ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 542, 2018-01-08 10:30

אורן אסף חזן: בוקר טוב לכולם, אנחנו נפתח את הישיבה בנושא עמותת הדרך, המשבר בין חברת מקורות ומינהל מקרקעי ישראל בנוגע לפעילות עמותת הדרך ומינהל מקרקעי ישראל.

אורן אסף חזן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בכבוד.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: פעם ראשונה שאני רואה אותך יושב-ראש, אז כל הכבוד, ברכות.

מירב בן ארי: עמותת הדרך היא מרכז לטיפול בגמילה בנפגעים מסמים, גם מהימורים פגשתי שם.

מירב בן ארי: הייתי שם פעמיים בסיור.

מירב בן ארי: מקום מקסים, יפה.

מירב בן ארי: מראים לי את התמונות, אמרתי לו שאנחנו מכירים.

מירב בן ארי: גם אתה היית שם, נכון?

אורן אסף חזן: כן, ביקרתי גם אני.

מירב בן ארי: זה מקום יפה בצפון שרצה המקרה שהוא יושב על המוביל הארצי ונמצא בשטח של מקורות.

מירב בן ארי: לפני כן היה שם בסיס של מג"ב היום זה כבר טיפולי.

מירב בן ארי: האינטרס של כולם, אני מניחה, של כל מי שיושב פה בשולחן שהדרך לא תזוז.

מירב בן ארי: א', כי זה מקום מיוחד וקסום וצריך להשאיר אותו, ו-ב', כי לצערי למצוא מקומות היום לדבר כזה, זה כמעט בלתי אפשרי, שלא לדבר על הפרוצדורות והכסף שיישפך כדי להעביר את זה ממקום למקום.

מירב בן ארי: לפני שנתיים נחשפתי לאירוע, הגענו, פגשתי את האנשים, ראיתי את הסיטואציה וידעתי שחרב מונחת על צווארם.

מירב בן ארי: פנינו אל המינהל, אל מקורות שהתגייסו ואפשרו ההארכה של עוד שנתיים, אבל הזמן רץ ושוב אנחנו נמצאים באותה סיטואציה.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לתת פתרונות, זה התפקיד של אנשי המקצוע.

מירב בן ארי: מבחינת המדיניות שלי, ואני בטוחה שגם יושב-ראש הוועדה יסכים איתי, אנחנו רוצים לעזור להדרך, כי זו עמותה שעושה משהו.

מירב בן ארי: הייתי בהרבה כפרים של נגמלים, ואין מקום כמו הדרך.

מירב בן ארי: והייתי, הייתי ב"רטרונו" ובמלכישוע, ואין מקומות – שלום, מה העניינים?

<אהרון שבי: יש, אבל הדרך – יש להם - - -

מירב בן ארי: יש קסם במקום.

מירב בן ארי: אני יודעת כי בוועדה לנגע הסמים, שאנחנו מסתובבים הרבה ביחד, אנחנו רואים הרבה כפרים.

מירב בן ארי: הקסם במקום מיוחד.

מירב בן ארי: מה גם ששמענו את הנגמלים, ראיתי את הבקשה שלהם ואתה לא יכול להיות אדיש, אתה לא יכול להיות אדיש לאירוע כזה.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מקווה שנמצא פתרון.

מירב בן ארי: גם יושב-ראש הוועדה מגויס לעניין, וכולנו לטובתכם.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מקווה שגם אם לא נמצא פתרון עכשיו, ניתן להם גרייס, עוד זמן להתארגן.

מירב בן ארי: אנחנו עושים את זה במקומות אחרים פחות חשובים, אמרתי לך בחוץ, בטח במקום כזה אפשר.

אורן אסף חזן: לפני שנתחיל, אני רוצה גם להגיד מספר דברים.

אורן אסף חזן: לריב תמיד אפשר והפתרון הקל הוא תמיד ללכת לפי מה שכתוב בחוק היבש – נקום, נלך, נפנה, הקרקע מיועדת לדבר מסוים ובמקרה הם נמצאו שם.

אורן אסף חזן: אבל מי שמבקר במקום ומסתכל, גם על האנשים הפעילים שם וגם על האנשים הפועלים שם, לא יכול להישאר אדיש לדבר הזה.

אורן אסף חזן: לרוב עמותות מסוג זה – אני שמח שיש חברת כנסת כמו מירב בן ארי, שפועלת כדי לעזור בהרבה מקומות בתחומים האלה – לרוב מקומות מסוג זה נותרים רחוק מהעין, רחוק מהלב.

אורן אסף חזן: הכנסת עסוקה בכל-כך הרבה דברים גדולים – צעקות על מרכולים, המלצות, והוועדה הזאת יודעת שעות ארוכות של דיונים בסדרי גודל הרי גורל לכל אזרחי מדינת ישראל – אבל לא סתם נאמר "כל המציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם ומלואו, וההתעסקות שיש למכורים בכפר הזה היא התעסקות חשובה וראשונה במעלה.

אורן אסף חזן: לאחרונה הם גם מפעילים, אם אינני טועה, פעילות לתמיכה בעברייני מין, דבר שלא קיים כמעט בשום מקום בארץ.

אורן אסף חזן: זו מחלה קשה מנשוא, שאין לה פתרון, ולולא ליווי צמוד, מי שסובל בסוף זו החברה כולה.

אורן אסף חזן: זה לא רק המשפחה הקרובה, זה לא רק בתים שלמים שנהרסים, זה כולנו כחברה.

אורן אסף חזן: אנחנו לא יכולים להישאר אדישים ולהסתכל על זה מהצד.

אורן אסף חזן: אני מניח לרגע בצד את המיליונים שהושקעו במקום, את הדרך שעמותת הדרך עברה, ואני מסתכל על הדבר הכי פשוט שהוא לנגד עיניי.

אורן אסף חזן: יש מציאות שיש כפר שפועל בשביל לעשות את העולם מקום טוב יותר, בשביל כולנו, לא רק בשביל אותם חולים.

אורן אסף חזן: אנחנו רוצים לעזור להם להישאר.

אורן אסף חזן: תריבו ביניכם בבית, תתווכחו, תגידו שזה כן טוב, לא טוב, הכנסת מבחינתה אומרת את דברה – רוצים למצוא את הפתרון, גם אם הפתרון הזה יהיה כרגע עוד פתרון זמני, לא לשנתיים, כי בשנתיים לא נספיק להגיד "ג'ק רובינזון" וניפגש פה שוב.

אורן אסף חזן: הרי בסוף בישראל ידוע שהזמני הוא הקבוע.

אורן אסף חזן: אני רוצה שבדיון הזה נגיע לנקודה שבה אנחנו יודעים איך אנחנו יוצאים מפה, כשהם חוזרים עם בשורה טובה לאנשים שמטופלים שם ואתם חוזרים עם בשורה טובה למשרדים שלכם, ועולם כמנהגו נוהג, כשממשיכים להביא בשורה.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים למצוא פתרון.

אורן אסף חזן: נכון, פתרון משותף.

מירב בן ארי: לא נקפא על השמרים.

אורן אסף חזן: אהרון שבי, משרד העבודה והרווחה.

<אהרון שבי: ברוח הדברים שנאמרו, ומכיוון שאנחנו המשרד האחראי על העמותה ועל הפעלתה, אני אציין כמה דברים.

מירב בן ארי: שבי, חשוב להדגיש שההתקשרות היא עם משרד האוצר.

מירב בן ארי: אם זה היה תלוי בכם, הם היו נשארים.

<אהרון שבי: בוודאי.

<אהרון שבי: ההתקשרות בהקשר לקרקע, אבל ההתקשרות של העמותה היא עם משרד העבודה והרווחה.

<אהרון שבי: העמותה היא עמותה שזכתה במכרז להפעלת מסגרת חוץ ביתית של משרד העבודה והרווחה, היא נמצאת בהתקשרות איתנו לחמש שנים.

<אהרון שבי: עברו כשנתיים בהקשר הזה.

<אהרון שבי: הקהילה היא קהילה ותיקה, מטפלת במכורים, כמו שאמרנו גם בעברייני מין.

<אהרון שבי: בהחלט היא עובדת עם האוכלוסייה הקשה ביותר, היא עובדת בצורה יעילה ועל-פי הציפיות של המשרד שלנו, שמפעיל אותה.

<אהרון שבי: ככלל, לנו יש המלצה חמה להשאיר את הקהילה במקום מכמה סיבות: הקהילה נותנת מענה לאוכלוסייה בצפון, היא נותנת גם מענה לאוכלוסייה אחרת, אבל נקודת המוצא שהיא קהילה מיוחדת מאוד, גם במבנה הפעולה שלה וגם במענה שהיא נותנת, ובעיקרו של דבר התבנית שעל-פיה פועלת הקהילה, המבנה, זה לא משהו שניתן להעביר ממקום למקום, הוא מותאם למה שאנחנו מצפים מקהילה.

<אהרון שבי: ולכן בהקשר הזה אין לנו מה להרחיב.

<אהרון שבי: אומנם משרד הרווחה לא קשור להתקשרות הזאת בין משרד האוצר לבין העמותה, בהקשר למקום הפיזי, אבל בהחלט קשור לתוכן.

<אהרון שבי: אנחנו מממנים ב-100% את כל מה שקורה בקהילה, והציפייה שלנו שהמקום הזה, שהוא מתאים מאוד למאפיינים של האוכלוסייה ולדפוסי הפעילות, ימשיך לרוץ קדימה.

אורן אסף חזן: רק בשביל שיופיע בפרוטוקול, משרד הרווחה שמלווה את העמותה, רוצה שנמצא את הדרך שהמקום הזה יישאר על כנו.

<אהרון שבי: אכן אכן.

<אהרון שבי: אנחנו רוצים שהמקום הזה ימשיך לפעול את פעולתו בהקשר של איך שהוא פועל עד כה.

<אהרון שבי: זה באשר למשרד העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: גם משרד הבריאות.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם יש פה נציג, אבל יש אשפוזית שנמצאת בתוך הכפר.

מירב בן ארי: אפרופו הפרוטוקול, אומנם הם לא פה, אבל הם דיברו איתנו.

מירב בן ארי: משרד הבריאות מפעיל אשפוזית, כי הרי השלב הראשון של הגמילה הוא האשפוזית, וגם הם מאוד רוצים שהדרך תישאר.

אורן אסף חזן: אנחנו נשמע עכשיו את רשות מקרקעי ישראל.

אורן אסף חזן: מי הנציג שלהם פה?

אורן אסף חזן: שלום, אדוני.

<אריאל מזוז: שלום, אני מנהל אגף עסקאות ברשות מקרקעי ישראל.

<אריאל מזוז: אני מייצג כאן את מנהל מרחב צפון, היה לו קושי להגיע.

<אריאל מזוז: קודם כול, לא מדובר בסכסוך של רשות מקרקעי ישראל.

<אריאל מזוז: ככל שידוע לי ולפי הנתונים שהעבירו לי, חברת מקורות אפשרה את המיזם הזה ללא ידיעת רשות מקרקעי ישראל.

