ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 653, 2018-01-08 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: היום יום שני, פעם אחת כי טוב, נשתדל לעשות אותו גם היום שיהיה פעמיים כי טוב.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, רשם, דובר, דוברים, אורחים נכבדים, אדוני ראש עיריית ראש העין, מנכ"ל חברת החשמל, כמדי יום אנחנו פותחים את היום בשיר.

איתן כבל: וברשות

איתן כבל: כם, היום זה יום מיוחד, זה יום השפה העברית, אני רוצה ברשותכם להקריא בקצרה, או אפילו אם גם זה יהיה קצת ארוך זו בעיה שלכם.

איתן כבל: יום שני, כ"א בשבט, 8 בינואר זהו יום הולדתו של אליעזר בן יהודה מחיה השפה העברית, וממשלת ישראל הכריזה על יום זה כיום השפה העברית, וגם אנחנו פה רוצים לציין זאת.

איתן כבל: בן יהודה היה פלא גדול.

איתן כבל: בזמן בו העברית הייתה קיימת רק בבתי הכנסת בקריאה בתורה ובתורה הוא העז והוציא אותה לרחוב, לעם.

איתן כבל: הוא ערך שני עיתונים בעברית: מבשרת ציון והצבי, הוציא מילון של 17 כרכים.

איתן כבל: אנשים היום לא מבינים איזה אוצר גדול זה המילון שלו.

איתן כבל: זה כתב, דרך אגב, עליו אבשלום קור.

איתן כבל: הוא נולד בשנת 1858 בווילנה, ובשנת 1881 עלה לארץ ישראל יחד עם אשתו דבורה, והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.

איתן כבל: חייו הפרטיים של אליעזר בן יהודה לא היו קלים, אשתו הראשונה דבורה נפטרה כשהיא בת 36 ממחלת השחפת.

איתן כבל: הוא נשאר עם חמישה ילדים, שלושה מהם נפטרו תוך עשרה ימים מאסטמה.

איתן כבל: קראו לזה אז חנקת.

איתן כבל: הוא בעצמו גם היה חולה עם שניים מהיתומים.

איתן כבל: ואז האחות הצעירה של דבורה, חמדה, עלתה ארצה, נישאה לו, גידלה את ילדי אחותה, ילדה עוד שישה ילדים.

איתן כבל: ובכל הזמן הזה – עיתונים, מילון.

איתן כבל: אין אנשים כאלה.

איתן כבל: את הדברים האלה, דרך אגב, לקחנו מתוך הדברים, כפי שאמרתי, שכתב אבשלום קור, שזה באמת יפה מה שהוא כתב.

איתן כבל: את השיר "תרגילים בעברית שימושית" נקדיש ליום השפה העברית.

איתן כבל: את השיר כתב דן פגיס, שהיה משורר ומתרגם עברית, חוקר שירת ימי הביניים של יהדות ספרד.

איתן כבל: הוא נולד בשנת 1926 ברומניה.

איתן כבל: בשנת 1973 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

איתן כבל: הוא נפטר בשנת 1986 והשאיר אחריו אישה ושני ילדים.

איתן כבל: "תרגילים בעברית שימושית" – דן פגיס.

איתן כבל: "השלום לך?

איתן כבל: הרצחת וגם ירשת?

איתן כבל: " שלום, שלום.

איתן כבל: בעברית יש עבר ועתיד, אבל אין הווה, רק בינוני.

איתן כבל: עכשיו נעבור למשפט.

איתן כבל: ארץ אוכלת יושביה.

איתן כבל: אוהביה אוכלים את אוהביה.

איתן כבל: הפוך את הכול לעתיד.

איתן כבל: ארצות זבות חלב ודבש.

איתן כבל: זה חיווי.

איתן כבל: אם תראה אותם, מסור להם ד"ש.

איתן כבל: זה צווי.

ועכשיו משפט שאלה: אוי לי אם אומר, אוי לי אם לא אומר.

ועכשיו משפט שאלה: אמור מה כאן משפט עיקרי ומה טפל של תנאי.

ועכשיו משפט שאלה: חיבור קצר.

ועכשיו משפט שאלה: יצאנו לטייל בסביבה.

ועכשיו משפט שאלה: בית העלמין בצד שמאל.

