברי הוועדה שיכולים לקחת על עצמם משימות לא קטנות ואני באמת רוצה להודות לך מאיר על כך שהסכמת לקחת את הנושא של הבריאות בדרום.

אלי אלאלוף: חברנו מוטי יוגב - אנחנו שולחים לו את תנחומינו – שלקח את נושא הבריאות בצפון.

אלי אלאלוף: נושא הבריאות הוא תחום אדיר ואני חייב להודות לשר לשעבר, אני מקווה בעתיד, ולמנכ"ל שלו ולמערכת שמוכנים לשתף פעולה וכמה שאפשר יותר וגם לתקן.

אלי אלאלוף: לכן, כל פעם שאנחנו נוכל לקחת נושא ולהתמודד עם הבעייתיות שלו, אני חושב שאנחנו כולנו מרגישים שאפשר לשנות.

אלי אלאלוף: אני כבר יודע שהייתה ביום חמישי פגישה באחווה.

אלי אלאלוף: אני באמת מברך אותך.

אלי אלאלוף: הנושאים הם כבדים.

אלי אלאלוף: כדאי שנעלה בפורום של מצפה רמון שיושב בבאר שבע וטוב שתביאו נושאים.

אלי אלאלוף: זה לא אומר שהוועדה בכלל ובאחריות שלה תתנתק מהמצב בדרום אבל עם ועדת המשנה בהרכב שלה, אני בטוח שזה יאפשר לנו לקדם נושאים הקשורים לדרום.

אלי אלאלוף: כלוקל פטריוט, אני אשמח מאוד שתביאו המלצות כדי שנוכל לתקן ולשפר את המצב בדרום.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אנחנו ננהל את זה כך שכל הדוברים יצטרכו להסתפק בשתי דקות.

מאיר כהן: זאת חכמה גדולה להגיד את כל הדברים שאתה רוצה להגיד בשתי דקות.

מאיר כהן: יש נהלים מסוימים ואני מבקש לא לקחת מחברי הכנסת דוגמה אבל רק הם יכולים להתפרץ לדברי הדובר.

מאיר כהן: כל אחד שמדבר, חייב להגיד את שמו ותפקידו לפרוטוקול כי הדברים גם מצולמים וגם מוקלטים ונרשמים.

מאיר כהן: אני גר בדימונה.

מאיר כהן: עליתי ב-1962 לירוחם למעברה.

מאיר כהן: מאז, מאז עמדתי על דעתי, משהו כמו 1963-1964, אני שומע על פערים בבריאות בנגב.

מאיר כהן: לאורך כל השנים קמו גופים כאלה ואחרים וכל אחד עשה כמיטב יכולתו, אבל כשאנחנו מסתכלים על דוח המבקר האחרון וכשאנחנו שומעים את הנתונים, אין לנו שום סיבה לחייך, לא בדרום ולא בצפון.

מאיר כהן: בצפון המצב טיפה יותר טוב, אבל עדיין בפריפריה מתים יותר אנשים.

מאיר כהן: אנחנו יכולים לעשות שני דברים, או לקבל את זה כגזרה משמים, או לעשות את הדבר השני שאני החלטתי עם הקמתה של הוועדה הזאת, ללכת ולשבת לאלה שמקבלים את ההחלטות על העורף וכל מי שנמצא כאן, מוזמן לעשות את זה יחד אתי.

מאיר כהן: אני מדבר על העמותות, אני מדבר על הפורום, אני מדבר על ראשי המכללות והאוניברסיטאות כי בסופו של דבר זאת שאלה של פיקוח נפש.

מאיר כהן: אנשים מתים בגלל שאין רופאים.

מאיר כהן: תלמידים, ילדי עם צרכים מיוחדים, מחכים שנה ויותר כדי לקבל טיפול.

מאיר כהן: פתחתי בפייסבוק שלי מעין קמפיין ואמרת לי להתקשר ולשלוח לי סיפורים של תורים.

מאיר כהן: קיבלתי 250 פניות בפק זמן של כמה ימים עם סיפורים מזעזעים.

מאיר כהן: התקשרנו לאנשים.

מאיר כהן: הסיפור שהכי גרם לי לזעזוע הוא שהאיש ששלח גר שני בתים ממני ברחוב שלי.

מאיר כהן: כשהתקשרתי הוא אמר לי, מאיר כהן, זה אתה?

מאיר כהן: אמרתי לו, מי אתה?

מאיר כהן: הוא אמר לי, אני, נקב בשמו, מבית מספר 9.

מאיר כהן: זה בחור שאיתרו גידול בראשו ולקח שלושה חודשים עד שהוא הגיע ל-MRI.

מאיר כהן: שמעתי את אידלמן, שחבל שהוא לא כאן היום, מדבר על כך שפוליטיקאים פונים.

מאיר כהן: הוא רק שכח לציין שפוליטיקאים פונים למנהלי בתי חולים לברר האם אכן הסיפורים שאנחנו שומעים הם מציאותיים וברוב המקרים הם כן.

מאיר כהן: זאת לא גזרה משמים.

מאיר כהן: תושבי הנגב משלמים תשלום מלא לביטוח הרפואי.

מאיר כהן: בתל אביב לא משלמים יותר.

מאיר כהן: לכן זה לא יהיה שיח של בכיינות אלא זה יהיה שיח של איך אנחנו משפרים.

מאיר כהן: כל אחד שמדבר, בדקה אחת הוא מציג את הבעיה ובדקה השנייה הוא אומר איך אנחנו פותרים א ותה.

<קריאה: או להתחיל בדקה השנייה.

מאיר כהן: עוד יותר טוב.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: נמצאים אתנו מהאוניברסיטה, מהמכללות ומהקופות.

מאיר כהן: אני אחסוך את הפתיח הארוך כי חבל על הזמן.

מאיר כהן: אני יכול לדבר כל הזמן ואתם לא.

מאיר כהן: אנחנו נפתח עם איילה פרג'.

מאיר כהן: בשלושה נושאים נעסוק בוועדה הזאת בחודשיים שיבואו עלינו לטוב.

מאיר כהן: האחד, מצב שירותי הרפואה בדרום באופן כללי.

מאיר כהן: הנושא השני, זמני המתנה לרפואה יועצת בדרום.

מאיר כהן: יש לנו פילוח מדהים שיכה אותנו בהלם.

מאיר כהן: לא להאמין.

מאיר כהן: הדבר השלישי, מחסור בשירותים פרה-רפואיים רפואיים בדרום ועם זה אנחנו פותחים את הפגישה הזאת.

מאיר כהן: רבותיי, בדרום הארץ יש ארבעה חבר'ה משרה מלאה של קלינאי תקשורת.

מאיר כהן: ארבעה אנשים.

מאיר כהן: בבית החולים, אם נחבר את כל המשרות, נגיע לעוד שבע משרות.

מאיר כהן: מאילת ועד קו קריית גת, יש 11 משרות של קלינאי תקשורת.

מאיר כהן: בכל האוניברסיטאות, לא בבן גוריון, לא בספיר ולא בשאר המכללות, אין מגמה לקלינאי תקשורת.

מאיר כהן: אין.

מאיר כהן: התמזל מזלנו ורק השבוע אישרו למכללת אחווה.

מאיר כהן: זה ייקח עוד שנה.

מאיר כהן: זה מסביר למה אין קלינאי תקשורת.

מאיר כהן: כשיש, לצערי הגדול הסתבר לנו מעל לכל ספק, בדקנו את זה בנתונים, שהקופות – ואני מבקש את התייחסות נציגי הקופות – יודעות לקלינאי תקשורת במרכז הארץ יותר מאשר בדרום.

מאיר כהן: אמר לי מי שאמר שסוברני כל מנהל מחוז לחתום על החוזים הזולים ביותר.

מאיר כהן: איום ונורא.

מאיר כהן: גם את זה אנחנו רוצים לברר כאן.

מאיר כהן: אני מבקש מהגברת פרג', אנא, התייחסו למקצועות הפרה-רפואיים כי זה הנושא הראשון אתו אנחנו מתעסקים.

מאיר כהן: מי זאת הגברת פרג'?

מאיר כהן: לא הגיעה.

מאיר כהן: מי נציגי משרד הבריאות?

<איתי קלטניק: ארבעתנו.

מאיר כהן: אנא התייחסו ואמרו מדוע אינכם לוחצים וממליצים גם ל-ות"ת וגם ל-מל"ג על פתיחת קורסים או מגמת לימוד בקלינאי תקשורת ובכלל באשכולות של רפואה – סיעוד, פרמדיק וכל מה שחסר בנגב.

<הדר ירדני: אני מנהלת המחלקה להתפתחות הילד ושיקומו במשרד הבריאות.

<הדר ירדני: אני אתחיל ואומר שנפתחה מגמה לפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת באר שבע וזה דבר שראוי לציון.

<הדר ירדני: בנוסף לזה, אנחנו פעלנו כמיטב יכולתנו להמליץ ולדחוף במל"ג להקים מגמות של מקצועות הבריאות באוניברסיטה או במכללות אבל לצערנו מעבר לזה אנחנו לא יכולים לעשות.

<הדר ירדני: אנחנו כבולים.

<הדר ירדני: זאת החלטת המל"ג.

<הדר ירדני: מבחינתנו יש את כל ההמלצות.

מאיר כהן: כשמישהו לא מטופל, זאת אחריות שלכם.

מאיר כהן: אתם משרד הבריאות.

מאיר כהן: אתם יודעים לעשות רפורמות, אתם יודעים לזעזע את המדינה כשאתם רוצים.

מאיר כהן: מדוע רפורמת המזון שהיא חשובה מאוד, בעיניכם היא לא עומדת מול הצורך לכעוס על האוניברסיטאות.

מאיר כהן: איזו מין תשובה זאת המל"ג, אנחנו לחצנו, המל"ג אמר לא ואנחנו הפסקנו וזה לא בידינו?

<בלה בן גרשון: ברשותך, אני אשלים את דבריה של ירדני.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אני רוצה שהיא תענה לי על השאלה.

מאיר כהן: לי יש איזו תחושה שאתם מקלים ראש בפריפריה.

<הדר ירדני: אני חושבת שזאת אמירה שהיא לא מדויקת ולא נכונה.

<קריאה: אפשר יהיה לתת לכם דוגמאות.

מאיר כהן: תקני אותי.

<הדר ירדני: הנה, אני מתקנת.

<הדר ירדני: בחודשיים האחרונים, ואולי שלושת החודשים האחרונים, מתנהלות ישיבות אחת לשבוע עם המשנה למנכ"ל ולפעמים גם בנוכחות המנכ"ל בנושאי התפתחות הילד ובעיקר בנושא של הפריפריה והתפתחות הילד.

<הדר ירדני: יש לנו תכנית יחד עם בריאות הציבור בנגב לנושא של ניידת שהזכירו כאן באחד המסמכים, ניידות להתפתחות הילד, ואנחנו עושים עבודה מאוד גדולה עם האוכלוסייה הבדואית בנגב כולל פרויקט מיוחד שאנחנו בונים יחד עם נווה מדבר.

יוסף עטאונה: את יכולה לפרט איזה תכניות אתם עושים?

מאיר כהן: גברתי, סליחה שאני מפסיק אותך.

מאיר כהן: אני אשמח לשמוע מה אתם עושים אבל בפעם הבאה.

מאיר כהן: יש לכם כאן חובת של חברים בנגב, זמינות טיפולים פרה-רפואיים.

מאיר כהן: אני רוצה להסב את תשומת לבך גברתי, וכדאי שתעבירי את זה לשר או למנכ"ל כי אני מתכוון לעשות את זה השבוע, שימו לב.

מאיר כהן: תסתכלו.

מאיר כהן: טיפול באומנות, טיפול בדרמה, טיפול בהבעה ויצירה, טיפול במוזיקה, טיפול בתנועה – אפס בדרום.

<הדר ירדני: כל הטיפולים האלה הם טיפולי - - -

מאיר כהן: רגע.

מאיר כהן: אני יודע.

מאיר כהן: ריפוי בדיבור, קלינאות תקשורת – ארבעה.

מאיר כהן: ריפוי בעיסוק – ארבעה.

מאיר כהן: שחייה טיפולית – שני מדריכים.

מאיר כהן: תסתכלו על הטבלה אחרי כך.

מאיר כהן: גברתי, סליחה על שאני נשמע בוטה אבל זה לא לנגד עיניכם.

מאיר כהן: אתם לא מכירים את התמונה.

<בלה בן גרשון: אני רוצה להוסיף.

<בלה בן גרשון: אני מנהלת המחלקה לאוטיזם במשרד הבריאות.

<בלה בן גרשון: אני חושבת שהישיבה הזאת היא סופר חשובה ואנחנו באמת רוצים גם במשרד לנצל אותה כדי לייעל ולקדם את העניינים.