<אריאל מזוז: ברשות מקרקעי ישראל, כשהיא שמעה על כך, היו דיונים, ובסיכום עם חברת מקורות הרשות לא פעלה כדי להוציא את העמותה מהשטח.

<אריאל מזוז: הרי מדובר בשטח שהופקע לפי חוק המים, ומרגע שמקיימים מטרה אחרת, שנוגדת את ההפקעה לשמה בוצעה, למעשה הקרקעות צריכות לחזור לבעלים.

<אריאל מזוז: יש לנו בעיה קשה בנושא הזה.

<אריאל מזוז: אבל בכל מקרה, ברשות היה דיון אצל מנהל מרחב צפון וגם אצל המנכ"ל, וסוכם כרגע להשאיר את העניין על כנו.

<אריאל מזוז: נאמר: תפעלו כדי להסדיר את העניין.

אורן אסף חזן: כשאתה אומר "תפעלו כדי להסדיר את העניין", האם הכוונה להסדרת הישיבה של עמותת הדרך במקום או הסדרת המקום לחזור לייעוד המקורי שלו?

<אריאל מזוז: עקרונית אין מקום לאלתר שהם ישבו שם.

<אריאל מזוז: עוד פעם, המקרקעין הופקעו למטרה מסוימת.

<אריאל מזוז: אפשר יהיה לעגן סטטוטורית את הישיבה שלהם שם זמנית, עד שאולי מישהו ייזום, כנראה העמותה או בשיתוף עם מקורות, ייזום תוכנית מפורטת שתאפשר את הישיבה שם אולי לזמן יותר ממושך.

אורן אסף חזן: מה אתם מציעים כרגע כדי שנוכל לאפשר להם להמשיך לשבת על הקרקע?

<אריאל מזוז: לעגן סטטוטורית בדרך של שימוש חורג.

<אריאל מזוז: בשימוש חורג אפשר לקבל לחמש שנים ואפשר גם להאריך בחמש שנים נוספות.

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שאמרתי.

אורן אסף חזן: אתם לא תתנגדו לשימוש חורג?

<אריאל מזוז: לא.

אורן אסף חזן: חברת מקורות.

<חנית לוגסי: אני יועצת משפטית חיצונית של מקורות.

<חנית לוגסי: קודם כול, אין שאלה שפעילות העמותה היא פעילות מבורכת.

<חנית לוגסי: זו הסיבה שיושבת שם העמותה מ-2014 בלי הסכם שכירות, בלי שום היתר, בלי שום אישור.

<חנית לוגסי: למעשה היא יושבת שם כבר מ-2009, ומ-2014 בתום הסכם השכירות זה כי מקורות רוצה לסייע ככל הניתן לפעילות העמותה.

<חנית לוגסי: אלא מה, וזה תמיד היה על השולחן, מקורות, בטח כרשות ציבורית, כפופה להוראות החוק.

<חנית לוגסי: יושב כאן נציג רמ"י ואומר מה שאנחנו עומרים, וזה שמה שאפשר נעשה ומה שאי-אפשר לא נוכל לעשות.

<חנית לוגסי: ניסינו לפני כשנתיים למצוא פתרון, אנחנו גם עכשיו נכונים לבוא ולמצוא פתרון, והמתווה של שימוש חורג הוא מתכונת אפשרית, ואני שמה אותה בכוכבית, כשאנחנו כמובן צריכים לבדוק אותה ככל שדברים השתנו מלפני שנתיים ומשנת 2009 שהיתרנו את השימוש במקום, ולראות שלשטח היום אין ייעוד או שימוש שאמור להתקיים בזמן הקרוב.

אורן אסף חזן: זה לא משהו אתם יודעים כרגע?

<חנית לוגסי: כרגע אני יודעת שיש היתכנות תיאורטית.

<חנית לוגסי: אני יכולה לבדוק אותה כמובן מבחינה מעשית ולתת תשובה יותר מפורטת.

<חנית לוגסי: ככל שהדבר אפשרי, העניין של הבקשה לשימוש חורג, בהנחה שנקבל את אישור רמ"י, אישור הוועדה הרלוונטית ואישור החשב הכללי, מקורות לא תתנגד כמו שהיא לא התנגדה והמשיכה עד היום.

מירב בן ארי: תבדקי מול האנשים שלך לגבי הארכת הזמן?

אורן אסף חזן: בדיוק.

אורן אסף חזן: נניח ונלך, לצורך העניין, לפתרון זמני של שימוש זמני לחמש שנים ובעזרת השם גם עוד חמש שנים, בתווך ננסה למצוא פתרון קבוע, שהזמני יהפוך לקבוע.

אורן אסף חזן: התהליך הזה, אני מניח, לוקח זמן שהרי הביורוקרטיה במדינת ישראל היא סחבת שכולנו מכירים אותה ומתמודדים איתה.

אורן אסף חזן: צריך למצוא פתרון עד השלב שיהיה היתר לשימוש חורג.

אורן אסף חזן: מה הפתרון שאתם מציעים?

אורן אסף חזן: אני לא רוצה למצוא את עצמי במקום שהם צריכים לעזוב, ואולי אחרי שנה-שנתיים ואפילו חודש אחרי לחזור חזרה.

אורן אסף חזן: אין בזה שום היגיון.

<חנית לוגסי: ברור לי.

<חנית לוגסי: עד חודש מאי למקורות יש את אישור רמ"י ואת אישור החשב הכללי להשהות את הפינוי, וזה מה שהוסכם עם העמותה.

<חנית לוגסי: נוכל לקבל בקשה מסודרת מהעמותה ולנסות לדחות את המועד, ובלבד שנקבל שוב את האישור.

<חנית לוגסי: אני צריכה פורמלית לקבל גם את אישור החשב הכללי ואישור רמ"י.

מירב בן ארי: החשב הכללי זה לא הבעיה.

<חנית לוגסי: פה אני מבקשת להגיד, ואני פונה פה למיכאל ואומרת את זה בצורה הכי ברורה, שאנחנו לא מחכים שנה וחצי.

<חנית לוגסי: אנחנו נכנסים ללוחות זמנים שהפגישה הבאה קורית עוד 14 יום, עוד 30 יום, לא בעוד שנה וחצי, שאני לא אמצא את עצמי כמו בפעם הקודמת שעוברת שנה.

אורן אסף חזן: לא נבוא אלייך בטענות אם הם לא יגישו את הבקשה בזמן.

אורן אסף חזן: זה בטוח.

אורן אסף חזן: האינטרס שלהם - - -

<חנית לוגסי: הזמנים חייבים להיות קצובים.

אורן אסף חזן: האינטרס שלהם, ותיכף נדבר גם על לוחות הזמנים – האינטרס שלהם הוא להגיש בקשה כמה שיותר מהר, רצוי אפילו מחר בבוקר, כדי שהביורוקרטיה לא תעכב אותם, כדי שאתם לא תגיעו למצב שאין הארכה.

<חנית לוגסי: שוב, אני רק שמה כוכבית של עורכת דין, שאני צריכה לבחון אישור של הממונים על הנכסים במקורות, לבדוק שאין תוכנית, שמה שהיה ב-2009 וב-2014 נכון גם להיום.

<חנית לוגסי: אני צריכה לוודא שאין עם זה שום בעיה.

אורן אסף חזן: אני רוצה שנשמע קצת את החברים מעמותת הדרך, שגם יספרו לנו קצת וגם יגידו מה עמדתם לגבי הפתרונות המוצעים.

<אמנון מיכאל: אני מנכ"ל העמותה.

<אמנון מיכאל: כבוד יושב-ראש הוועדה וחברת הכנסת מירב בן ארי, שהשקיעו זמן מחשבה ומאמץ ורגש במקום הזה, העמותה פועלת משנת 1994 בטיפול במכורים, משרתת בעיקר את צפון הארץ, אבל לא רק, בטיפול במכורים לסמים, אלכוהול, הימורים, והיום כבר כמעט שנה עברייני מין מכורים.

<אמנון מיכאל: בשלוחה של העמותה של הקהילה יש גם קהילת נשים בחיפה, שלא הזכרנו פה.

<אמנון מיכאל: יש קהילת נשים שהיא תלויה.

<אמנון מיכאל: זה כמו ספינת אם.

<אמנון מיכאל: ברגע שספינת האם הזאת תתפרק לא עלינו, חס וחלילה, גם קהילת הנשים בחיפה תתפרק, והיא קהילה ייחודית בישראל.

<אמנון מיכאל: היא קהילה עירונית, קהילה רק לנשים, היא ייחודית ונפרדת.

<אמנון מיכאל: היא קיימת בחיפה, משרתת כרגע 20 נשים פלוס הוסטל.

<אמנון מיכאל: יש לנו 3 הוסטלים, שתי קהילות טיפוליות, 250 מטופלים שעוברים מדי שנה, מאות בני משפחה, במקום הקדוש והמקודש הזה.

<אמנון מיכאל: אני שם לא מעט שנים כי אני רואה ניסים יומיום, נסים שלנו, של בני אדם, של החברה הישראלית, ואני חושב שצריך להמשיך את המפעל המאוד מאוד מיוחד הזה.

<אמנון מיכאל: תסתכלו על המקום הזה איך הוא נראה.

<אמנון מיכאל: לא תמיד זה היה ככה.

<אמנון מיכאל: זה הבניין שהתחלנו לנקות אותו, חדר האוכל שראיתם, היום הבניין נראה מאוד מטופח ויפה, יש אפילו מפלי מים.

<אמנון מיכאל: המדינה השקיעה מיליונים, זה לא עמותת הדרך.

<אמנון מיכאל: גייסנו קצת כספים מכל מיני מקורות, חלקם הגדול גם ציבורי.

<אמנון מיכאל: למשל קרן חילוט, הרשות למלחמה בסמים.

<אמנון מיכאל: זה כספי מדינה.

<אמנון מיכאל: מעט מאוד תורמים מצאנו מחוץ-לארץ, אחד נתן לנו 120 דולר פעם כתרומה, אחד 2,500.

<אמנון מיכאל: זה כספי מדינה.

<רפי אלבז: זה בידיים שלנו, אמנון.

<אמנון מיכאל: האתר הפך באמת למוסד שיקומי, טיפולי וחינוכי, שמחובר לערכי המדינה, תרבות, תוך תרומה למשפחה ולחברה.

<אמנון מיכאל: תראו טקס יזכור ויום העצמאות שהמטופלים מרימים.

<אמנון מיכאל: זה לא אנחנו.

<אמנון מיכאל: מה שיפה במודל של הקהילה הטיפולית שמי שמנהל אותה זה המטופלים, לא הצוות.

<אמנון מיכאל: הצוות לא מנהל קהילה.

<אמנון מיכאל: הקהילה הטיפולית זה לא כפר שיש בו אנשים, זה מתודה מאוד מאוד ייחודית, ובשיטה של 12 הצעדים, שהיא ייחודית בישראל.

<אמנון מיכאל: הובלנו את זה מאז ומתמיד.

אורן אסף חזן: אמנון, אני עוצר אותך רק כדי לשאול שאלה, כי אני רוצה שכולם יבינו.