ועכשיו משפט שאלה: בית העלמין בצד ימין.

ועכשיו משפט שאלה: איפה תעינו?

ועכשיו משפט שאלה: תודה רבה.

ועכשיו משפט שאלה: שיחון.

ועכשיו משפט שאלה: של מי אתה, ילד? של אבא.

ועכשיו משפט שאלה: הזר השני משמאל.

ועכשיו משפט שאלה: ברכות ודברי נימוסין.

ועכשיו משפט שאלה: בוקר טוב, ערב טוב, שנה טובה, מזל טוב, בקרוב אצלכם.

ועכשיו משפט שאלה: לעולם לא מאוחר .

ועכשיו משפט שאלה: סליחה, האם זה המקום?

ועכשיו משפט שאלה: תבוא מחר.

אל תאמר: הרי כבר שילמת.

אמר: מלים נרדפות.

אמר: בושת, בושה וחרפה, בזיון, כלימה, קלון, קיקלון, קלס, קלסה, דיראון, שמצה, נאצה, דופי, אוי לאוזניים שכך שומעות, גנות, גנאי, גינוי, ניבול, נבלות, זולות, התבזות, זלזול, זילותא, ושתתבייש לך.

אמר: עטר לשונך בניבים.

אמר: אל תהי מתוק פן יבלעוך.

אמר: אין הבשר מבאיש אלא מתוכו.

אמר: הווי ראש לשועלים, ולא זנב לאריות, הכול הולך אחר הראש, כאן קבור הכלב.

אמר: הגעת, דע מה שתדרוש.

אמר: האם נאה דרשת?

אמר: השלום לך?

אמר: הרצחת וגם ירשת?

אמר: ועכשיו עוד תרגיל קטן לסיום.

אמר: שתי מלים בו.

אמר: הבחן יפה

שתי המלים: שלום, שלום.

שתי המלים: זהו.

<שלום בן משה: לא נוהגים למחוא כפיים - - -

איתן כבל: לא לא, זה הרגל פה בוועדה שכך פותחים את היום.

איתן כבל: בוקר טוב, חוי.

איתן כבל: בוקר טוב, ראיתי אותך רק עכשיו.

איתן כבל: נו, לפחות נכניס אותך לפרוטוקול.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, אדוני המנכ"ל, הנושא שעל סדר יומנו: "מסדרון החשמל" בראש העין.

איתן כבל: דרך אגב, הגיעו הנציגים מראש העין?

איתן כבל: אה, כן, ראיתי.

איתן כבל: פנו אליי גם ראש העירייה, אבל לא רק ראש העירייה, גם פנו אליי תושבים שנמצאים כאן ואנחנו גם נשמע אותם.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רוצה רק לומר כמה מילים בעניין הזה.

איתן כבל: אני זוכר את הסיפור הזה, ראש עיריית ראש העין דאז, יגאל יוסף, ראיתי אותו פה מסתובב במסדרונות יחד אתך, הוא לנושא אחר, אבל אני יודע שהייתה התחייבות בזמנו, כשהקימו את "מסדרון החשמל" בראש העין, והיו חייבים להקים אותו, חברת החשמל.

איתן כבל: וכשאתה חייב משהו ההבטחות זה עניין של מה כך.

איתן כבל: זאת אומרת, ההבטחות יוצאות בקלות – אל תדאג.

איתן כבל: זאת אומרת, המבטיח יודע שהוא כבר לא יהיה כדי לממש את זה, וזה שביקש את ההבטחה גם יודע שהוא לא יהיה כדי לראות את זה שההבטחה מתממשת.

איתן כבל: אז כולם מסודרים.

איתן כבל: זה עשה את המעשה שהבטיח, זה לחץ שהוא יבטיח, אפרופו עברית, וכולם מרוצים.

איתן כבל: רק מה?

איתן כבל: הזמן לא עוצר, הזמן לא עוצר.

איתן כבל: ומגיע הרגע שצריך לממש את ההתחייבויות האלה.

איתן כבל: עכשיו, אם היה מדובר בהליך שלאף אחד לא חשוב ממילא – לא קרה כלום.

איתן כבל: אלא שהמדינה מגדילה עשות, היא מחליטה לבנות מתחת לקו מתח גבוה, מתחת ל"מסדרון החשמל".