<בלה בן גרשון: משרד הבריאות הקים שולחנות עגולים למצוקה של כוח פרה-רפואי בדרום ובפריפריה.

קארין אלהרר: מתי זה הוקם?

<בלה בן גרשון: לפני כשנה וחצי בערך.

<בלה בן גרשון: מאז התכנסנו כמה וכמה פעמים כדי שבאמת כל הנציגים, כולל גם מל"ג, ייתנו את דעתם מה אפשר להזיז ומה אפשר לייעל.

<קריאה: ומה זז עד היום?

מאיר כהן: חברים, אתם לא אמורים להתפרץ.

מאיר כהן: סליחה.

<בלה בן גרשון: במסגרת הזאת אני חשבתי שהיום נוכל לגייס את עזרתכם ואני מבקשת את עזרתכם כנציגה של המשרד בשיתוף עם המל"ג.

<בלה בן גרשון: מה שמשרד בריאות עשה, הוא עשה כמה וכמה דברים.

<בלה בן גרשון: הוא באמת פעל ולא נמצאים כאן האחראים על כל תחום ותחום כמו ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת שעשו מאמצי על כדי לפתוח תכניות הכשרה.

<בלה בן גרשון: עד שלא יהיו לנו מספיק אנשי מקצוע בדרום שנוכל לחייב אותם במידה והם יקבלו שם תכניות לימוד והם יתחייבו להיות לפחות שלוש שנים באותו אזור, לא יהיו לנו מספיק אנשים.

מאיר כהן: לא זאת שאלתי.

מאיר כהן: שר הבריאות או אנשי משרד הבריאות שמגלים – ויש בפניכם את הנתונים האלה – במשך שנים פער כזה, מעבר להקמת שולחנות עגולים, האם הייתה פנייה בוטה, קשה, שלא משתמעת לשתי פנים של משרד הבריאות שאחראי על בריאותם של תושבי נגב למל"ג?

מאיר כהן: לא שולחנות עגולים אלא לוח זמנים שבא ואומר שאנחנו לא יכולים להמשיך להסתכל על חבל ארץ עם ארבעה מטפלים, אז אנחנו לא שואלים אתכם אלא אנחנו מחייבים אתכם, ואם צריך, באים להחלטת ממשלה.

מאיר כהן: גם את זה יש.

<בלה בן גרשון: קודם כל, אנחנו בהחלט מאוד נשמח להחלטת ממשלה.

<בלה בן גרשון: כן הייתה פנייה ויש גם ישיבה נוספת נדמה לי בשבוע הבא עם המל"ג.

<בלה בן גרשון: משרד הבריאות, ואני אומרת עכשיו בשמי, אפילו פתחנו את כל המסגרות של ילדים אוטיסטים ואמרנו הנה מקומות הכשרה.

<בלה בן גרשון: אנחנו נקבל אותם.

<בלה בן גרשון: יותר מזה, אנחנו נדאג לתת להם הדרכה, רק תפתחו כדי שתהיה תכנית.

<בלה בן גרשון: הייתה אמורה להיות תכנית של ריפוי בעיסוק שהייתה צריכה להיפתח השנה אבל היא לא פתחה כי בסוף נאמר, למרות שהיו ישיבות אין סופיות באוניברסיטה, שזה יקר מדי והמל"ג לא יכול לאשר את הפתיחה של התכנית.

מאיר כהן: מישהו מהמל"ג הגיע?

מאיר כהן: קיבלנו תשובה שהם לא יגיעו.

מאיר כהן: לצערי הם אמרו שאין להם זמן.

מאיר כהן: אנחנו מתכוונים להגיע אליהם.

קארין אלהרר: אין להם זמן?

מאיר כהן: כן.

<יעל יונה: שלום.

<יעל יונה: אני מבאר שבע.

<יעל יונה: הבן שלי לומד בבית ספר.

מאיר כהן: חשבתי שאת מצביעה כנציגת המל"ג.

מאיר כהן: את תדברי אחר כך.

מאיר כהן: אם כן, אף אחד מהמל"ג לא הגיע.

יוסף עטאונה: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש על היוזמה ועל הקמת הוועדה המאוד חשובה.

מאיר כהן: אל תודו כי עדיין לא עשינו כלום.

מאיר כהן: תודו בעוד חדש.

יוסף עטאונה: זאת התחלה כשאתה מקים ועדה לטפל בבריאות בנגב, נושא שהוא מאוד חשוב, משמעותי ומציל חיים.

יוסף עטאונה: לכן, תודה ויחד אתך נפעל גם בהמשך כך שכל מה שקשור לבריאות בדרום, גם לערבים וגם ליהודים, נעלה ונקדם.

יוסף עטאונה: המספרים שעולים והפערים ידועים.

יוסף עטאונה: בין המרכז לפריפריה, במיוחד בדרום ובתוך הדרום, גם לאוכלוסייה הבדואית בתוכה, הפערים הם מאוד מאוד גדולים.

יוסף עטאונה: הנושא שעל הפרק היום, הפרה-רפואיים וכל השירות הזה, אכן קיים מחסור במערכת.

יוסף עטאונה: צריך גם לציין שבשנים האחרונות יש התפתחות והתקדמות בכל הנושא של מסגרות לילדים בעלי צרכים מיוחדים בנגב בקרב האוכלוסייה הבדואית שם אבל עם כל ההתפתחות הזו עדיין קיים המחסור בתוך המערכת בקלינאי תקשורת, בפיזיותרפיה ובטיפול באומנויות.

יוסף עטאונה: המל"ג לא נמצא, ובמכללות ובאוניברסיטאות אין תכניות להכשיר והם לא מכשירים כוח מקצועי בתחומים האלה.

יוסף עטאונה: יש תופעה והרבה סטודנטים הולכים ללמוד בירדן, גם בג'נין וגם בבית לחם וחברון.

יוסף עטאונה: אני רוצה לשמוע ממשרד הבריאות כי בשלוש השנים האחרונות יש קושי גדול לסטודנטים שסיימו לימודים בבית לחם, בג'נין ובירדן לעבור את בחינות ההסמכה של משרד הבריאות.

יוסף עטאונה: במקום לפתח תכנית להכשרה של שלוש וארבע שנים, הסטודנטים האלה הלכו ולמדו בחוץ כי נבצר מהם ללמוד בארץ.

יוסף עטאונה: כמו שברפואה יש קורסי הכנה כדי לעבור את בחינות ההסמכה והם מוכיחים את עצמם בשנים האחרונות, אני חושב שצריך לקחת את המספרים של סטודנטים שלא עברו את הבחינה, להכין אותם ולהכשיר אותם.

יוסף עטאונה: אני לא מבקש להוריד בנתונים ובסטנדרטים אבל להכשיר ולעשות תכניות מיוחדות לסטודנטים האלה כמו שעשו עם הפסיכולוגים וכמו שעשו עם הרופאים.

יוסף עטאונה: חבל, זה כוח אדיר שגם יכול לעבוד במגזר היהודי ובמגזר הערבי.

יוסף עטאונה: סטודנטים רבים כאלה יכולים לתת מענה למחסור בכל המקצועות הפרה-רפואיים.

יוסף עטאונה: דבר נוסף הוא גם למשוך כוח אדם מקצועי מהמרכז במיוחד לאוכלוסייה הערבית.

יוסף עטאונה: צריך גם להיטיב עם התנאים שלהם, גם בקשר לדיור, גם בנסיע8ות וגם מענקים מיוחדים כי מי שנמצא בגליל או במשולש, הוא לא יגיע לנגב .

יוסף עטאונה: גם הטיפול בקלינאי תקשורת, הנושא של השפה מאוד חשוב.

יוסף עטאונה: לכן, כדי למשוך את כוח האדם המקצועי צריך להציע תנאים מצוינים לאנשים כדי שיגיעו.

יוסף עטאונה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: דוקטור אורלי הרצברג נמצאת כאן?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: קלינאית תקשורת ראשית.

מאיר כהן: היא לא נמצאת.

מאיר כהן: אני מתעקש על משרד הבריאות כי אני חושב – וסליחה אני אומר את זה עוד פעם – שקצת היטשטשו תחומי האחריות.

מאיר כהן: משרד הבריאות בא לכאן כדי לבקש סעד וזה צריך להיות בדיוק ההפך.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לשתף פעולה אבל זה לא השולחן ממנו אתם צריכים לקבל סעד.

מאיר כהן: אני חוזר שוב ואומר שככל שאני בודק את העניין, בסופו של יום אני חושב שהרגולטור הוא אתם.

מאיר כהן: בראש ובראשונה זה אתם.

מאיר כהן: כשרציתי שעובדים סוציאליים יתעסקו עם עוני, כינסתי בחודש הראשון לתפקידי את כל מנהלי בתי הספר לעבודה סוציאלית ואמרתי להם, בואו נתחיל להיכנס לתוך הסילבוס, לשנות.

מאיר כהן: אבל משרד הבריאות כל השנים יודע מה המצב ועושה שולחנות עגולים.

מאיר כהן: סליחה, זה לא אישי.

מאיר כהן: יש רוח המפקד.

מאיר כהן: אנחנו נדבר עם המנכ"ל ועם השר.

מאיר כהן: אני מבקש לשמוע את יפעת פרץ.

<יפעת פרץ: שלום לכל הנוכחים.

<יפעת פרץ: אני די מתרגשת כי זו פעם ראשונה שלנו כאן.

<יפעת פרץ: אני ועוד אימא, קטי, אנחנו אימהות לילדים על הספקטרום האוטיסטי ואנחנו נציגות של בית ספר רעים בבאר שבע.

<יפעת פרץ: הגענו להשמיע את הקול שלנו ואת הצעקה האימהית לפחות.

<יפעת פרץ: יש לי ילד, חומד של ילד, שהוא לא מדבר.

<יפעת פרץ: שמו עילי פרץ.

<יפעת פרץ: הוא כיום בכיתה ב' בבית ספר רעים.

מאיר כהן: אנחנו נמחק את שמו של בנך.

מאיר כהן: בוועדה נוהגים לא להגיד את שמות הקטינים.

<קריאה: הדיון בשידור.

<יפעת פרץ: אני אדבר באופן כללי.

<יפעת פרץ: בית ספר רעים מונה 121 ילדים.

מאיר כהן: לפרוטוקול אני אומר שאם נידרש לעשות חיסוי של השמות, אנחנו נעשה זאת.

<יפעת פרץ: בית ספר רעים הוא בית הספר היסודי הגדול בארץ, הוא מונה כיום 121 ילדים כשהתקן הוא שישים ילדים.

<יפעת פרץ: יש קלינאית תקשורת אחת בבית הספר שהמשרה שלה כיום היא 23 שעות שבועיות.

מאיר כהן: זה פחות ממשרה מלאה.

<יפעת פרץ: כן.

<יפעת פרץ: יש מרפאה בעיסוק שיש לה 22 שעות שבועיות.

<יפעת פרץ: את הנתונים האלה כמובן דליתי ממנהלת המקום.

<יפעת פרץ: כל ילד זכאי ל-17 שעות שבועיות וזאת כיום לא המציאות שניתנת בבית הספר.

<יפעת פרץ: יש מחסור אדיר בטיפולים הפרה-רפואיים.

<יפעת פרץ: הקלינאית מדריכה את הצוות החינוכי.

<יפעת פרץ: הכיתה מונה כך שיש צוות בוקר וצוות צהרים, מורה פלוס סייעת בבוקר, מורה פלוס סייעת בצהרים.

<קריאה: לא על ה-120 ילדים.

<יפעת פרץ: לא.

<יפעת פרץ: בכל כיתה.

<יפעת פרץ: בית ספר רעים הוא מכיתה א' עד כיתה ו'.

מאיר כהן: זה בית ספר שיש בו כמעט חמישים אחוזים בתקינה.

<יפעת פרץ: נכון.

<יפעת פרץ: 121 ילדים בבית הספר.

<יפעת פרץ: בכיתה יש בין שבעה לשמונה ילדים.

<יפעת פרץ: בעבר המכסה הייתה שישה ילדים בכל כיתה וכיום יש בין שבעה לשמונה.

מאיר כהן: תכף נבקש לשמוע את נציגת משרד החינוך בדרום.

<יפעת פרץ: יש קושי עצום להעביר שיעורים רגילים.

<יפעת פרץ: המחנכת והסייעת מנסות בכל זאת ללמד את כל הילדים ובנוסף גם לקבל מהקלינאית, מהמרפאה בעיסוק, מהמרפאה במוזיקה וכיוצא בזה את המשך הטיפול.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך.

מאיר כהן: זאת תחושה סובייקטיבית שלך או שאת יכולה להוכיח שהילדים לא מקבלים את השעות שהם צריכים לקבל בגלל מחסור בכוח אדם?