אורן אסף חזן: לצורך העניין, אם מפנים אתכם משם היום, כל הפעילות הזאת יורדת לטמיון.

<אמנון מיכאל: היא יורדת לטמיון.

אורן אסף חזן: אני רוצה שתסביר את זה, שזה יהיה ברור.

<אמנון מיכאל: היא יורדת לטמיון.

<אמנון מיכאל: מאות משפחות מגיעות מדי שנה לטיפול משפחתי – מנהלת הקהילה נמצאת כאן, גלית, שהיא מובילה את הטיפול המשפחתי – סדנאות של משפחות מכל הארץ ומכל שכבות האוכלוסייה.

<אמנון מיכאל: תאמינו לי, היו אצלנו כל אנשי המקצוע, הם הביאו את המשפחות שלהם: רופאים, שופטים, עורכי דין, מהנדסים.

<אמנון מיכאל: כולם היו אצלנו.

יוסי פלד: גם כאלה שלא שפר עליהם גורלם.

<אמנון מיכאל: גם כאלה שלא שפר עליהם גורלם.

<אמנון מיכאל: בדיוק.

<אמנון מיכאל: הם מגיעים, ואנחנו מלמדים אותם עברית, מלמדים אותם להתקלח ונותנים להם, תסלחו לי, תחתונים וגופיה.

<אמנון מיכאל: זה מה שאנחנו עושים, כשהם באים מבתי מעצר, אנחנו נותנים להם תחתונים, גופיות וגרביים ביום הראשון, זה לא ייאמן.

<אמנון מיכאל: כאן אתם רואים טקס בוגרים, אנשים שמגיעים אחת לשנה.

<אמנון מיכאל: השנה היה מדהים, חילקנו מעל 50 ומשהו שרשראות למטופלים, שמסיימים טיפול, מעל 10 שנים של ניקיון, הגיע אלינו אחד של 25 שנה.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש ועדת הפנים.

אורן אסף חזן: שלום, אדוני.

אורן אסף חזן: תמשיך, אמנון.

<אמנון מיכאל: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דודי אמסלם, אני מנכ"ל העמותה ואני מסביר איך האתר הזה הפך להיות מקום טיפולי, חינוכי, מחובר לערכי המדינה.

<אמנון מיכאל: אני מראה כאן את טקס יזכור וטקסים אחרים.

<אמנון מיכאל: אנחנו משרתים אוכלוסייה מכל רחבי הקשת, אמרתי שמבתי מעצר באים לפעמים עם בגד עליהם, אנחנו נותנים להם נעליים, תחתונים, גופייה, דברים מאוד מאוד בסיסיים.

<אמנון מיכאל: אנשים עוברים פה תהליך.

<אמנון מיכאל: כאן רואים טקס בוגרים.

<אמנון מיכאל: הייתי שמח אם יורשה לי דקה לקרוא את זה, אני חושב שזה חשוב: "אנחנו כאן" – אני חושב שזה תרתי משמע, זה גם המטופלים וגם אנחנו, הצוות – "אנחנו כאן כי אין לנו יותר ממה להימלט.

<אמנון מיכאל: עד שלא נפגוש את עצמנו בעיניהם ובלבם של אחרים, אנחנו בורחים.

<אמנון מיכאל: עד שלא נחלוק את סודותינו עם אחרים, לא נהיה בטוחים.

<אמנון מיכאל: מתוך הפחד שיכירו אותנו, לא נכיר את עצמנו ולא את אף אחד אחר.

<אמנון מיכאל: נהיה בודדים.

<אמנון מיכאל: איפה עוד נוכל למצוא מראה כזו?

<אמנון מיכאל: כאן בדרך אנו יכולים סוף סוף להתגלות בבירור לעצמנו, לא כענק חלומותינו, ולא כגמד של פחדינו, אלא כבני-אדם ייחודיים, חלק מן השלם, החולקים מטרה אחת משותפת.

<אמנון מיכאל: בקרקע הזו אנו מכים שורש וצומחים, לא לבד יותר כמו במוות, אלא ביחד, מלאי חיים".

<אמנון מיכאל: זה נמצא בקהילה.

אורן אסף חזן: לפני שנמשיך, ברשותכם, אני רוצה רגע לשתף אותך, חבר הכנסת אמסלם.

אורן אסף חזן: יש לך הרבה ניסיון בכל הדברים האלה.

אורן אסף חזן: הסיפור פה הוא כזה, עמותת הדרך מתעסקת ומטפלת במכורים להימורים, אלכוהול וסמים, מתעסקת היום גם בעברייני מין, מלווה אותם כדי להוציא אותם מהמעגל הנורא הזה.

אורן אסף חזן: הם יושבים שנים ארוכות על קרקע ששייכת לרשות מקרקעי ישראל.

אורן אסף חזן: הייעוד של הקרקע הוא למפעל מים, והיא מוחזקת בידי מקורות, שנתנה להם לשבת על הקרקע כבר קרוב לעשר שנים.

אורן אסף חזן: אנחנו מנסים למצוא פתרון איך הם יוכלו להמשיך להישאר שם, כי אם מפנים אותם משם, מפעל כזה שהושקעו בו מיליונים מכספי ציבור – עזוב את הכסף, הציבור עצמו, המטופלים עצמם – הולך לטמיון.

אורן אסף חזן: יש כל מיני הצעות, אולי לעשות שימוש חורג, אולי למשוך את זה בעוד שנה-שנתיים, אולי שינוי ייעוד.

אורן אסף חזן: אולי מהניסיון שלך תוכל לעזור לנו למצוא פתרון.

דוד אמסלם: קודם כול, למה המינהל מתנגד?

דוד אמסלם: מה הסיבה?

מירב בן ארי: כי בסוף זה יושב על קרקע של שימוש של מים.

מירב בן ארי: זה היה בסיס צבאי לפני כן, היום - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: האם המינהל מתנגד בגלל שהוא צריך את הקרקע או בגלל שהוא רואה שהשימוש שנעשה בקרקע הוא שימוש אחר?

דוד אמסלם: המינהל פה?

<אריאל מזוז: כן.

<אריאל מזוז: אני מנהל אגף עסקאות ברשות מקרקעי ישראל.

<אריאל מזוז: אנחנו לא מתנגדים.

<אריאל מזוז: קודם כול, קיבלנו את ההודעה בדיעבד על הישיבה בקרקע, כי זה הסכם בין מקורות לבין העמותה.

<אריאל מזוז: מדובר בקרקע שהופקעה למטרת חוק המים.

<אריאל מזוז: בקרקע שהופקעה למטרה ציבורית, צריך לממש ולקיים את המטרה הציבורית.

<אריאל מזוז: ככל שהמטרה הציבורית חדלה מלהתקיים, הקרקע צריכה לחזור לבעליה.

דוד אמסלם: כמה קרקעות הפקעתם והרבה שנים לא מימשתם את הייעוד של ההפקעה?

דוד אמסלם: האם אתה יודע?

דוד אמסלם: יש הרבה קרקעות כאלה.

<אריאל מזוז: בסדר.

<אריאל מזוז: אין בעיה.

<אריאל מזוז: בגלל זה אמרתי שהפתרון - - -

דוד אמסלם: אתה צודק שאם מדינת ישראל במקרה דנן היתה מחליטה כהחלטה פוזיטיבית שהיא לא רוצה מתקן מים פה, אתה צודק שיכול הבעלים לבוא ולהגיד: רבותיי, תשיבו לי את הקרקע.

דוד אמסלם: זה מובן.

דוד אמסלם: מדינת ישראל אומרת: אנחנו כרגע, מסיבות שלנו – אנחנו עדיין לא מקימים פה את המתקן, או בגלל כסף או שמחכים שהאזור יתפתח וכו', יש גם מרכיבים אחרים בשיקולים שלהם.

דוד אמסלם: בינתיים במקום שסתם מישהו אחר אולי יפלוש אל הקרקע ויטען על חזקה וכו' וכו', נעשה בה שימוש ציבורי, אני חושב שזה מופלא.

דוד אמסלם: אני חושב שיש כאן ווין-ווין.

דוד אמסלם: כולם מרוויחים כאן.

דוד אמסלם: אם יבוא אותו בעל קרקע ויטען, נראה מה נעשה איתו.

דוד אמסלם: אבל ודאי וודאי אתם צריכים להגיד: רבותיי, מבחינתנו זה - - -

מירב בן ארי: יש לכם אינטרס שהם ישבו כאן, זה גם מה שאמרנו לאורך כל הדרך, כי צודק דודי אמסלם.

מירב בן ארי: בסוף, לטווח ארוך, אם העמותה תעזוב, אנחנו יודעים מה קורה בקרקעות האלה, מפלישות ועד לנזק למוביל.

אורן אסף חזן: היה שם בסיס בעבר.

מירב בן ארי: זה כבר אחרי הבסיס.

אורן אסף חזן: שנייה ברשותכם.

אורן אסף חזן: היה לפני זה בסיס של מג"ב.

אורן אסף חזן: לפני שהם נכנסו לשם, עקרו אפילו את התאריכים של הקרמיקה הישנים מהקירות.

אורן אסף חזן: היה ברדק.

אורן אסף חזן: זה יושב על אגם צלמון.

אורן אסף חזן: עזוב שיכול להיות גם סיכון למים, סיכון ביטחוני, אין פה גאלות.

אורן אסף חזן: יש אינטרס שהם ישבו שם, האינטרס הוא כפול, פעם אחת שהם מחזיקים ובעצם שומרים, גם על הקרקע, גם על השטח וגם על האגם, ופעם שנייה שהם נותנים שירותים לציבור.

אורן אסף חזן: לכן מפתיע אותי שכולם נמצאים פה ואנחנו לא יכולים להגיע לפתרון.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע את הרעיון הבא, וזה לדעתי הדבר הכי מושכל שאפשר לעשות.

דוד אמסלם: דרך אגב מדובר בעמותה ציבורית?

אורן אסף חזן: כן, כן.

אורן אסף חזן: כספי ציבור.

<אמנון מיכאל: כספי ציבור.

יוסי פלד: כל המיליונים שמושקעים שם זה כספי ציבור.

דוד אמסלם: של המדינה?

אורן אסף חזן: הכול.

דוד אמסלם: בגדול, אם מחר נניח ירצו להקים שם מתקן מים, נניח יבואו אליהם ויגידו להם: עוד חמש שנים אנחנו רוצים להתקין מתקן מים.

דוד אמסלם: הם יבואו למדינה ויבקשו הקצאת קרקע.

דוד אמסלם: הרי בסך-הכול הם לא פתחו שם איזה מועדון סנוקר.

דוד אמסלם: אם הם לא יצאו, המדינה תצטרך לטפל בזה.

דוד אמסלם: משרד הרווחה יצטרך לבוא.

דוד אמסלם: יש אנשים טובים באמצע הדרך, וזה קורה לנו דרך אגב בהרבה מקומות ובהרבה נושאים, שלוקחים את החיים שלהם, משקיעים אותם לטובת הציבור.

דוד אמסלם: המדינה לא עושה, אז הם נכנסים.

דוד אמסלם: על זה, איך אמרתי?