איתן כבל: המסדרון היה קיים שם, הבנייה לא פרצה לה.

איתן כבל: זו עובדה.

איתן כבל: זה לא שבוקר אחד אחרי שגמרו לבנות, קמו, ראו עמודים.

איתן כבל: זה לא המצב.

<שלום בן משה: טיהור.

איתן כבל: טיהור – לא טיהור, זה איסוף של כל הזה.

איתן כבל: דרך אגב, זה אפילו לא של השכונה של ההורים שלי, זה בכלל של השכונות האחרות, רק תקעו אותו ליד הבית של ההורים שלי.

<לאה ורון: הכי טוב.

איתן כבל: עכשיו, תבינו, אין 100 מטר אפילו לבית של ההורים שלי.

איתן כבל: איך שכנעו אותם?

איתן כבל: אני חושב שהם אנשים טובים.

איתן כבל: אמרו להם: אל תדאגו, פסח השנה אתם לא תעשו בבתים.

איתן כבל: שם כל כך נקי, כל כך נעים, שאתם תתעקשו לעשות את ליל הסדר, כל השכונה, בתוך המכון.

איתן כבל: כי זה ממש כיף: אין ריח, זה נקי, זה מבריק.

איתן כבל: כמובן, אלה שהבטיחו הלכו, אלה שרצו לשמוע הבטחות גם כבר לא בתפקיד.

איתן כבל: מי נשאר?

איתן כבל: אלה שגרים שם.

איתן כבל: וזה לא נעים.

איתן כבל: בעיקר כשהרוח לא אתך.

<עופר בלוך: יש.

<שלום בן משה: אפרופו עברית – יש.

איתן כבל: יש, יפה.

איתן כבל: עכשיו, בוא נראה איך אנחנו מקדמים את זה.

איתן כבל: ודרך אגב, אני אשמח מאוד, שממסדרון למסדרון אדוני גם יאמר כמה מילים על פרדסיה.

איתן כבל: אבל אנחנו ניתן קודם כול לחברי ראש העיר, ראש עיריית ראש העין, לפתוח בכמה מילים, יציג את הנקודה.

איתן כבל: אחר כך נאפשר לנציגים שהגיעו מראש העין.

איתן כבל: היום היה לכם מזל, 56 דקות הייתי פה.

איתן כבל: אל תתרגלו.

איתן כבל: יכול שיהיה לכם לב שבור.

איתן כבל: זה לוקח שעה וחצי לפחות.

איתן כבל: אין לנו מושג למה, לא יודע.

איתן כבל: היום זה היה צ'יק צ'ק.

איתן כבל: מדהים, כן, מדהים.

איתן כבל: ואתה יודע, אתה נוסע, כל הזמן אתה אומר לעצמך: אוקיי, איפה הטריק?

איתן כבל: איפה הטריק?

איתן כבל: אבל זהו.

איתן כבל: אדוני ראש עיריית ראש העין, בבקשה.

<שלום בן משה: בוקר טוב לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי מנכ"ל חברת החשמל וחבריו, מנכ"ל חברת החשמל של יהודה ושומרון וחבריי מהעיר, אני רוצה קודם כול לומר לך שאני מברך אותך על הפתיחה.

<שלום בן משה: זה קצת משנה את הדימוי של הכנסת, שאנחנו שומעים מדי פעם בפעם כל מיני אמירות קשות וקללות בישיבות, בעיקר באולם המליאה, ותבורך על כך.

<שלום בן משה: אני רוצה לצרף לעניין של העובדות.

<שלום בן משה: קודם כול, העובדות הן כאלה ש"מסדרון החשמל" קיים, אני חושב, מ-1995 או קצת לפני זה.

<שלום בן משה: כאשר הקימו אותו ונכנסו לתוך ראש העין זה היה בסוף העולם, אף אחד בכלל לא ידע שמישהו יתקרב בכלל לשם.

<שלום בן משה: ואז בנו את גבעת טל.

<שלום בן משה: הבתים של גבעת טל קרובים מאוד ל"מסדרון החשמל".

<שלום בן משה: אבל אז כבר ידעו, דרך אגב, בתוכנית שהיא קיימת כבר 20 שנה, שמתישהו ייבנו את השכונות החדשות.