<יפעת פרץ: הילדים לא מקבלים.

<יפעת פרץ: אני יכולה לדבר באופן אישי.

<יפעת פרץ: הילד שלי לא מדבר.

<יפעת פרץ: הוא לא ילד עצמאי בכלל.

<יפעת פרץ: הוא לא עובד על פי ג'סטות, הוא לא מצביע.

<יפעת פרץ: אם הוא יכול באופן אישי להשיג את מה שהוא צריך, אז הוא מנסה ואם לא, הוא לא יבוא וידריך איש מקצוע או איש צוות שהוא צריך או יצביע.

<יפעת פרץ: יש להם טבלת ג'סטות כאלה.

מאיר כהן: היות ויש לך ניסיון רב, ואין חכם כבעל ניסיון, לגדל ילד כזה ואנחנו מאחלים לך הצלחה, אם היית מנהלת בית הספר, אם היו אומרים לך לשבת בכיסא המנהלת, איזה שינוי היית מבקשת?

מאיר כהן: מה הדברים אותם היית מבקשת?

<יפעת פרץ: הדבר הראשון שהייתי צועקת זה לעזור לילדים.

<יפעת פרץ: קודם כל לעשות שיעורים פרטניים יותר.

מאיר כהן: שיעורים פרטניים שחסרים בבית הספר.

<יפעת פרץ: לא קבוצתי.

<יפעת פרץ: כיום בבית הספר בכיתה לוקחים פחות או יותר ילדים על אותם חתכים.

מאיר כהן: הדבר השני, טיפולים פרה-רפואיים, קלינאי תקשורת, מרפאה בעיסוק.

<יפעת פרץ: מרפאה במוסיקה, בתנועה רגשית.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מיכל בירן: לחש לי קודם חבר הכנסת אלי אלאלוף, לפני שהוא הלך, שאני היחידה כאן מבין חברי הכנסת שלא מהדרום.

מיכל בירן: זה היה לפני שדב הגיע.

מיכל בירן: אמרתי לו, כמו שאומרים בפסח, שחייב כל אדם לראות את עצמו כאילו הוא היה ביציאת מצרים, גם צריך כל חבר כנסת לראות את עצמו כאילו הוא גר בפריפריה ולהזדהות באופן העמוק עם המחסור.

מיכל בירן: אני לא רוצה להאריך כי באתי בעיקר לשמוע.

מיכל בירן: אני מקווה שנצליח להיות באמת אופרטיביים.

מיכל בירן: אני מבינה, מאיר, שזה הכיוון שלך.

מאיר כהן: לגמרי.

מיכל בירן: יחד עם חברי דב חנין ואחרים, אנחנו מטפלים באלמנטים אחרים של הרפורמות בבריאות הנפש והמחסור בתקני כוח אדם הוא מאוד עמוק ונמצא בהרבה מערכות, אבל אין ספק שאחרי שמעתי את הסיפור שלך, במקום שיש בו ילדים שזה המכשול העיקרי שלהם ויש רק קלינאית תקשורת אחת, זה כאילו המדינה מסמנת קו, מסמנת רף, לאן הילדים האלה יכולים להגיע והדבר הזה הוא לא מוסרי.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: נציגת משרד החינוך בדרום.

<נורית אלעזרי: אני מפקחת על החינוך המיוחד בדרום.

מאיר כהן: לפני שתגיבי על הדברים, תני לנו בבקשה תיאור מצב.

מאיר כהן: אני מבין שאתם מרגישים את הפערים האלה.

<נורית אלעזרי: אנחנו מרגישים, כן, אבל אנחנו מנסים למצוא דרכים להתמודד עם הפערים ועם החסר הזה.

<נורית אלעזרי: החסר אכן קיים.

<נורית אלעזרי: אנחנו לגמרי מרגישים אותו.

מאיר כהן: עד כמה הוא חמור בעיניך?

<נורית אלעזרי: הוא חמור מאוד.

<נורית אלעזרי: מבחינת הנתונים, מחציתך מהשעות אנחנו מקבלים, שעות התקן, ואנחנו מוצאים עבורם מסגרות שמנוצלות על ידי אנשי מקצוע.

מאיר כהן: רק מחצית.

<נורית אלעזרי: כמעט.

<נורית אלעזרי: כן.

<נורית אלעזרי: קצת יותר ממחצית.

<נורית אלעזרי: מתוך 9,580 שעות אנחנו מנצלים 6,600.

<נורית אלעזרי: שני שליש מאויש.

מאיר כהן: את אומרת שאמצעים יש, תקציבים יש, אבל אין מי שילמד בכיתות.

<נורית אלעזרי: כן.

<נורית אלעזרי: אבל אני כן רוצה להתייחס לשתי התייחסויות.

<נורית אלעזרי: האחת, הנתונים שאמרה כאן האימא.

<נורית אלעזרי: בית ספר רעים הוא אכן בית ספר יסודי.

<נורית אלעזרי: יש לציין את זה משום שלא בכל ישוב אנחנו מחלקים את בית הספר לאוטיסטים ליסודי ועל יסודי.

<נורית אלעזרי: בבאר שבע זה קיים.

<נורית אלעזרי: יש את רעים שהוא יסודי ואת רעים שהוא על יסודי.

<נורית אלעזרי: אכן בבתי ספר לחינוך מיוחד ההמלצה היא עד מאה ילדים.

<נורית אלעזרי: בשל הגידול המאוד משמעותי באוטיסטים בכלל ובשל היותה של באר שבע עיר מחוז, השנה יש מעט יותר.

<נורית אלעזרי: זאת אומרת, יש 120 ילדים.

<נורית אלעזרי: אנחנו כן פתחנו מסגרות גם בדימונה, פתחנו עוד מסגרת של אוטיזם, ויש כוונה לפתוח בית ספר נוסף בקריית גת.

<נורית אלעזרי: יש באשקלון ובאשדוד ובאשל הנשיא.

מאיר כהן: יש מספיק גני תקשורת?

<נורית אלעזרי: לא.

<נורית אלעזרי: אני אומרת שוב שמבחינת פרה-רפואי יש לנו קרוב ל-280 משרות במקצועות הפרה-רפואיים והטיפוליים.

<נורית אלעזרי: כמו שאמרתי, יש לנו 6,668 שעות שהן מאוישות בכוח האדם המיומן.

<נורית אלעזרי: כדי להתגבר על החסר הזה, אנחנו כן מפתחים מאוד את המודל האקולוגי כאשר בדרום אנחנו משכללים אותו ומשדרגים אותו.

<נורית אלעזרי: העיקרון של המודל האקולוגי בעבודה בתוך המסגרות החינוכיות אומר שאנחנו נלמד מתוך האנשים עם המקצועות הפרה-רפואיים ונראה איך אנחנו קובעים בתוך העבודה השוטפת את העבודה הזאת.

מאיר כהן: היות ו-25 שנים מחיי ניהלתי בית ספר, לא הייתי מכניס מורה למתמטיקה, איש מקצוע, ואומר לאחרים שילמדו ממנו קצת ושיראו איך הם מצליחים במודל האקולוגי.

מאיר כהן: אני לא כועס.

מאיר כהן: אל תיקחי את זה כביקורת.

מאיר כהן: אני אסתפק במה שאמרת.

מאיר כהן: את אמרת דבר מאוד חשוב.

מאיר כהן: יש אמצעים, אין בעלי מקצוע שיעשו את זה ולכן שני שלישים מאוישים ושליש, שזה המון כסף, אתם לא מצליחים לאייש.

מאיר כהן: זה שהראש היהודי עובד וממציא פטנטים, זה בסדר אבל זה לא הפתרון.

<צבי רייסמן: לאלה שקיימים.

<צבי רייסמן: לא לאלה שחסרים.

מאיר כהן: היות ונכנסת לדברים, תציג את עצמך ותספר לי את הסיפור.

מאיר כהן: את סיימת גברתי?

<נורית אלעזרי: אני מדברת על גני חינוך מיוחד בבתי ספר לחינוך מיוחד שאנשי המקצוע הם מורים לחינוך מיוחד שגם בהכשרה שלהם הם לומדים איך לעבוד בתחום של השליפה למשל, של העשרה.

מאיר כהן: נדמה לי שאנחנו מכירים הרבה שנים.

מאיר כהן: נכון?

<נורית אלעזרי: כן.

מאיר כהן: הדבר לא דומה למשנהו.

מאיר כהן: קלינאי תקשורת זה מקצוע, מטפלת בתחום כזה או אחר – זה מקצוע.

מאיר כהן: זאת שפה וזה מקצוע.

מאיר כהן: זה דבר שרוכשים בשלוש, ארבע וחמש שנים.

מאיר כהן: בצר לנו כמנהלי בית ספר היינו מציעים כל מיני דברים אבל לא זאת המטרה של הישיבה הזאת.

<נורית אלעזרי: אין ויכוח.

<נורית אלעזרי: אני רוצה לומר עוד שני דברים.

<נורית אלעזרי: דווקא באילת אנחנו מאיישים באופן מלא ולשם מטיסים אנשים.

<נורית אלעזרי: בדימונה אנחנו מאיישים באופן מלא.

<נורית אלעזרי: גם הרשות עוזרת לנו להסיע אנשים.

מאיר כהן: אחד הפתרונות שאני עובד מול הקופות וגם מול משרד החינוך, ובוודאי מול משרד הבריאות, כשלי היו חסרים מורים למתמטיקה, שילמתי פי שניים והגיעו מורים.

מאיר כהן: כשהיו חסרים מורים לפיזיקה, בוודאי שהלכנו לאוניברסיטה ודאגנו שבוגרים שלנו ילמדו, אבל כדי לפתור מיד את המצוקה, השאלה היא שאלה של כסף.

מאיר כהן: אנחנו יודעים גם את זה להציג.

קארין אלהרר: שאלה למפקחת.

קארין אלהרר: תודה רבה על הדברים.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול האם גם אצלכם במחוז מתנהלת סיטואציה כפי שקורה גם באזור המרכז, כאשר יש מסגרות ייעודיות לילדים על הספקטרום האוטיסטי, לקות תקשורתית, שאין בהם קלינאי תקשורת בכלל.

<נורית אלעזרי: בחלק מהגנים אין לנו קלינאיות תקשורת ויש לנו מדריכות שמגיעות להדריך את הגננת ואת הצוות.

<נורית אלעזרי: בתי ספר, יש בכולם.

<נורית אלעזרי: אין לנו במשרות, אפילו לא במשרות חלקיות כמו בית ספר אורים למשל וגם כאן אנחנו קלטנו מישהי מהצפון.

<נורית אלעזרי: חבר הכנסת דיבר על כאלה שלומדים בירדן והצמדנו קלינאית מנוסה אבל אחרי תקופה היא עזבה.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מאחל לך ולוועדה הזאת הרבה הצלחה.

דב חנין: אני מסתכל על הנתונים של חברים והנתונים האלה הם קשים ואפילו הייתי אומר מזעזעים.

דב חנין: אנחנו צריכים להבין שיש לנו שני מישורים של התמודדות.

דב חנין: יש בעיות שהן בעיות מבניות.

דב חנין: למרבית הצער עדיין במובנים מסוימים, כמה שזה כואב וקשה להגיד את זה, הנגב הוא עדיין סוג של חצר אחורית.

דב חנין: יש שאלות גם של הקצאת משאבים, יש שאלות גם של סביבה תומכת, יש סוגיות רוחב שלהתמודד אתן זאת התמודדות מאוד מאוד קשה ורצינית ואני מקווה שהוועדה בראשותך תוכל לעשות את זה.

דב חנין: כשאנחנו למשל – בהמשך לדבריה של נציגת משרד החינוך – מדברים על עובדים, בטווח הבינוני או בטווח הרחוק אנחנו נרצה שהעובדים אצלכם במערכות החינוך יהיו אנשים איכותיים שגרים במקום ועובדים במקום, אבל בטווח המיידי יכול להיות שאין לנו ברירה אלא לעשות את מה שאתם עושים באילת, לגרום לאנשים להגיע מהר ונוח ממקומות אחרים, בינתיים, עד שיעברו לגור בדרום.

דב חנין: זה אומר לא רק לספק להם תחבורה בחינם בתחבורה ציבורית אלא גם לשלם להם על זמן הנסיעה כי מבחינתם זה זמן עבודה.

דב חנין: אגב, יש הצעת חוק שלי בנושא הזה שנמצאת בפני ועדת שרים לענייני חקיקה שלא מתכנסת.

דב חנין: אני מקווה שלפחות בנושא הזה משרד החינוך, מבחינתו, ישתמש במנגנון הזה של תשלום עבור זמן הנסיעה כחלק מתמרוץ אנשים טובים ואיכותיים לבוא וללמד במקום כמובן יחד עם תמריצים נוספים.