דוד אמסלם: קודם כול ניתן להם להדליק משואה בהר הרצל ונראה איך אנחנו עוזרים להם.

דוד אמסלם: במקרה דנן באמת אני מציע, בואו תתנו אפילו בהסכמה שבשתיקה.

דוד אמסלם: אתם אל תהיו גורם אקטיבי.

דוד אמסלם: אם רשות המים מוכנה להתקדם איתם בעניין הזה ואתם לא מפריעים, הם יעשו איתם עוד חוזה לשימוש בקרקע.

דוד אמסלם: אני מניח שזה חוזה תמורת שקל לשנה או משהו כזה.

יוסי פלד: הרבה יותר מזה.

דוד אמסלם: אם זה יותר מזה, זה לא פשוט.

דוד אמסלם: זה כסף של המדינה יוצא מהכיס הזה, נכנס לכיס אחר.

אורן אסף חזן: נכנס לכיס שני, זה אבסורד.

דוד אמסלם: יכול להיות שכאן אתם גם צד בעניין, לבוא ולהגיד: רבותיי, אם כך, גם אנחנו רוצים להיות שותפים ברווחים, אבל זה פחות חשוב לנו.

<אריאל מזוז: לא.

<אריאל מזוז: יש פה מפגש אינטרסים.

<אריאל מזוז: כמו שאדוני אומר - - -

דוד אמסלם: הצד הכספי פה פחות חשוב לנו.

דוד אמסלם: בכל מקרה זה המדינה, זה לא משנה איך זה מתחלק.

דוד אמסלם: אני חושב שתשבו כאן אחרי שאורן יסכם את הדיון, תשבו ותראו איך אתם יוצאים מכאן עם החלטה שהם נשארים.

מירב בן ארי: דודי, כבר הגענו לאיזה מתווה בחוץ, בגלל שהחרב מונחת פה על הצוואר.

דוד אמסלם: לפני כן, לפני שאני אשכח.

דוד אמסלם: שאפו גדול לחבר הכנסת חזן, הוא דחף את הנושא, הוא ישב עליי הרבה זמן.

אורן אסף חזן: גם לחברת הכנסת בן ארי.

דוד אמסלם: גם לחברת הכנסת בן ארי, אבל הוא, אני אומר לכם, ממש נתן את דמו בעניין הזה, שאני אעשה את הדיון הזה.

יוסי פלד: אנחנו מודים גם לחברת הכנסת בן ארי, גם לחבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשמוע את משרד האוצר, את הנציגה של האוצר.

<אורנה נידם: אני ממינהל התכנון.

אורן אסף חזן: בכבוד.

<אורנה נידם: מינהל התכנון לא היה צד להידברויות או למגעים שהיו פה בין מקורות לעמותה ולרמ"י.

<אורנה נידם: אנחנו מכירים את הסיפור הזה רק מאתמול.

<אורנה נידם: להבנתנו על השטח חלה תוכנית לפי חוק המים, שהוא גובר על חוק התכנון, ולכן המתווה הזה של שימוש חורג – לי בכל אופן לא ברור איך אפשר להוציא שימוש חורג.

<אורנה נידם: אני חושבת שזה צריך להיבדק משפטית.

<אורנה נידם: יש פה יחס בין שני חוקים שצריך לבדוק.

<אורנה נידם: בכל מקרה מינהל התכנון, אם יהיו הסכמות - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי מה הבעיה.

דוד אמסלם: שימוש חורג זה הליך מקובל.

<אורנה נידם: שימוש חורג מכוח של תוכנית לפי חוק המים?

<אורנה נידם: בתוכנית של מפעל מים, של המוביל הארצי?

<אורנה נידם: צריך לבדוק את זה משפטית.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה לעשות פה הצגה, להגיד להם "תגישו", בלי שאנחנו יודעים אם זה ההליך.

<חנית לוגסי: אני לא הגורם המוסמך להגיד - - -

אורן אסף חזן: מההבנה המשפטית שלך, בתור היועצת המשפטית של מקורות, שאת מייצגת אותה עכשיו פה.

<חנית לוגסי: אני לא היועצת המשפטית שלהם בענייני מקרקעין.

<חנית לוגסי: זו סוגיה במקרקעין שנוגעת לוועדה הרלוונטית, הנושא הזה התעורר בעבר.

<חנית לוגסי: ראיתי את הפרוטוקולים שהיו בוועדות הקודמות בעבר.

<חנית לוגסי: זה התעורר ואמרו להם, ואפילו אתם כתבתם על זה למקורות, אמרתם: אנחנו נגיש, נתקדם ונראה.

<חנית לוגסי: הבקשה עצמה, העלות של הכנת הבקשה - - -

יוסי פלד: זו הבעיה.

אורן אסף חזן: אני רוצה להציע הצעה.

יוסי פלד: אי-אפשר - - -

אורן אסף חזן: שנייה, ברשותך יוסי.

אורן אסף חזן: נניח שאנחנו מתקדמים במסלול אחד, במסלול של שימוש חורג, יכול מאוד להיות שהוא לא רלוונטי, כיוון שחוק המים גובר על חוק התכנון.

אורן אסף חזן: תביאו לי פתרון אחר, מסלול נוסף שבו נתקדם, כדי שבמאי, בעוד ארבעה חודשים, לא נצטרך לפנות אותם ומאות אנשים יחזרו למעגל נוראי של פשע, אלימות ובתים הרוסים, בגלל שפה התעסקנו בחוכמת חלם.

אורן אסף חזן: מסלול אחד, וזה מחובתכם, להגיש בקשה לשימוש חורג.

אורן אסף חזן: ועכשיו אני רוצה לשמוע על מסלול נוסף שיכול לתת לי מישהו מאנשי המקצוע, כדי לפתור את הבעיה.

אורן אסף חזן: לא התכנסנו פה היום כדי להראות מצגת יפה, לא הטרדנו את הוועדה הזאת שהיא באמת אחת הוועדות הכי עמוסות בכנסת, אם לא העמוסה ביותר, בשביל לעשות וי שעשינו דיון בוועדה.

אורן אסף חזן: אני רוצה להביא פתרון.

אורן אסף חזן: בכבוד, מי שיש לו, מי שיכול להציע, אני רוצה לשמוע.

דוד אמסלם: ברשותך, לפני כן אני דווקא רוצה לפנות למינהל התכנון.

דוד אמסלם: הרי שימוש חורג הוא מוגבל בזמן.

דוד אמסלם: הרי מה הרעיון של שימוש חורג?

דוד אמסלם: גם אם זה מתוקף תוכנית וגם אם זה מתוקף תוכנית של מפעל מים, אני לא מצליח להבין לגבי שימוש חורג למה צריך להיות שינוי?

דוד אמסלם: הרי מה הסיפור של שימוש חורג?

דוד אמסלם: שהקרקע היא קרקע מיועדת לנושא X, בעקבות תוכנית, לא משנה איזה.

דוד אמסלם: אתה אומר: בינתיים, כמה שנים, הרי יש הגבלה של זמן בשימוש החורג, תן לי להשתמש בה כמה שנים בגלל שאתה ממילא לא אמור לעשות איתה שום דבר כרגע.

דוד אמסלם: זה הרציונל, ואז הוועדה מאשרת לך את השימוש החורג.

דוד אמסלם: זה לא בינך לבין הפקיד.

דוד אמסלם: לכן לא הצלחתי להבין אם מתוקף תוכנית של מתקני מים יש בעיה בשימוש חורג.

<אורנה נידם: כי על השטח לא חלה התוכנית מכוח חוק התכנון והבנייה.

דוד אמסלם: אז מתוקף מה?

<אורנה נידם: חוק המים.

<אורנה נידם: חוק המים קובע תנאים וסמכויות לאישור תוכניות למפעלי מים.

דוד אמסלם: וחוק המים - - -

<אורנה נידם: אני לא מכירה טוב את חוק המים.

<אמנון מיכאל: נהפוך אותנו לשומרים.

<אמנון מיכאל: קודם היתה שם פלוגה ועכשיו יש קהילה טיפולית.

<אורנה נידם: אני לא מייצגת עמדה פה.

<אורנה נידם: אני מבינה את החשיבות - - -

דוד אמסלם: לי יש עוד שאלה ברשותך.

דוד אמסלם: לא מזמן עשינו שינוי בחוק התכנון והבנייה, עשינו שינוי בנושא של הפלואור במים, במקורות, ואז הם נדרשו להקים שם מתקנים, והם אמרו שזה נדרש להיתרי בנייה.

דוד אמסלם: אם את אומרת שהם עובדים מתוקף חוק המים, למה צריך שם בכלל היתר בנייה?

<אורנה נידם: אני באמת לא יודעת לענות.

<אורנה נידם: חבל שרשות המים לא כאן.

<אורנה נידם: יש להם גוף שמאשר - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

<אורנה נידם: אני רוצה רק להגיד שאנחנו, כמינהל תכנון, דרך הוועדה המחוזית צפון, לשכת תכנון צפון, נהיה מוכנים לסייע בכל נושא.

מירב בן ארי: אני נמצאת עם הדרך כבר שנתיים וחצי.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, יש פה אנשים שרלוונטיים.

מירב בן ארי: הם יושבים כאן.

מירב בן ארי: המינהל – הוא ספציפית לא רלוונטי.

מירב בן ארי: תסלח לי, אדוני, אתה יודע שיש מישהו אחר שאמור לתת תשובות, הוא לא נמצא פה, כי הוא לא יכול היה להגיע – מקורות, שיושבת שם מנהלת שמלווה את זה והדרך.

מירב בן ארי: בסוף אלו האנשים שצריכים לשבת ולמצוא פתרון.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד לך, את לא קשורה לאירוע הזה.

מירב בן ארי: האירוע הזה הוא בין שלושת הגורמים כאן.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים עכשיו לתת גרייס לעמותה של שנה וחצי שנתיים – אני הייתי נותנת עשר, אבל אני מכירה את המציאות – בדיוק כמו שהיה לפני שנתיים, ובשנתיים האלה, כמו שחנית אמרה, להתחיל תהליך של אישור הסיפור.

מירב בן ארי: אני יודעת שגם קשה להם.

מירב בן ארי: הם יגידו לך תיכף שקשה להם להוציא את האישור, זה כל העניין.

מירב בן ארי: אבל אלה הגורמים שצריכים להתכנס.

אורן אסף חזן: אני רוצה להציע הצעה אחרת.

אורן אסף חזן: עובדתית מישהו צריך לשמור על המקום.

אורן אסף חזן: עובדתית חברת מקורות קיבלה את המקום בשביל להקים בו מפעל מים מתישהו בעתיד, זה יכול לקרות בעוד חמש שנים, זה יכול לקרות גם בעוד 20 שנה.

אורן אסף חזן: מה הבעיה לעשות איתם הסכם שהם שומרים על המקום?

אורן אסף חזן: לצורך העניין במקום עמותת הדרך ישנו את שמם לעמותת "שומרי הדרך", ואתם תעשו איתם הסכם שמירה שיעלה X כסף בשנה, ובינתיים הם מחזיקים ומטפחים את המקום בשביל חברת מקורות.