<שלום בן משה: והשכונות החדשות ייבנו חלקן - הם לא בונים מתחת, אסור לבנות מתחת, אבל די קרוב, שאפשר להתחכך עם זה – קרוב ליד זה, וקצת יותר רחוק.

<שלום בן משה: אבל "מסדרון החשמל" הזה, שחוצה עכשיו עיר, שכבר הגיעה היום ל-51,000 תושבים, והיא תמנה בעוד חמש שנים 100,000 תושבים, זה מפגע סביבתי חמור מאין כמוהו, מכל בחינה.

<שלום בן משה: אני לא רוצה להיכנס לדקדוקי עניות כרגע כמה זה מסוכן או לא מסוכן, מה המרחקים וכדומה, כי יש את חברת החשמל שאומרת איקס.

<שלום בן משה: חברת החשמל חיה בעולם של קרינה כזו או אחרת, זה חלק מהחיים שלהם.

<שלום בן משה: לכן אצלם המרחקים קצת יותר קטנים.

<שלום בן משה: המשרד לאיכות הסביבה קצת יותר מחמיר.

<שלום בן משה: אבל כל אלה הם רק המלצות בלבד.

<שלום בן משה: אין תקן במדינה, והתקנים שונים.

<שלום בן משה: אני בכוונה לא אכנס לזה, כי זו סוגיה - - -

איתן כבל: אנחנו לא במקום הזה של האם המסדרון יהיה אפשר לבנות עליו עשרה מטר מימין, עשרה משמאל?

איתן כבל: אני, ברשותך, עושה הפסקה של חמש דקות, בסדר?

איתן כבל: אני פשוט יוצא לראיון, ואין כאן מי שיחליף אותי.

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: סליחה, היה ראיון.

<קריאה: שמענו, שמענו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אדוני ראש העירייה, בבקשה.

<שלום בן משה: אמרתי שהמפגע הזה הוא מפגע שנמשך הרבה שנים, וצריך את המפגע הזה לסיים.

<שלום בן משה: בסוף זו השורה התחתונה.

<שלום בן משה: והוא חייב להסתיים.

<שלום בן משה: צריך להעתיק את "מסדרון החשמל" הזה ממקומו, בחלופה הראשונה מזרחה, בחלופה השנייה מערבה לאורך כביש מספר 6.

<שלום בן משה: בחלופה מזרחה זה מעבר לקו הירוק, בתוך השטח שבין הקו הירוק לבין קו הגבול החדש לאורך דרך הטשטוש בחלק המזרחי, ודרומה בתוך השטח שהוא שטח של צה"ל, שחלקו פעם היה שטח אש.

<שלום בן משה: ולכן הגורמים החשובים בתוך העניין, הראשון ביניהם זה קמ"ט חשמל במינהל אזרחי ביהודה ושומרון.

<שלום בן משה: הוא בעצם המרכיב החשוב ביותר, כי זו הסמכות שלו.

<שלום בן משה: ואני שמח לומר לך שבחודשים האחרונים יש שיתוף פעולה בינו לבין חברת החשמל.

<שלום בן משה: אחר כך, בסוף התהליך, שר הביטחון, שצריך להורות שאפשר לעשות את הקו הזה.

<שלום בן משה: הגורם השני בחשיבותו במקביל זה אג"ת של הצבא, והרמטכ"ל שצריך להורות ששטח האש הזה לא יהיה שטח אש, שאפשר לעבור דרכו.

<שלום בן משה: והגורם השלישי זה חברת החשמל, שבעצם היא צריכה לתכנן תכנון כללי, היא צריכה לתכנן את התכנון המפורט, היא צריכה לרכוש את הציוד מחוץ לארץ של מה שצריך לרכוש, והיא צריכה לבצע.

<שלום בן משה: עכשיו, באופן מאוד מאוד מעניין, אני מטפל בזה כבר שנתיים, כל הגורמים שנמצאים כאן ולא נמצאים כאן, כולם מסכימים על זה.

<שלום בן משה: אני מקווה שכולם יישארו בחיים, כולם חבר'ה צעירים.

איתן כבל: כולם מסכימים עד שמגיע מי שצריך לשלם.