דב חנין: הסוגיה הראשונה היא סוגיות העומק או הבעיות היותר מבניות, אבל מה שבמיוחד אותי מעצבן, אני חייב לומר, או אפילו מרתיח, אלה דברים שיש להם פתרון על השולחן, פתרון נמצא, כולם יודעים שהוא קיים אבל לא עושים שום דבר בעניין ואני מפנה את דבריי לנציגי משרד הבריאות שיושבים כאן והטענות הן לא אליכם.

דב חנין: אני בטוח שאתם אנשים ונשים שעושים את המקסימום כדי לפתור בעיות.

דב חנין: אבל עדיין המערכת באיזשהו אופן עמוק לא רואה את החיבור בין פתרונות שנמצאים לבין בעיות שנמצאות במחלקה אחרת.

דב חנין: בין הפתרונות לבין הבעיות, כאילו אנשים לא מדברים.

דב חנין: אני רוצה לתת דוגמה של נושא שאני מטפל בו והוא הנושא של הרפורמה בבריאות הנפש ובאופן ספציפי בבעיית המתמחים בפסיכולוגיה קלינית.

דב חנין: אנשים לומדים היום פסיכולוגיה קלינית, מסיימים תואר שני, עושים מסלול מאוד מאוד קשה שגם כנראה לא קל להתקבל אליו ואחרי שהם מסיימים את הפסיכולוגיה הקלינית, הם צריכים להמתין שנים למקום התמחות.

דב חנין: יבוא משרד הבריאות בפתרון יצירתי ויגיד, בסדר, אתם רוצים להתמחות בדרום או בצפון – אין תור.

דב חנין: אתה תבוא אדוני הנכבד שרוצה להתמחות בתל אביב, תעשה את ההתמחות שלך בדימונה או בירוחם ותתקבל מחר בבוקר.

מאיר כהן: אני מבין שגם שם משרד הבריאות אמר שזה לא שלנו אלא של המל"ג.

דב חנין: זה לא של המל"ג.

דב חנין: המל"ג סיים להכשיר את הסטודנטים האלה, הם סיימו תואר שני בפסיכולוגיה קלינית, ממתינים שנים להתמחות, רוצים להתחיל להתמחות, הם לא יכולים להתחיל לעבוד ובינתיים עובדים בעבודות אחרות.

דב חנין: תגידו להם שירוחם או קריית שמונה, זה מחר בבוקר.

דב חנין: כך אתם פותרים גם את הבעיה שלהם וגם את הבעיה של המערכת.

דב חנין: רק מה, זה בשתי מחלקות במשרד הבריאות ומחלקה אחת לא מדברת עם המחלקה השנייה.

דב חנין: אני אומר אדוני היושב ראש שלפני שאנחנו פותרים את בעיות העומק, אם נוכל את הדברים האלה לפרוץ, זה יהיה שינוי מאוד משמעותי ומיידי.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה על דבריך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

<צבי רייסמן: אני הורה לילד אוטיסט.

<צבי רייסמן: אני מבאר שבע.

<צבי רייסמן: דרך אגב, אני מכיר את נורית ואת בלה בן גרשון אצלה הייתי במשרד עוד לפני שנתיים.

<צבי רייסמן: אנחנו נציגים.

<צבי רייסמן: לפני שנתיים הקמנו עמותה בשם חברים בנגב.

<צבי רייסמן: אנחנו עומדים מאחורי המסמך הזה.

<צבי רייסמן: הנתונים הם נתונים של משרד הבריאות.

<צבי רייסמן: כל הנתונים מפורסמים.

<צבי רייסמן: אני אחלק את הבעיה לשני חלקים.

<צבי רייסמן: החלק הראשון, כל מה שאמר חבר הכנסת דב חנין שבדיוק נגע בבירוקרטיה הגדולה בה אנחנו חיים כאשר יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, במיוחד בכל מה שקשור להכשרה ולמל"ג.

<צבי רייסמן: זה שבאת בתחילת השיחה ואמרת לגבי מכללת אחווה, זה יפה מאוד.

מאיר כהן: זה לא מספיק.

<צבי רייסמן: לא רק שלא מספיק.

<צבי רייסמן: זה לא בדרום.

מאיר כהן: אני כבר מנוסה.

מאיר כהן: אני זקן.

מאיר כהן: אני מבין שיש קבוצות שאומרות או הכול או לא כלום.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים לעבוד כך שגם בבאר שבע זה יהיה.

מאיר כהן: אבל היות ואחרי תקופה ארוכה מאוד שאמרו להם לא, באו ואמרו כן, זה עדיין יביא.

מאיר כהן: זה לא הכול או לא כלום.

<צבי רייסמן: אני מסכים אתך.

<צבי רייסמן: אני לשיטתך.

<צבי רייסמן: אני בית הלל ולא בית שמאי.

<צבי רייסמן: כולנו כאן בית הלל.

<צבי רייסמן: אין כאן אף אחד אחר כי אם הייתי מבית שמאי, לא היה עניין שאבוא לכאן.

<צבי רייסמן: העניין הזה, הוא נחמד וזה בסדר גמור, זה יפה מאוד למערכת, אבל הבעיה שלי עם הדברים האלה – ויושבות כאן נשים רציניות ואני מכיר אותן אישית – היא שבגלל שהמצב שנוצר, הן מביאות פתרונות, המקסימום שהן יכולות, והפתרונות שהן מביאות לפעמים פוגעים בנו יותר.

<צבי רייסמן: כאשר נורית מכשירה אנשים, ואני מכיר את נורית, מכשירה גננות, כי אין לה אחרים, אז מה אתם רוצים ממנה?

<צבי רייסמן: היא עושה את המקסימום אבל זה כאילו מרגיע את הטונוס אבל זה לא פתרון.

מאיר כהן: נכון.

<צבי רייסמן: זה אפילו לא פלסטר.

<צבי רייסמן: לפני שנתיים נפגשתי עם בלה במשרדה והיא אמרה לי שהיא מבינה.

<צבי רייסמן: באתי עם חוברת, ישבנו, גם עדי ישבה במשרד.

<צבי רייסמן: היא אמרה שהיא מבינה אותי ושאקח תקציב לשמונים ילדים ושאטפל בהם אני.

<צבי רייסמן: נתנה לי אישור.

<קריאה: קיבלנו אישור עקרוני.

<צבי רייסמן: קיבלנו אישור עקרוני.

<צבי רייסמן: זאת אומרת, כשאתה בא ומדבר עם אנשים, יש רצון.

<צבי רייסמן: יש 14 גני תקשורת ויש רק ארבעה גני תקשורת שיש בהם, נגיד קומסי קומסה ואני אהיה אתך לארג', ואחרי שנתיים של עבודה קשה, למה אנחנו לא מסוגלים להמשיך עם הטב"בים האלה ל-14 גני תקשורת?

<צבי רייסמן: כי אין לך אנשי מקצוע.

<צבי רייסמן: יש משהו אחר?

<צבי רייסמן: סיבה אחרת?

<צבי רייסמן: אין שום סיבה אחרת.

<צבי רייסמן: בסופו של יום, הפתרונות נמצאים כאן על השולחן.

<צבי רייסמן: להביא את אותם מטפלים מהמרכז.

<צבי רייסמן: הפתיחה של אוניברסיטת בן גוריון שצריכה לצאת מתוך החור שהיא נמצאת בו ולהעביר את האף שלה מעבר לכביש ולראות מה קורה בשכונה ג' ומה קורה בשכונה ד'.

<צבי רייסמן: זה מה שצריך להיות.

קארין אלהרר: אדוני, קודם כל תודה על קיומה של ועדת המשנה הזאת.

קארין אלהרר: למי שלא יודע, אתה נאה דורש נאה מקיים.

קארין אלהרר: אני זוכרת שאתה כיהנת כשר הרווחה ובאתי אליך עם פנייה שאין מספיק מעונות יום שיקומיים לאזור הדרום, מיד הורית על פתיחת ארבעה.

קארין אלהרר: אתה לא רק מדבר ומקים ועדה אלא גם עושה ואני בטוחה שתעשה גם בוועדה הזאת.

קארין אלהרר: אני אמנם לא חברה בוועדת המשנה, אבל אם תסכים אני אגיע לכל הדיונים שתקיים כאן כי זה נושא סופר חשוב.

מאיר כהן: זה מוקלט ומצולם.

קארין אלהרר: אדוני, הנושא הזה של מטפלים פרה-רפואיים וחסרונם, ידוע כבר מספר רב של שנים.

קארין אלהרר: מבקר המדינה הוציא ממש לאחרונה דוח מאוד מקיף בנושא הזה.

קארין אלהרר: עוד בכובעי הישן כיושבת ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה קיימתי דיון בנושא.

קארין אלהרר: המטפלים הפרה-רפואיים חסרים כמעט בכל המערכות - משרד הבריאות, קופות החולים, משרד החינוך.

קארין אלהרר: זו עדיין בעיה קשה מאוד.

קארין אלהרר: אחד הדברים שעלו בדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה היה באמת הנושא של המל"ג.

קארין אלהרר: ישבו נציגי מל"ג – דרך אגב, הם הגיעו לוועדת כנסת וזה כנראה באמת הישג לא מבוטל שלא ידעתי אז להעריך אותו – ואמרו שזה מורכב וכולי.

קארין אלהרר: גם בתשובות שקיבלתי ממשרד הבריאות לאחר הדיון כשביקשתי המשך תגובה, נאמר לי, ואני מצטטת: "המשרד עובד בשיתוף פעם המל"ג על פתיחת חוגים לריפוי בעיסוק ולהפרעות בתקשורת בדרום הארץ.

קארין אלהרר: תהליכי אישור ובדיקת היתכנות מול המוסדות האקדמיים לרבות תהליך אישור תכנית לימודים, היא באחריות המל"ג וזה לוקח זמן".

קארין אלהרר: אלה הדברים של משרד הבריאות.

קארין אלהרר: אני אומר לאדוני שזה לא רק פתיחת תכניות לימודים.

קארין אלהרר: אין ספק שיש צורך אקוטי בפתיחת תכניות לימודים בנושא הזה אבל יש פיל לבן גדול בחדר וצריך לומר את הדברים בבירור, זה גם השכר.

קארין אלהרר: גם מטפלים פרה-רפואיים שעברו את כל התהליך, שהוא לא קצר, ומבינים את הדבר הזה, הם הולכים לשוק הפרטי.

קארין אלהרר: זה קרה לטובת ההורים אבל זה קצת פגע בשוק כי מה קרה?

קארין אלהרר: קופות החולים שהבינו שיש להם מחסור במטפלים פרה-רפואיים אמרו ביחד עם משרד הבריאות, הוציאו חוזר מנכ"ל לגבי ההחזרים.

קארין אלהרר: בעצם אם אני כקופת חולים לא מסוגלת לתת לך מטפל פרה-רפואי, לכי למטפל פרטי, יש השתתפות עצמית אבל אני אממן את היתר.

קארין אלהרר: מצד אחד זה מאוד טוב כי זה מקצר תורים, מצד שני זה מגדיל את הנתח של המטפלים הפרה-רפואיים הפרטיים ובעצם זה הופך להיות שוק תחרותי הרבה יותר משתלם למטפל פרה-רפואי שאומר לעצמו שמה יצא לו אם הוא יעבוד במשרד הבריאות או במרד החינוך.

קארין אלהרר: גם נפתח, ואנחנו צריכים לפתוח, שלא ישתמע אחרת, עוד מסלולים, הם יבואו, יעשו את ההתמחות במשרד הבריאות, בקופות החולים, במשרד החינוך, ומהר מאוד ימצאו את עצמם בשוק הפרטי וכולנו נינזק מכך.

קארין אלהרר: הדברים שנשמעו כאן על ידי המפקחת של משרד החינוך, רך אגב, העובדה שיש ארבעה באזור הדרום מפתיעה אותי לטובה.

קארין אלהרר: אני לא מאמינה שאני אומרת את זה.

קארין אלהרר: אבל גם בתל אביב יש גן תקשורת שאין בו קלינאי תקשורת.

קארין אלהרר: אתה מבין את הסוגיה?

קארין אלהרר: גן שכל ייעודו לטפל בבעיית תקשורת, אין מטפלת בנושא הזה.

קארין אלהרר: דרך אגב, זה מופיע גם על המכונים להתפתחות הילד כאשר אנחנו רואים תהליכים של סגירתם.

קארין אלהרר: מכונים ביחידות להתפתחות הילד מתוך איזושהי הבנה שקופות החולים ייתנו את המענה כאשר אנחנו מבינים שקופות החולים לא נותנות את המענה.

קארין אלהרר: הגיע הזמן להפסיק עם שולחנות עגולים.