אורן אסף חזן: האם יש בעיה משפטית לעשות דבר כזה?

מירב בן ארי: ברור, כי זה לא השימוש של הקרקע.

מירב בן ארי: זה לא הבסיס של מג"ב.

מירב בן ארי: הם מופעלים גם לפי מכרז של משרד הרווחה של חמש שנים שהם זכו בו.

מירב בן ארי: מה עכשיו?

מירב בן ארי: תבוא ותגיד להם שהם משרד של המשרד לביטחון הפנים?

אורן אסף חזן: כשאין פתרון, אתה חייב ללכת עקום.

אורן אסף חזן: מכריחים אותנו הגורמים הרלוונטיים ללכת עקום.

<חנית לוגסי: נעשה את זה יותר פשוט, כמו שאמרנו.

<חנית לוגסי: נתחיל בזה שאת מאי נדחוף קצת יותר קדימה, כמו במתכונת הקודמת.

<חנית לוגסי: נתחיל בזה שאני אקבל מאמנון מכתב אמיתי, כן, של כל מה שאמרנו פה על החשיבות, אני מעבירה אותו לרמ"י, אני מעבירה אותו לחשב הכללי, אני מקבלת את האישור הפורמלי - - -

אורן אסף חזן: אתם יכולים להתחייב לי פה לפרוטוקול שלפחות בינתיים, את השנתיים האלה, תאריכו הארכה נוספת כדי שאנחנו נמצא פתרון?

<חנית לוגסי: שנתיים קשה לי.

אורן אסף חזן: שנה וחצי.

<חנית לוגסי: זה בעצם שנה במקום מאי.

<חנית לוגסי: שנה קדימה.

<חנית לוגסי: אני חושבת שכרגע זה פרק זמן מספק.

אורן אסף חזן: זה יוצא חצי שנה.

אורן אסף חזן: בואי נעשה את זה שנה ממאי.

<חנית לוגסי: זה יוצא שנה ממאי.

<חנית לוגסי: שוב, בהנחה שאני מקבלת את האישורים של הגורמים הרלוונטיים.

<חנית לוגסי: מקורות לא תעמוד על הליך פינוי בחודש מאי.

<חנית לוגסי: היא תיתן שיהוי לשנה נוספת.

<חנית לוגסי: הדבר השני, זה בדיוק מה שהיה במאי לפני שנה וחצי.

<חנית לוגסי: אמנון, אנחנו יוצאים מפה, 30 יום מהיום אנחנו נפגשים, רמ"י, אנחנו, כל ועדה שתרצה, אבל עם משהו אופרטיבי.

אורן אסף חזן: אנחנו מבקשים להיות מעורבים בליווי של זה.

אורן אסף חזן: תעדכנו את חברת הכנסת מירב בן ארי.

<חנית לוגסי: בשלב הראשון נוכל לעדכן, אבל זה חייב להיות משהו אופרטיבי ולא "בואו נדבר בעוד שנה וחצי" ולא לזימון לפגישה כשאין שום בקשה עומדת ושום דבר רלוונטי.

אורן אסף חזן: יוסי פלד, יו"ר העמותה.

יוסי פלד: לפני הכול המון תודות לכם שאתם מקדישים לנו, תודה לחבר הכנסת דודי אמסלם, תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי, שאכן מלווה אותנו, תודה חבר הכנסת אורן חזן.

יוסי פלד: צריך להבין את כל ההיסטוריה של הסיפור הזה.

יוסי פלד: כשחתמנו חוזה התקבלנו בברכה רבה על-ידי מקורות, הם ראו בזה שליחות לאומית, והם שותפים מלאים למבצע הזה.

יוסי פלד: ככה זה היה.

יוסי פלד: אני זוכר את המפגש הזה שהיה עם עורך-הדין.

יוסי פלד: במהלך השנים קרה מה שקרה, לא יודע מאיפה זה נבע, קיבלנו הודעה שאי-אפשר להמשיך לעשות איתנו את החוזה ועלינו לפנות את המקום.

יוסי פלד: זה כחמש שנים אנחנו רצים ממשרד למשרד, מנסים לעשות את כל הדברים האפשריים, לעשות אישור חורג וכל מה שמוצע פה, ולא מצליחים.

יוסי פלד: רק דבר אחד קורה לנו, חרב מונחת על צווארנו, ובתאריך מסוים אנחנו צריכים להתפנות.

יוסי פלד: אני בתחושה שכל המהלך הזה, והיינו בסרט הזה – אנחנו חוזרים עליו שוב.

יוסי פלד: אי-אפשר לעשות פתרון שהוא סתימה, פה צריך טיפול שורש.

יוסי פלד: הרי לכל הדעות, לכל הגורמים, ולכל הדוברים הדבר הזה הוא בהחלט דבר שצריך, הוא ממלא את הצורך, הוא שליחות ציבורית.

יוסי פלד: אין עוררין על זה, מברכים אותנו על כך, אבל נצא מפה ונחזור שוב לאותה אופרה ולאותה מנגינה שאת מציעה – נתכנס בעוד חודש.

יוסי פלד: מה קרה לי בשנה וחצי מאז שנפגשנו ונפרדנו ממשרד האוצר?

יוסי פלד: בדיוק היה אותו דבר.

יוסי פלד: אמרתי שאני מתחייב בתוך שנתיים לעשות את המרב, וזה רשום בפרוטוקול, ונהפוך אבל על אבן, וכך עשינו, אנחנו הופכים אבן על אבן.

יוסי פלד: מה לעשות, זה מעלינו, זה מעל כוחותינו.

יוסי פלד: אין לנו האפשרות הזאת להילחם בביורוקרטיה.

יוסי פלד: אני עושה הכול בהתנדבות.

יוסי פלד: יש פה ציבור שעובד להצלת נפשות.

יוסי פלד: לא יכול להיות שעוד פעם נחזור לאותה סאגה.

יוסי פלד: לכן, עו"ד חנית, אנחנו בני-אדם, זה לא רובוטים.

יוסי פלד: מי שקובע את החוקים זה אנחנו.

יוסי פלד: יכול להיות אולי שימוש חורג בזה שכן נשמור על האתר הזה.

יוסי פלד: הרי המבנה שאנחנו נמצאים בו הוא מבנה של מג"ב.

דוד אמסלם: יוסי, יש לי הצעה.

דוד אמסלם: הצורך ברור.

דוד אמסלם: חבל לבזבז את הזמן.

דוד אמסלם: אין לנו הרבה זמן.

יוסי פלד: נכון, כל הצדדים מסכימים לכך.

דוד אמסלם: כרגע הם הסכימו לגרייס של שנה וחצי.

דוד אמסלם: זה לדעתי טוב, ואני אגיד לך מה צריך לעשות בשנה וחצי האלה.

יוסי פלד: אני אשמח לשמוע.

דוד אמסלם: בסופו של דבר גם הליך ההפקעה, אני לא יודע אם הוא נעשה כהליך הפקעה לצורכי מתקן מים או הליך הפקעה לצורכי שימוש ציבורי, ואתם נכללים בכך.

דוד אמסלם: אין שום בעיה עם זה, אני לא רואה בזה בעיה, גם אם יעשו שינוי ייעוד לקרקע עצמה.

דוד אמסלם: לכן אתם עומדים בהגדרה, לא צריך להחזיר את הקרקע לבעלים, אתה יכול גם להפקיע קרקע בשביל בית ספר או מוסד כזה.

דוד אמסלם: דבר שני, אני לא מכיר מספיק את חוק המים.

דוד אמסלם: מה שאמרה אורנה, אני פשוט לא בקיא.

דוד אמסלם: אתם צריכים לשבת עם נציבות שירות המים, א', לבדוק מה המצב הסטטוטורי שלכם, של השימושים.

דוד אמסלם: אני גם לא מכיר את החוק הזה.

דוד אמסלם: האם שייך שם לעשות שימוש חורג, כן או לא.

דוד אמסלם: אם לא, אנחנו בבעיה.

דוד אמסלם: צריך באופן מיידי לפנות למינהל ולבקש מהם הקצאת שטח, כדי להעתיק את המקום.

יוסי פלד: מה יהיה עם כ-10 מיליון שהושקעו שם?

דוד אמסלם: עזוב כסף עכשיו.

אורן אסף חזן: אנחנו רוצים למצוא פתרון, עזוב את הפרטים הקטנים.

דוד אמסלם: אני עכשיו מתחיל לבנות לעצמי את הפאזל, לאן מתקדמים, איך מתקדמים בנתיב.

דוד אמסלם: יש מלא בעיות, קודם כול נמצא את הקרקע, אחרי זה נמצא את המקורות.

<ישראל מוסקוביץ: על זה בדיוק דיברנו לפני שעה וחצי.

אורן אסף חזן: אני אתן לך לדבר.

אורן אסף חזן: אל תדאג.

דוד אמסלם: יכול להיות שמתקן המים הזה היה פעם בתוכניות ויכול להיות שהיום הם לא רוצים אותו.

<ישראל מוסקוביץ: אצל מירי כהן לפני שנה וחצי זה מה שסיכמנו.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני חייבת להחליף את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: תודה.

דוד אמסלם: יכול להיות שפעם זה היה נכון והיום לא.

דוד אמסלם: עובדה שהם לא משתמשים בזה הרבה שנים.

דוד אמסלם: יכול להיות שהם יעשו חשיבה חוזרת.

דוד אמסלם: זה לב העניין.

דוד אמסלם: יש לך שנה וחצי לתקוף את הסיפור הזה, לכאן או לכאן, כדי שלא ניפגש פה בעוד שנה וחצי.

אורן אסף חזן: לא למשוך את זה.

אורן אסף חזן: אגב, יש מבחינת

אורן אסף חזן: כם בעיה להגיש בקשה לשימוש חורג?

יוסי פלד: ניסינו, זה בלתי אפשרי, בגלל שהוא מוכר כמפעל מים.

יוסי פלד: הבאנו את הארכיטקטים הכי טובים שמקורות המליצו - - -

אורן אסף חזן: אני רוצה להבין.

אורן אסף חזן: מה זאת אומרת אי-אפשר?

יוסי פלד: - - - מקורות המליצו לנו על הארכיטקט הזה.

<אמנון מיכאל: המינהל.

אורן אסף חזן: אני לא מבין למה אי-אפשר להגיש בקשה לשימוש חורג.

יוסי פלד: הוא מפעל למים.

אורן אסף חזן: זה הרעיון לשימוש חורג.

אורן אסף חזן: יש הגדרה למפעל מים - - -

<אמנון מיכאל: חוק המים משנה את כל התוכנית.

<אמנון מיכאל: בערך - - -

יוסי פלד: זה בדיוק המחיר.

יוסי פלד: צודק.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, תשבו איתם, תשבו עם נציבות שירות המים, שבו עם גיורא.

דוד אמסלם: לדעתי אם תהיו מסוכמים ביניכם על השימוש בקרקע, כבר תוכלו להגיש את התוכנית, ואני מניח שכולם יסכימו ולא תהיה בעיה.

יוסי פלד: אנחנו צריכים סיוע בזה, כי לנו אין כלים.