<שלום בן משה: עכשיו, אני אומר משהו על התשלום – יש תשלום, יש מקור כספי.

<שלום בן משה: אני אבקש אחר כך מנציג משרד השיכון, שעשה את הבחינה הזאת, יש מקור כספי שיכול להספיק לכל המעבר הזה, לכל התהליך הזה.

<שלום בן משה: יש הסכמה של שר השיכון והסכמה של אביגדור יצחקי והסכמה של שר האוצר לעניין הזה.

<שלום בן משה: אני רוצה לומר עוד שני דברים חשובים שאנחנו מתמודדים איתם בשנה האחרונה.

<שלום בן משה: כתוצאה מהחששות שיש להורים, יש בית ספר שנקרא בית ספר A, שתוכנן טרם זמני ונבנה, לצערי הרב, והוא סמוך ל"מסדרון החשמל".

<שלום בן משה: להגיד לך שאי אפשר היה להזיז אותו 100 מטר?

<שלום בן משה: אפשר היה להזיז 100 מטר.

<שלום בן משה: אם מישהו אז היה חושב על העניין, מזיזים אותו 100 מטר ואז אין בכלל בעיה.

<שלום בן משה: אבל מה עשו?

<שלום בן משה: תכננו את המוסדות הציבוריים קרוב ל"מסדרון החשמל", שיהיו כאילו השכפ"ץ הזה עכשיו כרגע, ואחרי זה את המבנים ביניהם.

<שלום בן משה: גם התושבים שגרים במרחק יותר גדול חוששים מירידה של ערך הדירות שלהם, וגם זה צריך להביא בחשבון.

<שלום בן משה: וכתוצאה מזה, לפני חודש ימים העברתי את חלק התלמידים שנמצאים בבית ספר A, בית הספר שנסגר שם בנווה אפק.

<שלום בן משה: השנה הזאת ילמדו שם, וכנראה גם בשנה הבאה אם לא יימצא פתרון.

<שלום בן משה: זה לא רציני.

<שלום בן משה: בנו שם בית ספר שעלה כמעט 30 מיליון – בית ספר יוצא מן הכלל.

<שלום בן משה: נכון שאנחנו מפעילים אותו לדברים אחרים: לקהילה, למבוגרים, אבל אי אפשר היה להתווכח עם ההורים.

<שלום בן משה: נמצא פה נציג המשרד להגנת הסביבה, בעצמו בא לכאן, שהוא המומחה לתחום הזה.

<שלום בן משה: ישבנו איתם.

<שלום בן משה: נמצאת פה יושב ראש ועד ההורים של בית הספר, נמצא פה יושב ראש ועד ההורים היישובי.

<שלום בן משה: הסברנו להם.

<שלום בן משה: רציונלית כולם מבינים, כולם מסכימים.

<שלום בן משה: אי אפשר להתמודד עם החשש ועם החששות הפסיכולוגיים, שהם רואים את החוטים האלה ממש - - -

איתן כבל: זה קו מתח גבוה.

<שלום בן משה: זה קו מתח גבוה – לא, יש אצלנו דבר חדש, רק בראש העין יש שני קווים: יש 161 וקו 400.

<שלום בן משה: אין חיה כזאת בשום מקום שחוצה את העיר.

<שלום בן משה: זה מיוחד לראש העין.

איתן כבל: אתה רואה את זה כל יום, אתה אפילו לא שם לב.

עיסאווי פריג': איפה זה?

איתן כבל: כשאתה נוסע לכפר, אתה תראה, זה נכנס לתוך ראש העין.

<שלום בן משה: זה לא אצלכם.

עיסאווי פריג': כן, אבל איפה בראש העין?

<שלום בן משה: מדרום לכביש 5.

<שלום בן משה: הולך דרומה.

איתן כבל: אם תשים לב, אתה תראה את זה היום כבר.

<שלום בן משה: לסיכום החלק הזה, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני מייצג את התושבים, אני נבחר על ידם, אני משרת אותם, הם הכי חשובים בעניין הזה.

<שלום בן משה: ויש לנו כרגע הזדמנות חשובה מאוד, שכל הגורמים שמניתי נמצאים בעצה אחת.

<שלום בן משה: יש תקציב.