קארין אלהרר: יש איזו נטייה לפתור בעיה במדינת ישראל בהקמת ועדה שגם היא תקים ועדה וכך נתגולל.

קארין אלהרר: המטרה היא לקבל החלטות ולהבין שזו בעיה שצריך לתת לה מענה מיידי.

קארין אלהרר: אי אפשר לחכות, לא עוד חצי שנה ולא עוד שנה אלא צריך לעשות מעשה ועכשיו זה הזמן.

מאיר כהן: אני רק אוסיף.

מאיר כהן: הוועדה הזאת תתנהל כך שאחרי כל ישיבה אנחנו הולכים לשבת עם אנשי המל"ג ואנשי משרד הבריאות ואנשי הקופות.

מאיר כהן: כל החומרים של הישיבה נציג להם ונבקש מהם תשובות.

מאיר כהן: אני משער שהם יצטרכו לתת לנו תשובות.

מאיר כהן: חברים, אלה שרוצים לדבר, אנא שילחו לכאן פתק.

מאיר כהן: פנינה אלתר, מפקחת ארצית באגף לחינוך מיוחד.

<פנינה אלתר: אני מפקחת באגף לחינוך מיוחד וממונה בין השאר על מקצועות הבריאות.

<פנינה אלתר: אני רוצה להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן, גם לגבי מוסדות ההכשרה וגם לגבי סוגיות נוספות.

מאיר כהן: ותוסיפי פתרון.

<פנינה אלתר: רק התייחסות אופרטיבית.

<פנינה אלתר: לגבי מוסדות להכשרה, אני לא בטוחה שאם יפתח מסלול זה או אחר בבאר שבע, זה יהיה הפתרון.

<פנינה אלתר: אנחנו יודעים שהרף להתקבל למסלולים האלה הוא מאוד מאוד גבוה.

<פנינה אלתר: יבואו אנשים ממרכז הארץ ובסוף הלימודים הם יחזרו בחזרה למרכז הארץ.

<פנינה אלתר: אני חושבת שאם אנחנו לא נשים על השולחן את התיעדוף לתושבי הדרום וגם אולי אפילו סוג של התחייבות לעבוד באזור הדרום, ואני אגיד לכם בכנות, זה לא חייב להיות כך שתהיה אוניברסיטה בבאר שבע.

<פנינה אלתר: לנו היה קשר עם אוניברסיטת אריאל שביחד עם גורמים נוספים מוכנה לתת מלגות לסטודנטים שיתחייבו לעבוד באזור הדרום.

<פנינה אלתר: זאת אומרת, זה לא חייב להיות הקשר הגיאוגרפי כי הקשר הגיאוגרפי הוא לא מספיק חזק, של המוסד להשכלה גבוהה והמקום.

<פנינה אלתר: אני חושבת שצריך להתייחס גם לאיזשהו תעדוף בקבלת האנשים ולתת מלגות, כך שזה יהיה קצת יותר פרקטי כי אחרת אנחנו לא נרוויח זה.

<פנינה אלתר: חשוב לי לציין שאנחנו נמצאים עכשיו בתקופה ארוכה של סדרת פגישות מאוד אינטנסיבית סביב כל הנושאים שחבר הכנסת חנין דיבר עליהם.

<פנינה אלתר: הנושא של נסיעות וביטול זמן, תמריצים והמון דברים.

<פנינה אלתר: אני לא יכולה להבטיח כלום כי מדובר כאן בגורמים רבים גם בתוך המשרד וזה לא תחת כוח אדם בהוראה.

<פנינה אלתר: נתייחס למטפלים באופן קצת אחר.

<פנינה אלתר: עוד הרבה נושאים נוספים.

<פנינה אלתר: חבר הכנסת מנה כאן שלושה אבל יש עוד הרבה אפשרויות לחשוב איך אנחנו יכולים אולי להיטיב ולמשוך את האנשים.

<פנינה אלתר: זה לא פשוט.

מאיר כהן: אני רוצה להתייחס.

מאיר כהן: אין שום ספק שהחלק הראשון של הדברים שלך, צריך באמת לתת ארגז כלים וסל הטבות למטפלים שיבואו.

מאיר כהן: אבל אני חולק על דעתך.

מאיר כהן: אוניברסיטה בבאר שבע שהיא לב לבו של המטרופולין ולא משנה אם מישהו יחלוק על דברי, או יושב אתנו כאן עמרי שהוא הנשיא של מכללת ספיר, אין לי שום ספק שאם יש 12 חבר'ה מדימונה שלומדים קלינאות תקשורת והם לומדים במרכז הארץ, סביר להניח שהם יישארו שם.

מאיר כהן: אני הרמתי טלפונים לתלמידים שלי שלומדים ואמרתי להם, תגידו, אם זה היה בבאר שבע או בדרום, הם אמרו שהם היו לומדים והיו בשמחה נשארים.

מאיר כהן: כמובן שהם יעשו את החישוב הכלכלי אבל כאשר קראתי את דוח הוועדה שבדקה את ההצעה שלך, ראיתי את הטיעון הזה שחוזר ונשנה של אנשים שאומרים, לא, אפשר שילמדו באריאל ויחזרו לדימונה.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: הסיכוי שילמדו בבאר שבע ויחזרו לדימונה, הוא הרבה יותר גדול מאשר ילמדו בתל אביב ויחזרו לדימונה.

<פנינה אלתר: אמרתי שילמדו בבאר שבע ויתחייבו גם שם.

<פנינה אלתר: זה עניין של תעדוף.

<פנינה אלתר: זאת הכוונה שלי.

<קריאה: שתהיה תכנית מלגות.

מאיר כהן: הדברים האלה שלך נרשמו וזה אחד הפתרונות, לתמרץ אנשים במלגות.

<עמרי ידלין: נשיא מכללת ספיר.

<עמרי ידלין: אני רוצה להתייחס למה שאמרת.

<עמרי ידלין: במכללת ספיר למעלה משני שליש מהסטודנטים הם תושבי הדרום.

<עמרי ידלין: אני רוצה להסביר למה לדעתי מה שאמרת על אפשרות חלופית, ללמוד במרכז ולעודד לבוא דרומה, זה פתרון אפשרי, אני לא מתנגד לו כמובן, אבל אני מציע את האפשרות היותר טובה והיא ללמוד בדרום ואני אסביר למה.

<עמרי ידלין: לדעתי אם זה בבן גוריון או בספיר, מבחינתי זה חלופי.

<עמרי ידלין: אני אשמח שזה יהיה בספיר כמובן.

<עמרי ידלין: כמו שאמרתי, במכללת ספיר שני שליש מהסטודנטים הם תושבי הדרום ולכן הסיכוי שהם יישארו לעבוד בדרום הוא הרבה יותר גבוה.

<עמרי ידלין: גם סטודנטים שבאים אלינו מהמרכז, באים אלינו, מתאהבים באזור, והם תהיה להם תעסוקה באזור, אלה שיש להם תעסוקה באזור, נשארים באזור.

<קריאה: תעסוקה מובטחת.

<עמרי ידלין: מכיוון שבנושא הזה תעסוקה מובטחת, אני חושב שזה בדיוק מה שיקרה.

<עמרי ידלין: אנשים יבואו ללמוד אצלנו, או דרומיים שילמדו אצלנו או מהמרכז והצפון שילמדו אצלנו והם יישארו בדרום.

<עמרי ידלין: דרך אגב, יש לנו גם סטודנטים שבאים מצפון הארץ, כולל מקריית שמונה והיום הם גרים בשדרות.

<עמרי ידלין: אם כן, זו הסיבה הראשונה.

<עמרי ידלין: כלומר, אני חושב שהסיכוי שאנשים שילמדו אצלנו ריפוי בעיסוק, ואנחנו הגשנו למל"ג תכנית לריפוי בעיסוק, ועם בן גוריון יש לנו הסכמה שהם גם יעזרו לנו בזה במידת הצורך, ואני מאמין שבשיתוף פעולה עם בן גוריון נוכל לעשות תכנית מאוד טובה בעניין הזה.

<עמרי ידלין: מעבר לעניין הזה שזה נותן מענה יותר טוב לנושא של ריפוי בעיסוק, אני חושב שזה ראוי שהדרום יעזור לדרום.

<עמרי ידלין: זאת אומרת, כאשר מוקמת מכללה או אוניברסיטה בדרום, זה מחזק את הדרום.

<עמרי ידלין: אם אנחנו נגרום לזה שהדרום יסתמך על לימודים בצפון ובמרכז, זה מחליש את הדרום.

<עמרי ידלין: מה שמחזק את הדרום זה שמביאים – אם נסתכל לרגע על מכללת ספיר, ואותו דבר אפשר לומר על בן גוריון – מה שאוניברסיטת בן גוריון עשתה לבאר שבע, מכללת ספיר עושה לאזור עוטף עזה וזה מה שנקרא מפריח את האזור ומעצים אותו.

מאיר כהן: איזה אשכול ברפואה יש לכם?

מאיר כהן: מה יש לכם מתוך אשכול כזה?

<עמרי ידלין: אין לנו שום דבר ברפואה.

<עמרי ידלין: יש לנו עבודה סוציאלית.

<קריאה: פיזיותרפיה.

<עמרי ידלין: פיזיותרפיה יש בבן גוריון.

<עמרי ידלין: בנושא הזה של ריפוי בעיסוק, אנחנו הגשנו את התכנית למל"ג בשיתוף פעולה עם עלי נגב שגם הם זקוקים למרפאים בעיסוק כך שזה נראה לי ממש מתבקש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הדס ארנון שרעבי.

<הדס ארנון שרעבי: אני עורכת דין באגף לקידום זכויות באלו"ט.

<הדס ארנון שרעבי: עניין קטן למפקחת של משרד החינוך.

<הדס ארנון שרעבי: אם שמעתי נכון, את אמרת שהיום המומלץ הוא עד מאה תלמידים בבית ספר.

<הדס ארנון שרעבי: ברשותך אני אתקן ואומר שהפרוגרמה של משרד החינוך קובעת בין שישים לשמונים לחומרה תלמידים בתוך בית ספר ייעודי ולא מאה.

<הדס ארנון שרעבי: מאה זה כבר מצב מאוד מאוד לא תקין.

<קריאה: היא אמרה 120.

<הדס ארנון שרעבי: 120, אלה שני בתי ספר.

<נורית אלעזרי: המספר האופטימלי הוא שישים-שבעים אבל אנחנו יכולים לקלוט עד מאה ילדים בבית ספר.

<הדס ארנון שרעבי: אני מסכימה עם דבריה של חברת הכנסת קארין אלהרר ואני אומרת תודה לוועדה.

<הדס ארנון שרעבי: הנושא החשוב הזה נדון כבר בהרבה ועדות והרבה פעמים ואפילו אלו"ט עשתה שולחנות עגולים עם משרד הבריאות אבל לצערנו עד היום לא קרה הרבה.

<הדס ארנון שרעבי: באספקט של הילדים אי אפשר להפריז בחשיבות של טיפול אינטנסיבי לילדים ויש כאן אימא שיכולה לספר, אם יורשה לי לומר, על ילד שהיה גולם לדבריה והפך לפרח, לילד מתפקד.

<הדס ארנון שרעבי: אני אשמח שהיא תספר לכם בכמה משפטים על ההצלחה ועל החשיבות של הטיפול הזה.

<הדס ארנון שרעבי: דוח המבקר סוקר פתרונות נפלאים ואופרטיביים כמו בניית תכנית כוח אדם ארוכת טווח למקצועות הפרה-רפואיים, קביעת תכנים, פתיחת חוגים, הרחבת ההיצע להכשרות הקליניות.

מאיר כהן: הבעיה הגדולה היא שאף אחד מאלה שהדוח כוון אליהם לא לקח את הדוח והפך אותו לתכנית עבודה שלו.

<הדס ארנון שרעבי: בדיוק.

<הדס ארנון שרעבי: מעולה.

<הדס ארנון שרעבי: תודה רבה.

<הדס ארנון שרעבי: בדיוק זה מה שרציתי לומר.

<הדס ארנון שרעבי: אתה צודק.

<הדס ארנון שרעבי: אני מסכימה עם כל מילה.

מאיר כהן: זה התפקיד של הוועדה.

מאיר כהן: לקחת את הדוח הזה וכל יום ללכת ולומר זאת תכנית העבודה שלנו.

<הדס ארנון שרעבי: מעולה.

<הדס ארנון שרעבי: זה בדיוק היה המשפט המסכם.

<הדס ארנון שרעבי: אני מאוד מאוד מקווה שבסוף דיוני הוועדה החשובה הזאת, שאנחנו שוב מודים עליה, נצא עם תוצאות אופרטיביות בשביל הילדים עבורם זה בין לחיות חיים בתוך החברה לבין לחיות חיים מבודדים.