יוסי פלד: לקחנו ארכיטקטים, לקחנו הכול, לא הצלחנו.

יוסי פלד: כל אחד מנסה לראות מבחינה משפטית איך הוא מוגן ולא מסתבך עם העניין הזה.

יוסי פלד: זה כל-כך פשוט.

יוסי פלד: אני מאוד אשמח שהסיכום יהיה פה כרגע שהמטרה היא לסייע למצוא פתרון לדבר הזה, ולא לחזור לאותה שוקת שבורה שאנחנו נמצאים בה כרגע, והיינו בסרט הזה לפני שנה וחצי, חיפשנו אתר חלופי, אנחנו מחפשים.

יוסי פלד: תאמין לי, היינו אצל מירי כהן מהאוצר, ישבנו שם, הסיכום היה שאנחנו מוצאים מקום חלופי.

יוסי פלד: ניסינו להסדיר את העניין הזה.

יוסי פלד: במקום החלופי בעייתי לקבל קרקע.

יוסי פלד: באים ואומרים: מדינת ישראל חייבת את זה כי יש התרעות שהולכים להרעיל את המים של המדינה?

יוסי פלד: לשם כך הוקם ב-1962 המתקן הזה כי היו ידיעות מודיעיניות.

יוסי פלד: קיבלנו מקום עזוב, באתי לשם ונחרדתי ממה שראיתי.

יוסי פלד: באנו ושיקמנו אותו.

יוסי פלד: אנחנו בני אדם בסך-הכול, ניתן לחשוב בחשיבה יצירתית, כמו מה שחבר הכנסת אורן חזן מציע, שאנחנו שומרים עליו.

יוסי פלד: זה עניין בפרוטוקול.

יוסי פלד: הרי כל הצדדים מעוניינים שנישאר.

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין למה זה לא אפשרי.

אורן אסף חזן: אם הם קמים והולכים, הקרקע עדיין מיועדת למקורות ומישהו צריך לשמור עליה.

אורן אסף חזן: ישימו גדר.

אורן אסף חזן: מישהו צריך להיות שם.

אורן אסף חזן: תבוא חברת מקורות, ובדיוק כמו שלאגם עצמו יש סיור של ג'יפים פעם בשעה, משלמים לחברת שמירה שתשמור על האגם עצמו.

אורן אסף חזן: תצטרכו לשים מישהו באתר לשמור עליו, לא תפקירו את האתר.

<חנית לוגסי: אורן, יש עם זה שתי בעיות, האחת, בדיעבד זה אחרת.

<חנית לוגסי: זה לא שהיום אנחנו ב-2009, אנחנו עושים את זה, ואז זה בסדר.

<חנית לוגסי: והבעיה השנייה היא שהעמותה משתתפת במכרזים, זו עמותה שזאת המטרה שלה, היא לא תוכל להציג מטרה אחרת ולהשתמש במכרזים אם היא תעשה את זה.

<חנית לוגסי: זה לא פתרון.

דוד אמסלם: משתמשת באיזה מכרזים?

אורן אסף חזן: במשרדים של משרד הרווחה?

<חנית לוגסי: כן.

אורן אסף חזן: איפה הסתירה?

יוסי פלד: את מחפשת את הניואנסים האלה אם זה ככה או ככה?

יוסי פלד: כשבאנו לשם, פרסו לפנינו שטיח אדום.

דוד אמסלם: יוסי, תקשיב לי.

דוד אמסלם: יש לי קרחת מהדברים האלה...

יוסי פלד: לי יש יותר גדולה.

יוסי פלד: ..

דוד אמסלם: תקשיב לי, עסקתי בזה הרבה שנים.

דוד אמסלם: אני מציע שתתניעו פגישה.

דוד אמסלם: אני מניח שיש פה מוטיבציות לעזור, אחרת, סמוך עליי, הייתי שומע מנגינות אחרות.

דוד אמסלם: אני מניח שגם רשות המים רוצים לעזור.

יוסי פלד: אין לנו מילה רעה נגד מקורות.

דוד אמסלם: יוסי, גם הם לא יודעים את הנתיב.

דוד אמסלם: לכן אני מציע שתשבו אתם, תגיעו איתם להבנה עקרונית.

דוד אמסלם: יוסי, אתה תקבע עם אריאל, או עם מי שאצלם מקבל את ההחלטה - -

<אריאל מזוז: אני אביא את הבן אדם.

אורן אסף חזן: - - כנ"ל אצל גיורא.

<ישראל מוסקוביץ: אנחנו מקורות.

<חנית לוגסי: נדאג שיגיע הגורם.

דוד אמסלם: שבו עם מנכ"ל מקורות או עם מישהו מטעמם או עם מי שאחראי על הנכסים שם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם יכולים להיפגש איתם במקום, שיראו, יתרשמו בעין.

יוסי פלד: הם מכירים.

אורן אסף חזן: אם התשובה תהיה חיובית - - -

דוד אמסלם: אם ייתנו לכם, אין בעיה ומינהל התכנון גם יסכים, אז אתם מתחילים בנתיב.

דוד אמסלם: התחלנו במשהו.

דוד אמסלם: גם אם לא נספיק, אם בתוך שנה נהיה בתהליכים, כולם יגידו שאנחנו בתהליך.

דוד אמסלם: אם לא, אנחנו צריכים לפנות לאפיק אחר.

דוד אמסלם: זה שנגיד להם שזה חשוב, זה כבר פחות חשוב.

דוד אמסלם: האפיק האחר יהיה לייצר מקום חלופי, כי זה לא ילך.

אורן אסף חזן: לא תהיה ברירה, יהיו חייבים לייצר לכם, לא אתם תתרוצצו לחפש.

אורן אסף חזן: המדינה תצטרך למצוא לכם מקום חלופי.

אורן אסף חזן: אני רוצה לתת לך לדבר.

<רוני ברגיל: אני רכז קליטה וקבלה בעמותת הדרך.

<רוני ברגיל: אני שומע שיש פה הירתמות באמת ורצון טוב של כל האנשים לעזור למכורים, אבל אני רוצה להביא עוד נקודה אחת שהיא מאוד מאוד חשובה, שהיא מיוחדת רק לי.

<רוני ברגיל: אני עבדתי באתר מקורות בשנת 1995, כשהוא היה מיועד למרכז גמילה, שהיה תחת שם אחר, שהוא לא קשור לדרך.

<רוני ברגיל: זאת אומרת, 25 שנה האתר הזה משמש בדיוק לאותה מטרה, זה לא התחיל ב-2009.

<רוני ברגיל: בשנת 1995 היתה שם עמותה שנקראה "משמר לחיים", עבדתי שם, ואפשר לבדוק את זה.

<רוני ברגיל: אני אומר את זה חד-משמעית, המקום הזה לא היה נראה טוב כמו שהוא נראה עכשיו, לא אז, לא בין לבין.

<רוני ברגיל: קודם כול זה 25 שנה, חבר'ה.

<רוני ברגיל: תחשבו שנייה אחת, תלכו אחרונה.

<רוני ברגיל: 25 שנה היינו צעירים ויפים כולם.

דוד אמסלם: אתה דרך אגב עד היום יפה.

<רוני ברגיל: יפה.

אורן אסף חזן: אני אף פעם לא הייתי יפה.

<רוני ברגיל: אבל אבא שלך היה יפה.

<רוני ברגיל: את אבא שלך אני מכיר טוב, כי הייתי תושב אריאל כמה שנים טובות, הרבה שנים.

<רוני ברגיל: אני אומר עוד פעם, 25 שנה הסיפור הזה, 25 שנה המקום הזה משרת מטרות אחרות ולא את המטרה שכביכול לשמו הוא נועד.

<רוני ברגיל: אני לא מבין, פתאום אחרי 25 שנה בוער לכולם הסיפור הזה?

<רוני ברגיל: עכשיו דווקא, אחרי שהמקום הזה נראה כמו שהוא נראה והמטרות שלו בדיוק הגיעו לשיא?

<רוני ברגיל: אם אתה שואל אותי, אז חבל.

<רוני ברגיל: זה ממש חבל.

<רוני ברגיל: אני 21 שנה עובד בתחום, אני 21 שנה בעמותה הזאת, אנחנו מתגלגלים ממקום למקום, מגשר הזיו גירשו אותנו, מנס עמים גירשו אותנו, הוציאו אותנו משם, כי הנוף שלנו לא יפה, לא נראה טוב ולא רוצים אותנו ליד אנשים.

<רוני ברגיל: עכשיו הגענו לשם.

<רוני ברגיל: אני לוחם, כמוכם בדיוק, חבר הכנסת חזן, חבר הכנסת אמסלם, אנחנו אנשים שנלחמים יומיום בשביל להציל חיים.

<רוני ברגיל: יומיום אנחנו נלחמים.

<רוני ברגיל: אמרתי לאמנון לפני שבוע שעד הפנסיה כנראה זה מה שאני אעשה, כי זה הייעוד שלי.

<רוני ברגיל: המקום הזה הוא המקום.

<רוני ברגיל: אין מקום אחר.

<רוני ברגיל: אין מקום אחר, אני אומר לכם את זה עם יד על הלב.

<אירית דויד: אני מדריכה שם כבר כמה שנים, ואני חושבת שאנחנו ממש נכס למקום שם.

אורן אסף חזן: מה את עושה, אירית?

<אירית דויד: אני מדריכה.

<אירית דויד: אני יכולה לשוב ולשכנע למה כן צריך את המקום הזה, כמה אנחנו עושים ועושים ועושים.

<אירית דויד: אנחנו עובדים עם אנשים ממש ממש לא קלים.

<אירית דויד: אם הם יוצאים החוצה, אוי ואבוי לחברה, ואנחנו צריכים להתמודד אתם.

<אירית דויד: עכשיו אני מדברת רק על המקום, לא על מה שאנחנו עושים, כי מה שאנחנו עושים, אנחנו באמת מצילים חיים ואנחנו לא צריכים לשכנע להסביר לכם כמה.

<אירית דויד: רואים את זה.

<אירית דויד: אני עובדת גם בלילות.

<אירית דויד: אני חושבת שאנחנו ממש נכס למקום כי אנחנו שומרים על המקום.

<אירית דויד: אנחנו צמודים לגדר של מקורות.

<אירית דויד: אם יש שם רעשים או קורה משהו, אנחנו צמודים לשומרים שם, אנחנו מתריעים, אנחנו בקשר איתם.

<אמנון מיכאל: יש הרבה שב"חים לידינו.

<אירית דויד: אתם לא יודעים מי מסתובב סביבנו, ואני כמדריכה לפעמים לא ישנה בלילות, כי יש רעש בגדר.

<אירית דויד: אני בודקת מה קורה, אני בקשר איתם.

<אירית דויד: 25 שנה.

<אירית דויד: אפשר להיות גם 50 שנה שם, לא יקרה שום דבר.

<אירית דויד: זה בסך-הכול מקום שמציל חיים, פורח, יפה, מהמם, מקום שהיה מוזנח, היו שם אנשים, אני לא רוצה להגיד לכם מי היה שם.

<אירית דויד: אנשים היו מגיעים עם בקבוקים, עם סמים.