<שלום בן משה: צריך לעשות שלושה דברים: אל"ף, לתכנן מהיר, לשים תקציב לתכנון חברת החשמל, ויש הגדרה כמה זה עולה.

<שלום בן משה: לתכנן מהר.

<שלום בן משה: לאשר מהר את הקו ב"מסדרון החשמל" בחלק המזרחי, שזה נראה בעיניי הפתרון הכי מהיר והכי זול.

<שלום בן משה: ולבקש מחברת החשמל שתסיים את התכנון, שתוציא מכרז, ולעבוד מהר.

<שלום בן משה: צריך להתייחס לזה כאל מצב חירום לאומי של ראש העין.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: כן, נציגי התושבים.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: שם ותפקיד, גברתי.

<נעה תעסה: שמי נעה תעסה, אני יושבת-ראש הנהגת ההורים של בית ספר צומח A, הבית ספר שנמצא ממש מתחת לקווים.

<נעה תעסה: אנחנו בחודשי הקיץ נקלענו למציאות מאוד מאוד סבוכה, שאנחנו למעשה היינו צריכים להכניס את הילדים שלנו ללמוד בבית ספר בקרבה ממש לא נתפסת לשני קווי מתח: קו מתח עליון וקו מתח על-עליון.

<נעה תעסה: כל החודשים האלה עשינו מדידות וניטורים ובדיקות, שוחחנו בעירייה ועם פול זליג שהגיע במיוחד כדי לדבר אתנו.

<נעה תעסה: המספרים – הבנו; את הממוצע השנתי – הבנו.

<נעה תעסה: הכול טוב ויפה, עד לרגע שהילדים שלנו צריכים להיכנס לשם.

<נעה תעסה: ופה מתחילה הבעיה.

<נעה תעסה: אנחנו לא מוכנים שהילדים שלנו ייכנסו למקום שעלול לסכן אותם.

<נעה תעסה: חד משמעית.

<נעה תעסה: נכנסנו לבית הספר ב-1 בספטמבר, הפעלנו מערכת ניטור שניטרה באופן רציף 24 שעות, ועדיין מנטרת.

<נעה תעסה: המדדים למעשה מראים איזושהי ככה עלייה בנתונים באחת הכיתות.

<נעה תעסה: עכשיו, זה באחת הכיתות וזה משליך על כל בית הספר: על חצר בית הספר, על שער בית הספר, על האזור שאמור לקום שם מגרש ספורט.

<נעה תעסה: למעשה הילדים שלנו אמורים ללמוד יום שלם בבית ספר תחת קרינה.

<נעה תעסה: מראש נקודת הפתיחה של הילדים שלנו היא נקודת פתיחה שהיא לא טובה, שהם חשופים למעל 2 מיליגאוס כל יום במשך כל היום.

<נעה תעסה: בית הספר הזה בעצם היה אמור להיות לב ליבו של שכונת A בפסגות אפק.

<נעה תעסה: החוגים שלנו היו אמורים להיות שם, תנועת הנוער שלנו נמצאת שם.

<נעה תעסה: ובעצם הילדים שלנו אמורים יום שלם לבלות מתחת לקווי מתח.

<נעה תעסה: יש קרינה, יש שם שטף מגנטי.

<נעה תעסה: בדקנו, ראינו, אנחנו עדיין רואים.

<נעה תעסה: לפני כחודשיים בערך חלה עלייה.

<נעה תעסה: אנחנו מנוטרים 24 שעות, כמו שאמרתי, אנחנו מחוברים אונליין לנתונים, וחלה עלייה במדדי הקרינה.

<נעה תעסה: נשקנו ל-4 מיליגאוס, הגענו ליעד – ממש לא.

<נעה תעסה: פה אמרנו: הילדים שלנו לא ילמדו במקום הזה.

<נעה תעסה: נתנו הזדמנות ולא עוד.

<נעה תעסה: ולכן בהחלטה מאוד מאוד אמיצה ומאוד אחראית, ראש העיר שלנו אישר העברה של התלמידים שלנו, של הילדים שלנו, היקרים שלנו, למבנה אחר, לשכונה אחרת, הרחק מהבית שלנו.

<נעה תעסה: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה.