<הדס ארנון שרעבי: היא תוכל לספר לנו בשני משפטים?

מאיר כהן: אחר כך אני אתן לה.

מאיר כהן: עורכת הדין נעמה דהן.

מאיר כהן: בשתי דקות ספרי לנו על השולחן העגול שלכם ומה התקדם.

<נעמה דהן: אני מקרן מיראז' שפועלת לפיתוח הנגב, תושבת נגב, מורעלת נגב וממש לא מרגישה חצר אחורית של מדינת ישראל למעט בתחום הבריאות.

<נעמה דהן: פשוט ביזיון אחד שלם.

<נעמה דהן: חמש שנים שאנחנו עושים ביחד עם החבר'ה הנהדרים בבן גוריון את מה שנקרא ועדה לשוויון הבריאות במצפה רמון ואחד הנושאים שטיפלנו בהם הפעם היה ילדים וכל נושא הפרה-רפואי.

<נעמה דהן: פשוט נתונים מכאיבים וכואבים שאסור לנו שיהיו.

<נעמה דהן: כאשר מדברים על דיני נפשות, זה דיני נפשות.

<נעמה דהן: קודם כל תודה למאיר על כל מה שהוא עשה גם כראש עיר.

<נעמה דהן: כראש עיר הקמנו ביחד את המרכז הרפואי במיון שהתנגדו לו כל קופות החולים ובית החולים הכי גדול שהיום הוא מהווה מודל.

מאיר כהן: והתנגדה האוניברסיטה.

<נעמה דהן: נכון.

<נעמה דהן: היום זה מהווה מודל.

<נעמה דהן: למה אני שמחה ולמה אני שמחה להגיע לכאן, כי יושב כאן מאיר.

<נעמה דהן: אי אפשר לתת יותר פלסטרים קטנים של פה עשרים, פה גננת, אלא חייבים ללכת בגדול.

<נעמה דהן: אלה פתרונות גדולים מאוד כי המערכת כפי שהיא כיום, היא לא מתפקדת.

<נעמה דהן: אני רק אציין דוגמה קטנה ובזה אני אסיים.

<נעמה דהן: בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר.

<נעמה דהן: זה לא רק שלא מתמרצים אלא זה גם תמרוץ שלילי, ואני אתן לכם דוגמה.

<נעמה דהן: ברשות לפיתוח הנגב בדקו כמה קלינאי תקשורת פרטיים יש.

<נעמה דהן: 160 במספר.

<נעמה דהן: למה הם לא עובדים עם קופות החולים?

<נעמה דהן: קופות החולים מוכנים לשלם להם 120 שקלים אבל אם הם עובדים באופן פרטי, הם מקבלים 170 שקלים.

<נעמה דהן: מכיוון שיש עיכוב של ארבעה חודשים והם מחויבים לקבל בחזרה כארבעים אחוזים, מה שקורה זה שזה פוגע בהורים כי הם משלמים יותר וההשתתפות העצמית היא גבוהה יותר.

<נעמה דהן: אף אחד לא ממש משנה לו אבל צריכה לקום קול צעקה עם פתרונות גדולים ומשמעותיים של שינוי.

<נעמה דהן: כל הדברים המכאיבים האלה בכל תחום שנראה, יש פער מטורף.

<נעמה דהן: לא יכול להיות מצב שכל פעם ניתן פלסטר.

<נעמה דהן: לכן אני שמחה ואני גם אשמח, וכאן צריך לגייס כוח עם כל ראשי הרשויות שכבר הבינו שהבריאות היא לא משהו שיכול להתחבא.

<נעמה דהן: כמו שהם לוקחים אחריות על החינוך, הם חייבים לקחת אחריות על הבריאות כי אנשים מתים להם יותר בערים ובמועצות.

מאיר כהן: את הפגישה הבאה נקיים מחוץ לכנסת ואתם תובילו פגישה עם חברי הכנסת של הוועדה , עם מי שירצה להיות, יחד עם ראשי הערים.

<נעמה דהן: בדיוק.

<נעמה דהן: הם חייבים להיות.

<נעמה דהן: הם כוח פוליטי.

מאיר כהן: פורום ראשי הרשויות.

<נעמה דהן: צריך להיות שינוי פוליטי משמעותי.

<צבי רייסמן: הם יגידו שבעים-שלושים.

<נעמה דהן: לא, הם לא יגידו.

<נעמה דהן: אנחנו לא יכולים לקבל שהקופה מתחבאת מאחורי המשרד והמשרד מתחבא מאחורי הקופות.

מאיר כהן: צביקה, לא נשיג שום דבר אם נריב עם כולם.

מאיר כהן: עזוב.

מאיר כהן: ראשי הרשויות, יש להם המון כוח.

מאיר כהן: ראשי הרשויות היום, כמו שראש רשות יודע שהוא אחראי לחינוך ואין שום ראש רשות שייבחר אם החינוך אצלו הוא לא טוב, ואתה יודע את זה, כך היום ראש רשות מתחיל לאט לאט לחלחל אצלו שהבריאות גם היא באחריות שלו.

מאיר כהן: אין מה לעשות.

מאיר כהן: לכן אנחנו רוצים אותם סביב השולחן, גם אם חלקם יגידו לא, אבל אני מאמין שיש להם המון כוח.

מאיר כהן: זאת גם שאלה פוליטית, לצערי.

מאיר כהן: סוזנה מרדכי, מנהלת תחום פיזיותרפיה, מחוז דרום, קופת חולים מאוחדת, בבקשה.

<סוזנה מרדכי: אני מנהלת את תחום הפיזיותרפיה ואחראית על תחום השיקום, המקצועות הפרה-רפואיים, מקצועות הבריאות, בקופת חולים מאוחדת.

מאיר כהן: את יכולה להגיד לנו תעריפים?

<סוזנה מרדכי: אני יכולה להגיד את התעריפים אבל יש לי כבוד לנוכחים.

<סוזנה מרדכי: התעריפים כל כך נמוכים.

<סוזנה מרדכי: אלה התעריפים שמשולמים בכל הקופות ובכל המוסדות.

<סוזנה מרדכי: זו אחת הסיבות, וחברת הכנסת קארין אלהרר ציינה את זה, שגם כאשר מוסיפים כיתות לימוד, וצריך להוסיף כיתות לימוד, צריך להבין שמשהו צריך לקרות עם אותם תעריפים.

מאיר כהן: אתם, מאוחדת, רוצים לתת טיפול מיטבי למבוטחים שלכם.

מאיר כהן: אתם צריכים לשבת ולומר שהתעריף הזה לא מביא לכם את אנשי המקצוע, אתם רוצים לשנותך ולהעלות את התעריף.

מאיר כהן: אתם יודעים להגיד את זה?

מאיר כהן: או לפזול שמאלה וימינה ולומר שהם משלמים נמוך, אז גם אנחנו נשלם נמוך.

<סוזנה מרדכי: אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט.

<סוזנה מרדכי: המדינה ידעה לפתור את הנושא של הרופאים על ידי מענקים לרופאים בפריפריה והמדינה צריכה לעשות מהלך דומה גם עם מקצועות הבריאות, ללכת בהחלט לאותו מהלך ובאותו כיוון.

<סוזנה מרדכי: אין לי ספק שכאשר יתקצבו אחרת, יהיו אנשים שירצו להישאר בדרום, בני הדרום, בני המרכז שירצו לעבור לדרום.

<סוזנה מרדכי: הארץ היא קטנה בסך הכול והכל מתנקז במרכז משום שהרפואה הפרטית במרכז היא כל כך חזקה.

מאיר כהן: סליחה אני מפריע לך אבל האם בתקצוב הקפיטציה – ותענו לי גם אנשי משרד הבריאות – משרד הבריאות הוא זה שקובע את התעריף שאת תשלמי לקלינאי תקשורת?

<הדר ירדני: לא.

מאיר כהן: אני יודע מה התשובה.

מאיר כהן: לכן יש קצת היתממות בתגובות של הקופות, לבוא ולומר שאם ישנו את התקציב.

מאיר כהן: התקציב הוא אצלכם.

מאיר כהן: נעמה דהן הלכה אבל אני תמיד מספר את הסיפור הזה.

מאיר כהן: עמרי, גם לך סיפרתי.

מאיר כהן: כשהקמתי את חדר המיון פניתי לחברה שנקראת טרם ואמרתי, בואו תנהלו את חדר המיון.

מאיר כהן: הם שלחו לי ביזנס פלן ובתוכה היה רשום שהקופה, קופת חולים, משלמת סך של 99 שקלים עבור פציינט שמגיע בין השעה 7:00 בערב ל-7:00 בבוקר.

מאיר כהן: אני שלחתי בחזרה ואמרתי, טעיתם, אלה לא 99 שקלים אלא אלה 49 שקלים.

מאיר כהן: אמרו לי, לא, אלה 99 שקלים.

מאיר כהן: אמרתי, איך יכול להיות?

מאיר כהן: בדימונה משלמים לביקור רופא 49 שקלים.

מאיר כהן: אז הסתבר שבאותה קופה מרכז רפואי במרכז הארץ קיבל החזר של 99 שקלים ומרכז רפואי בדרום קיבל החזר של 49 שקלים.

מאיר כהן: מזה הכול נגזר, רמת הרופאים וההתייחסות.

מאיר כהן: אז באנו לקופה ואמרנו או שהיא תקבל תביעה ייצוגית שתחייב אותה להחזיר את כל הכסף או שהיא תשנה את התעריף.

מאיר כהן: אני מספר את זה כדי להגיד עם כל הכבוד שלי לקופות שעושות עבודה נהדרת, שזאת קצת היתממות.

מאיר כהן: כאן אני ממש לא הייתי פונה למשרד הבריאות.

מאיר כהן: אני יודע לפלח את התקצוב של הקפיטציות במשרד הבריאות לפני ולפנים.

מאיר כהן: זו שאלה שלכם והוועדה תבוא בדרישות למנהלי הקופות.

מאיר כהן: אני פוגש את כל המנכ"לים והם יהיו מחויבים לתקן את זה ולא לומר לי משרד הבריאות.

מאיר כהן: אני כן מוכן ללכת ולצעוק על כסף תוספתי כדי לתת הטבות כמו שנתנו לרופאים במקצועות סיכון.

מאיר כהן: אני חושב שקלינאי תקשורת היא מקצוע סיכון.

מאיר כהן: אנחנו נעשה את המלחמה ונעשה את זה עם סגן השר שכנראה היום יחזור למשרד.

מאיר כהן: היום אחרי 12:00 בלילה יהיה לכם שר.

מאיר כהן: משפט אחרון.

מאיר כהן: מה שאמרתי, הוא לא אישי נגדך, חס וחלילה.

<סוזנה מרדכי: משפט אחרון.

<סוזנה מרדכי: אותן יוזמות, ואכן זה לא פלסטר אלא זו יוזמה מקומית שכאשר אנחנו חסרים במטפלים ממקצועות הבריאות וחסרים במטפלים ממקצועות השיקום ובטח בתחום השיקום בדרום, במאוחדת אנחנו בעצם פותרים את זה או מנסים לפתור את זה על ידי מה שנקרא מרפאת שיקום ניידת.

<סוזנה מרדכי: אנחנו מניידים מטפלים, בראש ובראשונה רופא שיקום שמגיע למרפאות בפריפריה.

<סוזנה מרדכי: מאוחדת קטנה בדרום.

<סוזנה מרדכי: אנחנו מביאים את רופא השיקום לבאר שבע, לאשקלון, מניידים פיזיותרפיסטים לדרום, לקריית גת מהמרכז.

<סוזנה מרדכי: בסוף עם השמיכה הקצרה מייצרים את אותו פתרון שיהווה גם בעתיד איזשהו מוקד גיוס מומחים לאותה סביבה סביב רופאי השיקום.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: נציגי הכללית.

<רווית מורד: אני מרפאה בעיסוק במקצועי ואני מנהלת את תחום התפתחות הילד בקהילה במחוז.

מאיר כהן: תגדירי לי את המחוז שלכם.

<רווית מורד: המחוז שלנו מקו קריית גת ועד ערבה תיכונה.

מאיר כהן: לא אילת.

<רווית מורד: לא אילת.

<רווית מורד: לגבי המצוקות, המחסור בכוח אדם, לא ארחיב.

<רווית מורד: אני רק אומר מה הכללית עושה בעניין.

<רווית מורד: קודם כל, יש כאן יחידה שאני מנהלת שהיא ייחודית ואין אותה במחוז אחר – אני חושבת שאין אותה בקופה אחרת – ואנחנו אחראים על ניהול הממשקים בין המכונים להתפתחות הילד, היחידות ההתפתחותית וכל הספקים שלנו.