<אירית דויד: עד שהתחלנו להקים את המקום ולשים גדרות, היו באים מסביב כל השכנים שלנו, היו מעשנים שם, אלכוהול ובלגן אחד שלם.

<אירית דויד: אנחנו ממש שמרנו על המקום.

<אירית דויד: לא הייתי ישנה לילות כדי לשמור על המקום הזה, לילות לא הייתי ישנה כדי שחס וחלילה לא יגיעו לשם, לגדר של מקורות.

<אירית דויד: אני באמת לא יודעת על מה הדיון.

<אירית דויד: מגיע לנו להיות שם, אנחנו צריכים להיות שם במקום הזה.

<אירית דויד: אני מבינה את כל המסביב.

<אירית דויד: אם רוני אומר 25 שנה, אני חושבת שאפשר להיות עוד 50 שנה.

<אירית דויד: אני ממש חושבת ככה.

<אירית דויד: אני בטוחה, ואנחנו צריכים להיות שם.

<אירית דויד: ממש צריכים להיות שם.

<רפי אלבז: עליי אתם נלחמים פה.

<רפי אלבז: אני רואה את המלחמה שיש פה.

<רפי אלבז: בשעה האחרונה אני מרגיש שיש לי יותר אמון במוסדות הממשלה בכלל, בכל מה שקורה, כי אני רואה כמה נלחמים פה, כל אחד מהמקום האישי שלו, כדי לעזור לאנשים שבאמת יצאו מהחברה הזאת.

<רפי אלבז: חלקם אולי עוד נשארו בחיים, אבל הם חיים מתים.

<רפי אלבז: אני בוגר המקום, סיימתי טיפול בשנת 2004 במקום הזה, בבית הקודם סילקו אותנו ממנו, בגלל שלא התאמנו לנוף.

<רפי אלבז: עברנו שם שבעה מדורי גיהינום עד שמצאנו מקום שהשקענו עליו דם ויזע כדי להיכנס, מפני שהמקום היה נטוש, ולא היה לו לא שימוש ולא ייעוד.

<רפי אלבז: הגענו לשם, מאז אני עובד שם.

<רפי אלבז: היום אני מפרנס את המשפחה שלי, אנחנו זוג וחמישה ילדים.

<רפי אלבז: הילדים שלי לוחמים בצה"ל.

<רפי אלבז: אני אישית משלם מסים למדינה, מחזיר בחזרה את כל מה שלקחתי מהמדינה הזאת.

<רפי אלבז: אני מתפקד בצורה הכי טובה שיכולה להיות.

<רפי אלבז: אני מייצג את המעגל הגדול שראיתם, של בוגרי הדרך, אנשים שסיימו טיפול בהצלחה וחזרו לחברה.

<רפי אלבז: זה לפעמים מאוד סקסי לראות את זה בתוכניות טלוויזיה, איזה סיפור סוחט דמעות, אבל זה אמיתי.

<רפי אלבז: יש עשרות אלפי אנשים במדינה הזאת שסובלים סבל בלתי נסבל ועוד עשרות אלפי אנשים אחרים שניצלים בזכות המקומות האלה.

<רפי אלבז: אני אסיר תודה לאלוהים שהתמכרתי במדינת ישראל, כי הטיפול במדינת ישראל הוא טיפול משמעותי, טיפול מושקע, טיפול עם אהבה, טיפול עם יסודות.

<רפי אלבז: זה מה שקיבלתי בעמותת הדרך.

<רפי אלבז: היום אני מתפרנס שם.

<רפי אלבז: כשאני אפסיד את המקום, אני אפסיד את שתי האפשרויות, גם את הבית שגדלתי וגם את מקור הפרנסה שלי.

<רפי אלבז: אני ועוד חמישה מדריכים בוגרי המקום.

<רפי אלבז: הייתי מטופל של רוני.

<רפי אלבז: רוני היה מדריך שלי לפני 15 שנה, היום אני קולגה שלו.

<רפי אלבז: אין לי מילים אחרות להגיד, עם כל הכבוד, ככה אני רואה את זה, אנחנו לומדים דרך חיים רוחנית.

<רפי אלבז: מקורות זה מקום שמעניק חיים למדינה הזאת ממקום של מים.

<רפי אלבז: המקום הזה היום מעניק חיים, מקום שמחייה אנשים שמתו, באו גוססים וחזרו לחיים, ומשקיעים את הכול כדי לתרום לחברה ולחזור שוב למקום אחר.

<רפי אלבז: אני נהנה לראות את מה שקורה פה.

<רפי אלבז: אני מרגיש שה"למה" לא חשוב.

<רפי אלבז: אני מרגיש שהבעיה היא באיך.

<רפי אלבז: אם הבעיה היא באיך, אפשר לפתור את זה.

<רפי אלבז: זה פתיר, ואני שומע את כולכם אומרים את זה.

<רפי אלבז: בבקשה שזה לא ישקע.

<רפי אלבז: שלא נצא מפה עכשיו, כשיש פה מעמד ממש רציני וכולם מגויסים, נצא החוצה וזה ישקע.

<רפי אלבז: באתי ממקום של מלחמות בחיים שלי.

<רפי אלבז: אני לא יודע מי האויב, אני לא מרגיש שיש פה אויבים בשולחן.

אורן אסף חזן: אין פה.

<רפי אלבז: אין.

<רפי אלבז: כולם למען המקום הזה.

<רפי אלבז: בואו נעשה את זה, אבל נצא עם משהו פרקטי.

<רפי אלבז: נצא עם משהו בטוח, מה שכולם כאן מציעים, עם מתווה בטוח.

<רפי אלבז: באתי ממשמרת, הלילה ישנתי בקהילת הדרך.

<רפי אלבז: ישנתי שם, יצאתי בשש וחצי בבוקר לכאן, בהסעה ביחד עם העובדים.

<רפי אלבז: יש שם כרגע 60 מטופלים ועוד 25 באשפוזית.

<רפי אלבז: ברגע שאנחנו סוגרים את השערים האלה, אנחנו אנשי מקצוע, נתמודד, נמשיך להתפרנס, אבל לאנשים האלה לא יהיו עוד 65 מיטות, כי המדינה תבלע אותן.

<רפי אלבז: מי שמכיר מה קורה עם מיטות רווחה, יודע שמכל קהילה שנסגרת, המדינה לצערנו, בלי כוונה, בולעת את המיטות האלה, הם לא מתפרסים חזרה למקומות אחרים.

<רפי אלבז: היינו 85 מטופלים עד לפני שנתיים-שלוש, המכרזים ירדו ל-50.

<רפי אלבז: זאת אומרת, פחות 35 אנשים מקבלים הזדמנות לשהות במקומות כאלה ולשמור על עצמם.

<רפי אלבז: אני לא הצלחתי להיגמל ברחוב.

<רפי אלבז: יש טיפול קהילתי, יחידות עירוניות.

<רפי אלבז: תודה לאל, יש טיפולים.

<רפי אלבז: אבל לא הצלחתי להיגמל בטיפול כשאני נשאר בעיר שלי.

<רפי אלבז: אם לא הייתי סגור בתנאי פנימייה במשך שבעה חודשים, לא הייתי מצליח להיגמל.

<רפי אלבז: והמקום הזה כרגע מאפשר את הדבר הזה.

<רפי אלבז: האנשים שכרגע סובלים בחוץ, הם עוד לא יודעים שהם סובלים, כשהם ירצו לקום ולמצוא דרך חדשה, הם ימצאו אותנו, ואנחנו נהיה שם בשבילם.

אורן אסף חזן: יישר כוח, רפי.

דוד אמסלם: רפי, ריגשת אותי.

דוד אמסלם: אני ממש עומד לבכות.

<רפי אלבז: אתם ריגשתם אותי.

<רפי אלבז: הרגשתי שאתם נלחמים עליי.

<רפי אלבז: אני לא אגיד שבא לי לבכות, כי באמת בא לי לבכות, עולה לי גולה.

<רפי אלבז: לפעמים אנשים לא יודעים מה זה ממשלה, כנסת, משרדי ממשלה, אני מכיר רק הפוך.

<רפי אלבז: אני רואה מה קורה פה מהתחלת הדיון, אני מתרגש לראות את זה.

<רפי אלבז: אני שמח בשם אלפים של - - -

אורן אסף חזן: כולם פה ביחד ימצאו את הפתרון.

<רפי אלבז: - - - אלפים של מכורים שחיים במדינה הזאת, ולא יודעים, לא יודעים מה קורה כאן, שזה לטובתם.

<רפי אלבז: יש לי אסירות תודה, באמת, על מה שאתם עושים.

אורן אסף חזן: יישר כוח.

<פאדי סאמר: אני רכז תוכנית "כיוונים".

<פאדי סאמר: זו תוכנית ארצית למכורים עברייני מין.

<פאדי סאמר: אני רוצה לספר לכם סוד שכאשר פתחנו את התוכנית כמעט לפני שנה חיפשנו מודל הפעלה בעולם שדומה למה שאנחנו רוצים, ולא מצאנו שום מודל.

<פאדי סאמר: אנחנו מודל ייחודי שמטפל בעברייני מין שנמצאים בקהילה, וההשפעה שלנו היא מאוד גדולה, מאוד עוצמתית.

<פאדי סאמר: רק אתמול בלילה התקשרו אליי מיחידת צור לבדוק מצבי סיכון וגורמי סיכון.

<פאדי סאמר: אני גם מעריך מסוכנות מינית, לכן אני יודע כמה השפעה יש לנו בטיפול על עברייני מין שמשתחררים בקהילה, יוצאים לעבודה, חוזרים, אנשים שפגעו בילדים, אנשים שהיו מעורבים בעבירות מיניות חמורות מאוד.

<פאדי סאמר: אנחנו מודל ייחודי.

<פאדי סאמר: אנחנו המודל היחיד בארץ שמפעיל תוכנית כזאת בקהילה.

<פאדי סאמר: אנחנו מודל ייחודי בעולם.

<פאדי סאמר: הייתי שנים בשב"ס, במחלקה לעבירות מין, ואני אומר לכם מניסיון של שבע שנים במחלקה, שהעבודה שלנו בעמותת הדרך בקהילה בתחום עבירות המין היא ייחודית ויותר מורכבת מאשר אסירים שעשו עבירות מין ומטופלים בבית הסוהר, כי בבית הסוהר גורמי הסיכון הם בתנאי מעבדה, הם בשליטה כל הזמן, כי יש לך סוהר באגף, יש לך קצין מודיעין, קצין ביטחון.

<פאדי סאמר: כשאנחנו בקהילה מטפלים באדם שעשה עבירת מין, אנחנו ממפים את כל מצבי הסיכון ומנהלים את מצבי הסיכון, כל הזמן עם אצבע על הדופק וככה אנחנו גם מקבלים הערכה גם משב"ס וגם מגורמי טיפול אחרים מקבילים.

<פאדי סאמר: אני רוצה לתת לכם את נקודת הראות הזאת, ההסתכלות הזאת, כי היא מאוד משמעותית.

<פאדי סאמר: יש לה משמעות מיוחדת וסגולית, בגלל שאנחנו תוכנית יחידה בארץ.