<נעה תעסה: משרד האוצר והמדינה ככה מאוד מתפארים בפרויקט "מחיר למשתכן", "מחיר מטרה".

<נעה תעסה: כולנו זוגות צעירים שפתאום זוכים בדירות.

<נעה תעסה: גם אני זכיתי במסגרת "מחיר מטרה" בדירה בפסגות אפק בראש העין, השכונה שאמורה להיות הפנינה של המדינה.

<נעה תעסה: לא ידעתי שהילדה שלי תצטרך ללמוד מתחת לקו מתח.

<נעה תעסה: לא ידעתי את זה.

<נעה תעסה: אני פה הייתי מבחינתי איזה שבויה, זאת הייתה ההזדמנות היחידה שלי לקנות דירה במדינת ישראל.

<נעה תעסה: קיבלתי את ההזדמנות הזאת, תפסתי אותה בשתי ידיים, ואז הבנתי שזו אליה וקוץ בה.

<נעה תעסה: תודה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: שם ותפקיד, אדוני.

<יאיר דואק: יאיר דואק, אני יושב-ראש ועד ההורים העירוני בראש העין.

<יאיר דואק: אני חושב שיש לנו פה שתי נציגות שהן גיבורות מבחינתי.

<יאיר דואק: קו המתח הגבוה עובר לנו על בית הספר, ואי אפשר להתמודד עם החששות של הורים, ואני ניסיתי את התהליך של זה כבר לפני שנתיים, בזמנו נפגשתי גם אתך.

איתן כבל: נכון.

<יאיר דואק: וניסינו להבין מה אפשר לעשות.

<יאיר דואק: ברגע שבאים לנו הורים ובוכים, ואימהות בוכות לנו, אתה לא יודע מה להגיד לאמא שאומרת לך: שמע, אתה מוכן לחתום לי שהילד שלי, לא יהיה לו סרטן?

<יאיר דואק: ומפחדים, אנשים מפחדים.

<יאיר דואק: שואלים אותך: אתה תשים את הילדים שלך שמה?

<יאיר דואק: הבדיקות מראות שזה בסדר, אבל אתה לא יכול להתמודד עם זה.

<יאיר דואק: אתה רואה את הקווים האלה, וזה מפחיד בצורה - - -

איתן כבל: הם מפחידים.

איתן כבל: הם עוצמתיים כאלה.

<יאיר דואק: אתה יודע, כל הקרינות של הטלפון – מחביאים את זה, אז אתה לא רואה את זה כל כך, אתה לא מרגיש את זה גם.

<יאיר דואק: פה אתה רואה, אתה רואה גם את זה ואתה שומע את הרעש בלחות, וזה מאוד מפחיד.

<יאיר דואק: וראש העיר יחד אתנו ועם ועד ההורים ישבנו ושמנו ניטור 24 שעות.

<יאיר דואק: והן סופגות הרבה מאוד אש מכולם – נגד ולמה אתם מסכימים.

<יאיר דואק: אבל בראש מעיינינו זה הילדים, טובת הילדים.

<יאיר דואק: והכנסנו את הילדים לשם בשילוב כוחות של כולם.

<יאיר דואק: וברגע שהייתה שם איזושהי עלייה, מכל מיני סיבות שאני לא כל כך יודע אותן על הניטור, ראש העיר לקח החלטה, כמו שנעה אמרה, מאוד אמיצה, והעברנו את התלמידים למקום אחר, למקום מרוחק.

<יאיר דואק: ונתנו להם הסעות.

<יאיר דואק: זה סיפור לא פשוט, זה ילדים בכיתה א', שצריכים לנסוע בהסעות עד לבית ספר אחר, בית ספר ענבלים שפעם היה.

איתן כבל: מכיר את זה.

<יאיר דואק: ולא פשוט.

<יאיר דואק: ונהיו שם פקקים ונהיה שם הכול.

<יאיר דואק: ואני חושב שצריך לפתור את זה.

איתן כבל: תודה, יאיר.

איתן כבל: גברתי תרצה גם לומר מילה אם כבר הגיעה?

איתן כבל: שם ותפקיד רק.

<שרון בכר: שרון בכר, אני אמא לשתי ילדות שנמצאות בבית ספר צומח A, ולילד ששנה הבאה יעלה לכיתה א'.