<רווית מורד: אנחנו מקיימים את הנהלים כלשונם, בעיקר העניין הזה של ההחזר הכספי, וכמו שחברת הכנסת קארין אלהרר אמרה, זה בעצם פוגע בנו ומקשה עלינו שימור כוח אדם.

<רווית מורד: במקביל מנהל המחוז שלנו עושה מאמצים גדולים - - -

מאיר כהן: מישורי?

<רווית מורד: כן.

<רווית מורד: מחוץ להסכמים הקיבוציים, כי השכר של המטפלים אצלנו הוא לפי ההסכמים הקיבוציים, עושים מאמצים גדולים לשיפור תגמול ומצליחים לשפר תגמול.

מאיר כהן: כמו למשל?

<רווית מורד: מאשרים לכל עובד בתקן שמקבל שכר בהסכם קיבוצי לתת שעות כעצמאי בתגמול גבוה יותר, משמעותית גבוה יותר.

<רווית מורד: כל מטפל יכול להוסיף עוד שעות טיפוליות וככל שהוא יוסיף יותר שעות טיפוליות, התגמול עבור שעת טיפול יהיה גבוה יותר.

מאיר כהן: אני מגיע עם בני לקופת חולים כללית והוא צריך טיפול קלינאי תקשורת.

מאיר כהן: כמה אני צריך לחכות?

<רווית מורד: בדימונה?

מאיר כהן: עזבי.

מאיר כהן: ממוצע בנגב.

<רווית מורד: בדימונה שנה.

<רווית מורד: בבאר שבע שמונה חודשים.

מאיר כהן: וזה אחרי כל הניסיונות שלכם לשפר.

<רווית מורד: זה אחרי כל הניסיונות וזה אחרי שהכללית עשתה הסכמים עם כל ספקי השירות בדרום.

<רווית מורד: אין עם יחידה התפתחותית מוכרת בדרום שלא חתומה על הסכם עם הכללית.

<רווית מורד: לא קיים דבר כזה.

מאיר כהן: זה נורא.

<רווית מורד: נכון.

<בלה בן גרשון: אבל כמה אתם משלמים להם?

<רווית מורד: אנחנו משלמים להם תעריפים של בין 130 ל-150 שקלים לטיפול.

<בלה בן גרשון: לעצמאים.

<רווית מורד: לא.

<רווית מורד: לספקים.

<צבי רייסמן: גם יצא בג"ץ שמחייב את משרד הבריאות.

<בלה בן גרשון: אתם משלמים את זה לא לשכירים.

<רווית מורד: לשכירים אנחנו משלמים קצת יותר.

<בלה בן גרשון: כמה אתם משלמים למטפל ביחידה?

<רווית מורד: למטפל ביחידה, כמו שאמרתי, בין 120 ל-150 שקלים.

<רווית מורד: יש יחידות שגם 160 שקלים לטיפול, ליחידה בהסכם.

<רווית מורד: אנחנו עובדים אתם צמוד.

<רווית מורד: הכללית מקימה השנה שלוש יחידות התפתחותיות חדשות שלה בנתיבות, ברהט ובאשקלון.

מאיר כהן: אתם עובדים עם המרכז בדימונה?

<רווית מורד: ברור.

<רווית מורד: אנחנו בקשר צמוד מאוד אתם ברמה היום יומית.

<רווית מורד: ניסינו לקלוט רופאים התפתחותיים בגלל המצוקה הגדולה בבתי החולים ולא הצלחנו למצוא, בתגמולים מאוד מאוד גבוהים עם כל השיפורים ולהביא רופאים מהמרכז.

<רווית מורד: מה שעשינו זה לשלוח שני רופאים להתמחות בתחום של נוירולוגיית ילדים בהתפתחות הילד.

<רווית מורד: אני אומר עוד דבר.

<רווית מורד: אני חושבת שהפתרון צריך להיות כך שגם יחזקו את בתי החולים, את המכונים הקיימים בבתי החולים שהם המכונים המאבחנים, ולהגדיר, כמו שאמרתי, מקצועות במצוקה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: נציגי מכבי, בבקשה.

<אלינור אסולין: קלינאית תקשורת מחוזית בקופת חולים מכבי.

<אלינור אסולין: המחוז שלנו משתרע מרחובות ונגמר במצפה רמון.

<אלינור אסולין: שיעורי ההמתנה במכבי – אנחנו בהסדרים דומים עם רוב המרכזים לגיל הרך - - -

מאיר כהן: כמה קלינאי תקשורת יש לך במחוז?

<אלינור אסולין: יש לנו ארבעים עצמאים ועשרים שכירות.

<אלינור אסולין: כל המרכזים לגיל הרך.

מאיר כהן: יש זליגה של שהשכירות לכיוון העצמאיות?

<אלינור אסולין: אחרי שנתיים כולן יוצאות.

<אלינור אסולין: זה הרעיון.

<אלינור אסולין: אני מכשירה, מכשירה, מכשירה עובדת והיא עוזבת.

<אלינור אסולין: כולן עוזבות לשוק הפרטי.

<אלינור אסולין: אחרי שנה וחצי-שנתיים הן כבר בחוץ.

<צבי רייסמן: אין תקן.

<צבי רייסמן: בן אדם שיוצא לשוק הפרטי, אין עליו בקרה.

<אלינור אסולין: אין עליו בקרה וזאת בעיה מאוד מאוד גדולה.

מאיר כהן: אתה צודק.

<אלינור אסולין: לגבי התורים שלנו.

<אלינור אסולין: בדימונה אנחנו עומדים על 12 עד 14 חודשים.

<אלינור אסולין: בבאר שבע על תשעה חודשים.

<אלינור אסולין: בערד, תודה לאל, היגרה דרומה קלינאית מדהימה מירושלים.

מאיר כהן: אבל שמעתי שהיא באה לעבוד גם בדימונה.

<אלינור אסולין: לא.

מאיר כהן: מישהי מערד באה לדימונה.

מאיר כהן: מישהו מערבה תיכונה באה לעבוד בדימונה.

<אלינור אסולין: לא במכבי.

<אלינור אסולין: אבל אני הקלינאית הראשונה שיצאה מדימונה.

<אלינור אסולין: אני למדתי לפני 15 שנים ואני הראשונה שיצאתי משם ואחרי מי שלמדה, סיימה ממש עכשיו.

<אלינור אסולין: זאת אומרת, אין דימונאי שלומד את התחום הזה.

<אלינור אסולין: אין כמעט דרומיים שלומדים את התחום הזה.

<אלינור אסולין: לשמחתי אני קולטת את הבאה אחרי.

מאיר כהן: לא, את טועה.

מאיר כהן: יש.

<רונית פרינר: במכללת הדסה יש.

<רונית פרינר: יש לנו אפילו אחת מגרופית.

<אלינור אסולין: התשלום במכבי היה זהה לכל הארץ.

<אלינור אסולין: התעריף יחסית גבוה לעצמאים ותעריף אחר לשכירים.

<אלינור אסולין: בחודש שעבר העלינו את השכר ב-33 אחוזים לשכירים.

<אלינור אסולין: אנחנו משלמים נסיעות, משלמים ביטול זמן, נותנים הדרכות פרטיות.

<אלינור אסולין: אנחנו מביאים קלינאיות מאוד מאוד טובות כי מה שקלינאית רוצה זה גם להיות חלק מצוות וגם רוצה להיות מודרכת כל הזמן על ידי קלינאית טובה.

<אלינור אסולין: אנחנו משלמים באופן פרטי לאותה קלינאית כך שיהיה לה שווה להגיע.

<אלינור אסולין: הן מקבלות הדרכות פרטיות כאלו.

<אלינור אסולין: הקמנו מכון גדול בבאר שבע ששואב אליו את הקלינאיות.

<אלינור אסולין: אני חייבת לומר שהן עוזבות כל הזמן.

<אלינור אסולין: זאת מלחמה.

<אלינור אסולין: אני חייבת לומר עוד דבר בנושא האוניברסיטה.

<אלינור אסולין: אני לא חושבת, מתוך מה שאני רואה – הקלינאיות מוכנות לנסוע בערך שלושים קילומטרים ממקום מגוריהן ובדרך כלל הדרומיות הן אלו שנשארו לי והדימונאית, הבאר שבעית, זו של אופקים, בצפון המחוז, בדרך כלל יש יותר נדידות ואנחנו במצב די טוב בצפון המחוז.

<אלינור אסולין: צפון המחוז, זה אומר גדרה, רחובות וכן הלאה.

<אלינור אסולין: אנחנו במצב יותר טוב.

<אלינור אסולין: בדרום, בעומק הדרום, המצוקה היא לא נורמלית.

מאיר כהן: בעומק הנגב.

<אלינור אסולין: בעומק הנגב.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מכללת הדסה.

<רונית פרינר: אני גם נציגת האגודה.

<רונית פרינר: אני רוצה לספר לכם שב-15 שנים האחרונות במקצוע שלנו מספר הבוגרים עלה.

<רונית פרינר: אם זה היה לפני 15 שנים שהיה רק בתל השומר, בתל אביב, 45 סטודנטים, הרי שכרגע המספר עומד על כמעט 500 סטודנטים.

<רונית פרינר: זאת אומרת, אין מקצוע, גם לא פרה-רפואי, שמוציא כל כך הרבה בוגרים או שהגדילה שלו הייתה כל כך רבה בזמן כל כך קצר.

<רונית פרינר: ולכן זאת לא בעיה שאין לנו קלינאים.

<רונית פרינר: הבעיה היא שאנשים קודם כל לא רוצים להישאר במקצוע כי המקצוע לא מתוגמל ואנחנו כבר רואים הסבות מקצועיות של קלינאי תקשורת, ודבר שני, יש לנו רוויה באזור ירושלים ובאזור תל אביב שאי אפשר כבר למצוא מקומות עבודה.

<רונית פרינר: כל העניין הוא עניין של איך אתה מעודד את האנשים לבוא.

מאיר כהן: את מדברת כנציגת מכללת הדסה שמכשירה את הסטודנטים.

מאיר כהן: אתם בקשר עם בוגרים?

<רונית פרינר: בוודאי.

מאיר כהן: שאומרים שהם במרכז הארץ ולא מוצאים עבודה.

<רונית פרינר: בוודאי.

<רונית פרינר: לא רק זה אלא יש אצלנו סטודנטים מהדרום שבאים ללמוד, יש אחת מגרופית שבאה ללמוד ויש מאשדוד, אני מכירה את הסטודנטים אישית, אנחנו מוציאים סביב שבעים בשנה ואנחנו בקשר אישי אתם.

<רונית פרינר: הם מסיימים את הלימודים, אף אחת לא חוזרת לדרום.

<רונית פרינר: הם לא רוצים ולמה?

<רונית פרינר: כי הם פשוט לןא מקבלים תגמול.

מאיר כהן: מה היה מחזיר אותם לדרום?

<רונית פרינר: לדעתי, כמו שמעודדים רופאים או את עיר הבה"דים, תנו תקצוב, תנו דירות, תנו עידוד לבוא ואז יבואו.

<רונית פרינר: לא חסרים אנשים.

<רונית פרינר: תחשבו, אנחנו מוציאים פי עשר.

<רונית פרינר: אין מקצוע, גם לא פרה-רפואי, שעלה פי עשר במספר של הבוגרים שלו בתוך 15 שנים.

<רונית פרינר: לא בפיזיותרפיה, לא בריפוי בעיסוק, כולל באוכלוסייה חרדית.

<רונית פרינר: יש לנו היום שלוש מסגרות של אוכלוסייה חרדית שמוציאות סביב שלושים בוגרים כל שנה.

<רונית פרינר: זאת אומרת שאנחנו תוך חמש שנים נגיע לרוויה מאוד מאוד גדולה.

מאיר כהן: עמרי, שומע?

<עמרי ידלין: שומע כל מילה.

<עמרי ידלין: זה בקלינאות תקשורת.

<רונית פרינר: זה בקלינאות תקשורת.

<רונית פרינר: אני חותמת על הדברים האלה כי באמת אני ממש בשטח גם באגודה וגם מדברת עם בוגרים.

מאיר כהן: הדברים שאת אומרת, הכול קשור בשינוי היחס.

<רונית פרינר: הכול שינוי גישה.

מאיר כהן: לתת להם ארגזי כלים.

<רונית פרינר: נכון.

מאיר כהן: ותמריצים להגיע.

<רונית פרינר: נכון.

<רונית פרינר: אני יודעת שקופת חולים מאוחדת מעודדת רופאים להגיע מהאזור שלי, מירושלים, לדרום, משלמת להם שכר הוגן והם באים.

<רונית פרינר: אז בינתיים, עד שתעודדו דיור ומעבר של אוכלוסייה טובה לדרום, בינתיים תתקצבו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: עדי.