<פאדי סאמר: אם אנחנו סוגרים את התוכנית, עברייני המין האלה מעבר ליחידת צור שמפקחת במעקב, לא יהיה להם טיפול כזה נגד התמכרות בעבירות מין.

<הגר מנטל כהנא: אני מנהלת טיפול של תוכנית נשים של הדרך בחיפה.

<הגר מנטל כהנא: אני אגיד משהו קודם כול שקשור להימורים, שבמקרה ראיתי אתמול בחדשות.

<הגר מנטל כהנא: אני לא זוכרת באיזה ועדה, לדעתי זה כן משהו שיצא מפה, מהכנסת, משהו שקשור להימורים, ואחת המסקנות היתה שם לפתוח עוד מרכזי טיפול להימורים.

<הגר מנטל כהנא: זה קצת אבסורד שאנחנו דנים פה אולי לסגור מקום שמטפל היום, אולי היחיד בארץ, בהקשר של קהילות טיפוליות, שקולט מהמרים לטיפול, ויש לא מעט הצלחות, כשאחת המסקנות אתמול היתה לפתוח עוד מרכזים כאלה.

<הגר מנטל כהנא: בהקשר של הנשים, אני מרגישה שיש לי זכות להיות פסיק בדרך של הנשים שמגיעות אלינו.

<הגר מנטל כהנא: אני לא צריכה לספר ולהגיד מאיפה הנשים האלה מגיעות ובאיזה מצב הן מגיעות אלינו.

<הגר מנטל כהנא: אני חושבת שהמקום שלנו באמת עושה את הבלתי אפשרי לאפשרי.

<הגר מנטל כהנא: נשים שמגיעות מתופת, מצליחות לחזור לחיים, מצליחות לנהל חיים בסופו של דבר.

<הגר מנטל כהנא: רוב הנשים שמגיעות אלינו הן אימהות לילדים, בדרך כלל מאוד צעירים.

<הגר מנטל כהנא: זה שבכלל יש איזה סיכוי, וזה קורה, שהן יחזרו להיות אימהות מתפקדות ואימהות משמעותיות זה אחד הנסים שאנחנו רואות ורואים מול העיניים שלנו, גם בהקשר של הגברים.

<הגר מנטל כהנא: זה באמת לקום כל יום בבוקר ולא להגיע סתם למקום עבודה, אלא באמת להגיע ליום שבו אני יכולה לעשות משהו בשביל אחרת.

<הגר מנטל כהנא: שואלים אותנו הרבה פעמים על אחוזי הצלחה.

<הגר מנטל כהנא: לפחות בהקשר של הנשים, מבחינתי ההצלחה זה יום ביומו, כל יום שהאישה לא בחוץ, לא נפגעת ולא חוזרת למעגל של הזנות ולמעגל של הסמים – מבחינתי זאת הצלחה.

<הגר מנטל כהנא: הייתי מאוד שמחה להסתכל גם מהמקום הזה.

<הגר מנטל כהנא: אני שותפה לאווירה של ביחד, בואו נעשה את זה ביחד.

<הגר מנטל כהנא: זה מתחבר ליחד, רק ביחד זה עובד.

<גלית פטשניק: עברייני מין, אין לאיפה להעביר אותם.

<גלית פטשניק: המיקום היחיד שאפשר לטפל בעברייני מין זה רק בניתוק הזה.

<גלית פטשניק: אין עירייה שתסכים לקלוט אותם, לקבל אותנו, להגיד: בואו תהיו אצלנו, בואו תטפלו בעברייני מין.

<גלית פטשניק: הרי זה לא יקרה.

<גלית פטשניק: זה לא יכול להיות.

<גלית פטשניק: ההתמודדות שלנו פה היא עם אנשים כל-כך מורכבים.

<גלית פטשניק: כשיצא מכרז לעברייני מין, אף אחד לא הסכים לקבל את זה, רק אנחנו לקחנו את האתגר הזה, והיום אנחנו מומחים, אנחנו ממש מומחים בתחום הזה.

<גלית פטשניק: אנחנו מתמודדים עם דברים כל-כך קשים.

<גלית פטשניק: יש לנו אנשים שמרוב שהם עברו דברים קשים הם מרטיבים בלילות, הם צועקים מתוך שינה.

<גלית פטשניק: הניתוק הזה שיש לנו, היכולת לעצור שנייה, את כל החיים, רק לראות נוף מסביבנו, שנייה להיות אחד עם השני, ליצור אחווה, ליצור חברותא, ולגדול בתוך הטיפול הזה, זה יכול לקרות רק במקום כזה.

<גלית פטשניק: זה בלתי אפשרי לעשות את זה במקום אחר.

<גלית פטשניק: גם אם נרצה, אי-אפשר.

אורן אסף חזן: הנוף הוא חלק בלתי נפרד מהטיפול.

יוסי פלד: יש לנו את המשוקמים שמגיעים להוסטל.

יוסי פלד: עיריית כרמיאל תבעה אותנו שלוש פעמים בבתי משפט.

יוסי פלד: על מה?

יוסי פלד: על זה שאנשים ששיקמנו אותם תשעה חודשים אצלנו בקהילה, הופכים להיות אנשים נורמטיביים לחלוטין, כפי שרפי דיבר ומאוד ריגש, ויצאו לכרמיאל.

יוסי פלד: יש לנו שם הוסטל, בא עדי אלדר, תבע אותנו שלוש פעמים בבתי משפט, למרות שהוא הפסיד, כי הצדק דיבר בעד עצמו.

יוסי פלד: האנשים האלה תורמים לחברה ועוזרים.

יוסי פלד: אני אומר עוד פעם, אני מתרשם שאנחנו רק צריכים למצוא את המכנה המשותף איך פותרים את הבעיה, כי כולם פה רוצים לפתור אותה, אין פה מתנגד אחד.

יוסי פלד: אל תחזירו אותנו שנה וחצי לפני, כי היינו בסרט הזה של אישור חורג, אני כבר מותש מהאישורים האלה, אין כבר את הכוח הזה לרוץ.

יוסי פלד: הרעיון הוא איך נשארים ואיך משנים דבר שמבחינת הביורוקרטיה זה כמה שורות מבחינה משפטית לשנות.

יוסי פלד: זאת הבעיה.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אני מתחבר לכל מה שאתם אומרים.

דוד אמסלם: רפי, חנקת אותי.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם הנתיב הוא שתעשו פגישת עבודה שיהיו שם גם מקורות, גם רמ"י ומינהל התכנון אם ירצה – הוא אומר שהוא לא צד בעניין, אז הוא לא צד בעניין – כדי לסגור את הנתיב.

דוד אמסלם: אם זה לא מתקדם, תתקשרו אלינו בעוד מספר חודשים.

דוד אמסלם: קחו חודשיים-שלושה.

דוד אמסלם: אם זה לא מתקדם, אתם רואים שאין פגישה, דברו עם אורן חזן, הוא ידבר איתי, ביחד נראה איך אנחנו יכולים לסייע.

אורן אסף חזן: קודם כול, אני רוצה ברשותכם להגיד תודה רבה לחבר הכנסת אמסלם על זה שהוא כינס את הדיון הזה.

דוד אמסלם: זה הוא.

דוד אמסלם: בלי צניעות, הבן אדם הזה ישב לי כאן כמו קונגו, לא ידעתי על מה מדובר.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לכולכם תודה שלקחתם חלק.

אורן אסף חזן: אני אומר שיהיה ברור בפרוטוקול שסיכמנו שאתם תפעלו לתת להם את ההארכה הנוספת הזאת של עוד שנה ממאי הקרוב, כדי שלא נהיה תחת לחץ.

דוד אמסלם: זה סוכם.

<חנית לוגסי: עם הכוכבית של האישור.

אורן אסף חזן: אני סומך עלייך שהכוכבית היא לצורך המלצה בלבד.

אורן אסף חזן: במקביל, כמו שסיכמתם, אתם מקסימום - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: רבותיי, תנו לי רגע לסכם.

אורן אסף חזן: אתם שומעים את הקול שלי, וזה לא כי אני צרוד או משהו.

אורן אסף חזן: אני חייב לשתף אתכם בגילוי נאות, פגשתי בחיי לא מעט אנשים שהיו במקומות הרבה יותר נוראים ממה שאפשר בכלל לדמיין, שנפלו לסמים, שנפלו להימורים קשים, כשמשפחות שלמות חרבו, אנשים שעד היום אני פוגש.

אורן אסף חזן: אתה מספר שגרת באריאל, אולי את חלקם אתה מכיר אישית, אתה רואה אותם הולכים ברחוב, אתה מסתכל מהצד, ומה שמפריע זה לא מה שהם מתמודדים, מה שמפריע זה לראות את כל מי שמסביב עובר את הכביש כי לא נעים לו להסתכל להם בעיניים.

אורן אסף חזן: מה שאתם עושים זה באמת הצלת נפשות.

אורן אסף חזן: לא סתם פתחתי קודם באמירה שכל המציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם ומלואו.

אורן אסף חזן: אתם נוגעים בחרא, סליחה על הביטוי, במה שכולנו כל-כך מפחדים להסתכל עליו, להתקרב אליו, ולכן זו החובה שלנו למצוא פתרון לדבר הזה, בטח ובטח כשאנחנו יודעים שהחרב שמאיימת לסגור את עמותת הדרך תחזיר את אותם חולים, פשוט חולים, לחברה, בלי כלים להתמודד.

אורן אסף חזן: דבר שיפגע לא רק בהם, יפגע בנו.

אורן אסף חזן: המחויבות שלנו לעזור להם, כדי שהם יוכלו להציל את האנשים האלה.

אורן אסף חזן: אין הרבה אנשים שמוכנים להתעסק בדבר הזה.

אורן אסף חזן: אין הרבה אנשים שמוכנים לקחת את עצמם ולהסתכל לדבר הזה בעיניים.

אורן אסף חזן: לכולנו הכי נוח לשבת בסלון הבית, לראות טלוויזיה, לשמוע על מקרים כאלה בטלוויזיה פעם בכך וכך, להזיל דמעה, ובזה זה מסתכם.

אורן אסף חזן: לכן גם לכם, עמותת הדרך, אני רוצה להגיד תודה.

אורן אסף חזן: אני מתחייב לכם שכשם שליווינו אתכם עד עכשיו וגם הבאנו אתכם לכאן, אנחנו בעזרת השם, בלי נדר, גם נלווה אתכם ביחד, כל הגורמים הרלוונטיים, כדי שנמצא פתרון לסוגיה הקשה הזאת.

אורן אסף חזן: אני מבקש איך שאתם יוצאים מפה שכבר תתאמו מועד לפגישה.

אורן אסף חזן: כל אחד שיביא לשולחן את המחויבות שלו ואת היכולות שלו, כדי שעמותת הדרך תישאר במקומה, או לחילופין, במקרה הגרוע אנחנו נמצא לה מקום אלטרנטיבי שהם יוכלו להמשיך בדרך.

אורן אסף חזן: תודה רבה לכולם.

אורן אסף חזן: הישיבה נעולה.