<עדי רודריגז ברנע: שלום.

<עדי רודריגז ברנע: אני מעמותת חברים בנגב.

<עדי רודריגז ברנע: אני רוצה קודם כל להודות על קיום ועדת המשנה המאוד חשובה הזאת שבאמת באה לטפל בנושא שהוא מזמן כבר דורש טיפול.

מאיר כהן: יש לכם חלק גדול מאוד בחשיפת חברי הכנסת לאינפורמציה שאתם אספתם.

<עדי רודריגז ברנע: תודה.

<עדי רודריגז ברנע: אני אדבר בקצרה כי באמת רוב הדברים שרציתי לומר כבר נאמרו כאן על ידי חכמים וטובים.

<עדי רודריגז ברנע: אני רק רוצה לחזק את מה שנאמר כאן לגבי בניית תכנית תמריצים שתמשוך את אנשי המקצוע הפרה-רפואיים מאזורים אחרים בארץ לבוא לעבוד בדרום, כולל תכנית של מענקים למי שיסכים להעתיק את מקום מגוריו בדומה למה שנעשה ברפורמת הרופאים.

<עדי רודריגז ברנע: אלא שאז לא השכילו גם להוסיף תקנים ומה שקרה, ואני דיברתי עם רופא שבמקרה הוא תוצר של הרפורמה הזאת, שעבר מהמרכז לישוב בו אני גרה ליד באר שבע, ופשוט לא היו מספיק תקנים כך שאנשים באו, התמחו במשך תקופה ואחר כך עזבו.

<עדי רודריגז ברנע: זה לא רק להביא את האנשים אלא גם לדאוג לתקינה מספיקה.

<עדי רודריגז ברנע: במקרה שלנו יש הרבה תקנים לא מאוישים.

מאיר כהן: אני מצטט את פרופסור דוידזון, מנהל סורוקה, שאמר שהוא מוכן להכשיר מי שרוצה אבל ברגע שזה מגיע לתקנים, הוא משחרר אותם.

<עדי רודריגז ברנע: בדיוק.

<עדי רודריגז ברנע: זאת הבעיה.

<עדי רודריגז ברנע: זה חלק מהבעיה.

<נורית אלעזרי: האמירה לא נכונה לגבי משרד החינוך.

<עדי רודריגז ברנע: כן.

<עדי רודריגז ברנע: לגבי משרד החינוך.

מאיר כהן: לכם יש שליש מהתקנים.

<עדי רודריגז ברנע: כן.

<עדי רודריגז ברנע: שם יש תקנים לא מאוישים אבל במשרד הבריאות יש בעיה ואני אתן לכם דוגמה שממחישה את זה בצורה הכי מדהימה.

<עדי רודריגז ברנע: אני מאוד מחוברת לאוניברסיטת בן גוריון, גילוי נאות, אני גם עובדת שם, ואני מעסיקה סטודנטיות אצלי בבית שמטפלות בבת שלי.

<עדי רודריגז ברנע: הבת שלי בת ארבע עם אוטיזם.

<עדי רודריגז ברנע: אני יודעת מהן שהן לומדות פסיכולוגיה שבתכנית החדשה שנפתחה שוב, פסיכלוגיית התפתחותית בבן גוריון, יש תכנית של הכשרה שהן צריכות לעבור ואני יודעת שמדברים אתן בין היתר על ללכת להתמחות בשניידר כי אין מספיק מקומות להכשרה בדרום, שזה אבסורד.

<עדי רודריגז ברנע: זה פשוט מטורף.

<עדי רודריגז ברנע: אין דוגמה שממחישה את זה יותר.

<עדי רודריגז ברנע: זה דבר שבכלל לא צריך להיאמר.

<עדי רודריגז ברנע: זה לא הגיוני.

<עדי רודריגז ברנע: בעצם יש רק את המרכז לבריאות הנפש והיחידה לגיל הרך, המקומות שמשרד הבריאות מכיר בהם וזה לא הגיוני.

מאיר כהן: תצטרכי להסתפק בזה כי בכנסת בשעה 14:00 הכול נסגר כי יש ישיבת סיעות.

מאיר כהן: הלוואי ויכולנו לתת עוד שעה לנושא, אבל אין אפשרות.

<אמיתי שוחט: אם אפשר לומר משפט אחד.

<אמיתי שוחט: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים.

<אמיתי שוחט: כמו כולם כאן, אנחנו מברכים על הקמת הוועדה וגם על ההתמקדות שלה בילדים.

<אמיתי שוחט: אנחנו מבקשים שהוועדה תתמקד כחלק מהנושא של הילדים בילדים משולבים.

<אמיתי שוחט: אם אנחנו מדברים על הפריפריה, ילדים בפריפריה של החינוך המיוחד.

<אמיתי שוחט: לצערנו תמיד הם האחרונים בשרשרת התקצוב, נקרא לזה כך.

<אמיתי שוחט: אנחנו בקשר גם עם משרד הבריאות, עם האגפים המקצועיים במשרד הבריאות, ועם משרד החינוך.

<אמיתי שוחט: הם רוצים ויש להם הרבה קשיים אובייקטיביים שמפורטים כאן.

<אמיתי שוחט: משרד החינוך מציע קריירה לאנשים שרוצים להישאר אצלו במערכת ואנשים לא מגיעים.

מאיר כהן: כשאתה אומר מצוינים כאן, היכן זה?

<אמיתי שוחט: בדוח מבקר המדינה.

<אמיתי שוחט: אם חברת הכנסת אלהרר הזכירה את הישיבות הקודמות במאי 2016, היא הוסיפה גם את הנושא של העולים החדשים.

<אמיתי שוחט: מבחינת שפה משותפת, הדוח המצוין שנמצא כאן הוא מזכיר גם את המטפלים באומנות שהם לא תחת משרד הבריאות ואם רוצים לטפל גם בהם, צריך לשים לב שהם לא תחת משרד הבריאות ולכן צריך לטפל בהם בנפרד.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברים, בדקה אחת אני אומר מה אנחנו עושים.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש שהפורום הזה יוזמן לכל הישיבות.

מאיר כהן: אין שום כוונה שוועדת המשנה הזאת תוציא את זמנה בקשקושים.

מאיר כהן: זאת לא דרכי וזאת לא דרכנו.

מאיר כהן: אנחנו ממוקדי מטרה.

מאיר כהן: להלן הדברים שאנחנו נעשה עד לפגישה הבאה.

מאיר כהן: בפגישה הבאה אנחנו נדווח לכם, לפורום הזה, עם מי נפגשנו, מה התשובות ונמשיך הלאה.

מאיר כהן: זאת לא ועדה שאמורה להיות עד סוף 2019.

מאיר כהן: זאת ועדה שהוקמה כדי לטפל, לסמן, לפחות לחוות כמה הצלחות בתחומים האלה, שינויים, ואז אני משער שהוועדה הראשית תמשיך את עבודתה.

מאיר כהן: אני עדיין רואה במשרד הבריאות רגולטור ולכן אני אזמין שניים-שלושה נציגים מהוועדה להיפגש ביחד עם מנכ"ל משרד הבריאות.

מאיר כהן: ביקשתי את הפגישה הזאת.

מאיר כהן: יישלחו לכם על ידי הצוות שלי, אפרת ואבי.

מאיר כהן: אנחנו נחליט מי האנשים שיבואו אתנו לפגישה הזאת.

מאיר כהן: חשוב שתשמיעו את קולכם.

מאיר כהן: משרד החינוך.

מאיר כהן: אנחנו נפנה למנכ"ל.

מאיר כהן: מה שאתם אמרתם, שיש כשליש משרות שלא מאוישות, אני חושב שנצליח לשכנע את המנכ"ל להקצות סכומים לא גדולים כדי לתת את מה שידענו לתת כחוזים אישיים אצל מורים.

מאיר כהן: כך הצלחנו לנייד לפריפריה ולעשות שינוי מהותי.

מאיר כהן: החוזה האישי דיבר על עוד בין ארבעים לחמישים אחוזים משכר היסוד והוא לא בשמים, במיוחד שהכסף ישנו.

מאיר כהן: לכן אני רוצה להציע לו פיילוט לשנה, איך אנחנו יכולים להרחיב את השכר.

מאיר כהן: כמובן תעריפים וחוזים אישיים.

מאיר כהן: פתיחת תכניות לימודים למרות הדברים של דוקטור רונית פרינר ממכללת הדסה.

מאיר כהן: אני בהחלט מתחבר למה שעמרי אמר ולמה שצבי אמר שיש משמעות לכך שאוניברסיטה או מוסדות שנמצאים בתוך המטרופולין מבחינתנו, גם יטפלו באותו סל ויציעו סל לימודים במקצועות הבריאות, שזה פיזיותרפיה וקלינאות תקשורת.

מאיר כהן: אני מברך על כך שאחווה קיבלה.

מאיר כהן: אני מברך על כך שעמרי, אם הכול יסתדר, מנסה ועושה כמיטב יכולתו לפתוח ריפוי בעיסוק.

מאיר כהן: אני אמשיך ללחוץ על אוניברסיטת בן גוריון שגם אצלה ייפתח מסלול לקלינאי תקשורת.

מאיר כהן: לגבי הקופות.

מאיר כהן: אנחנו ניפגש עם כל מנהלי הקופות.

מאיר כהן: נפגשתי אתם לפני חודש לגבי קיצור תורים שזה הנושא הבא אבל אני אפגש אתם שוב במיוחד לגבי התעריפים.

מאיר כהן: אני תולה במנכ"לי הקופות כחמישים אחוזים מהפתרון.

מאיר כהן: הקופות יצטרכו לעשות שינוי מהותי בתעריפים שהן משלמות לאנשי המקצוע בתחומים האלה.

מאיר כהן: הן יהיו חייבות לעשות זאת.

מאיר כהן: שם אני דווקא רואה פתח של תקווה.

מאיר כהן: אני חושב שהוועדה תדע ביחד עם מליאת הוועדה לפנות לאנשים האלה וכן לשנות את התעריפים.

מאיר כהן: זה איום ונורא שהפנייה לרפואה פרטית הפכה להיות לחלק מובנה בתוך ההתנהלות של הקופות.

מאיר כהן: זה לא נכון.

מאיר כהן: ברגע שהן יעלו וישנו תעריפים, להערכתי לא תהיה בריחה כזאת אלא אנשים יישארו.

מאיר כהן: גם להן אנחנו נציע לבנות ארגז כלים לאנשי המקצוע שעובדים אצלן.

מאיר כהן: אנחנו נדבר עם שר הבריאות.

מאיר כהן: אני אגיד לכם סכום שהוא לא הזוי.

מאיר כהן: עם 12 מיליון שקלים - סל ההטבות לרופאים נע בין ארבעים לחמישים מיליון שקלים - זה החישוב הראשוני שעשיתי בראשי, אפשר לתת מענקים יפים מאוד לקלינאי תקשורת ומטפלים שיגיעו לנגב, לבאר שבע ודרומה, גם לעוטף.

מאיר כהן: תבינו, מדינת ישראל מסיטה תקציבים במיליארדי שקלים שהם הטבות לאזורים האלה.

מאיר כהן: אלה הנחות במס הכנסה, עידוד של תעשייה וכולי וכולי.

מאיר כהן: עוד 12 מיליון שקלים, גם אם יבואו על חשבון משהו אחר, ישנו לגמרי את המצב.

מאיר כהן: הדבר האחרון.

מאיר כהן: הדוח הזה הממורקר יישלח לשר הבריאות, יישלח לשר החינוך ויישלח למנהלי הקופות.

מאיר כהן: אם הם לא יגיבו, יחלוף חודש ועוד פעם ניקח את הדוח, נמרקר אותו ונשלח להם אותו.

מאיר כהן: בפעם השנייה זה יהיה מלווה בכמה כתבי בריאות שיצטרפו אלינו לכל המהלך הזה.

מאיר כהן: אם לא נעשה את זה, אנחנו נשב ונברבר בפעם הבאה.

מאיר כהן: אני רוצה להודות לכל אחד מכם.

מאיר כהן: אלה לא ישיבות שנעשות מתוך איזה בכי ונהי.

מאיר כהן: אני חוזר על מה שנעמה אמרה.

מאיר כהן: הנגב הוא לא החצר האחורית.

מאיר כהן: בנגב קורים הדברים הטובים ביותר שיש.

מאיר כהן: זאת לקות אבל בנגב יש מערכות חינוך נפלאות.

מאיר כהן: הבן שלי אומר שיש את המכללה הכי טובה בארץ ואני לא אומר איזו כי הנשיא שלה יושב כאן.

מאיר כהן: אני בוגר של אוניברסיטת בן גוריון.

מאיר כהן: יש דברים טובים אבל בזה אנחנו צריכים לטפל.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.