<שרון בכר: גם אני הגעתי לעיר בעקבות "מחיר מטרה".

<שרון בכר: השמחה הגדולה התחלפה מהר מאוד בבלבול, שאנחנו מבינים שבעצם יש את קווי המתח שנמצאים בקרבתנו, ובתדהמה שבית הספר נבנה קרוב לשני קווי המתח שחוצים את העיר.

<שרון בכר: אומנם בית הספר נבנה במרחק שמבחינת חוזר מנכ"ל של משרד החינוך 50 מטרים זה מרחק שהוא בסדר מבחינתם, אבל מבחינת המשרד לאיכות הסביבה מדובר במרחק שהוא לא תקין.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נציג המשרד להגנת הסביבה, לפי שאתה אומר, האם יש עוד מקרה כזה של בית ספר או ריכוז בסדר גודל כפי שמתקיים בשכונה המדוברת, שגר בסמיכות כל כך גדולה, או בתי הספר נמצאים בסמיכות כל כך גדולה לקו מתח בסדר גודל כזה?

איתן כבל: אתה מכיר?

<פול זליג: יש בחיפה משהו קרוב, אבל פה מדובר על שני קווים: מתח עליון ומתח על-עליון.

איתן כבל: שם ותפקיד קודם כול, אדוני.

<פול זליג: פול זליג.

<פול זליג: אני ממונה על הקרינה הבלתי מייננת במתקני חשמל במשרד להגנת הסביבה.

עיסאווי פריג': מה זה בלתי מעניינת?

<פול זליג: בלתי מייננת – שלא יכולה להוציא יונים.

עיסאווי פריג': מייננת.

<שלום בן משה: בלתי מייננת.

איתן כבל: זה כמו הטלפון הסלולרי.

עיסאווי פריג': חשבתי בלתי מעניינת.

<שלום בן משה: לא מעניינת אלא מייננת.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<פול זליג: המצב שמה שהייתה תוכנית לבנות כל מוסדות החינוך בקרבה של הקווים האלה זה מצב בכלל לא תקין.

<פול זליג: מוסדות החינוך היו צריכים להיות הכי רחוקים מקווי המתח העליון והעל-עליון.

<שלום בן משה: סליחה שאני קוטע אותך.

<שלום בן משה: אדוני היושב-ראש, יש לנו בית ספר גם כן ב-A, שאמורים לבנות שם את חטיבת הביניים והתיכון וכו' וכו', וכתוצאה מהאירוע שקרה ב-A אנחנו מזיזים אותו עוד 100 מטר, ואנחנו מפסידים שטח חשוב ביותר.

<שלום בן משה: אבל כדי שלא נחזור על המקרה הזה אנחנו מזיזים אותו עכשיו.

<פול זליג: המצב שם הוא לא מסכן את הילדים.

<פול זליג: 55 מטר, ברגע זה הקרינה לא מגיעה ל-4 מיליגאוס, ואפילו שיש ניטור כל יום שמה לא הגיע ל-4 מיליגאוס אפילו פעם אחת.

<פול זליג: ובקרינה המקסימלית 4 מיליגאוס זה אומר קרינה ממוצעת של פחות מ-2 מיליגאוס, ואין שמה שום סכנה.

<פול זליג: אבל אי אפשר להתמודד עם החששות של ההורים, ואני מבין אותם בהחלט.

<פול זליג: ויש מדינות כמו שווייץ, שאומרים שאם יש חששות להורים ולאנשים, הממשלה צריכה לעשות משהו, כי גם החששות האלו גורמים למחלות, ויותר מהקרינה הבלתי מייננת.

<פול זליג: במקרה של ראש העין, אני חושב שזה מצב win-win.

<פול זליג: אנחנו ביקשנו פרוזדור של 100 מטר בכל צד של הקווים, כדי שלא תהיה קרינה בעתיד, לא עכשיו.

<פול זליג: 50 מ' מבטיח עכשיו שאין קרינה, הקווים עובדים עם סדר גודל של רבע מהעומס שלהם, והעומס יכול לגדול ויגדל.

<פול זליג: הקרינה בין 2 שהיה ל-4 מיליגאוס עלתה בגלל שחברת חשמל הגבילה את הקרינה בקו חוצה שומרון, וברגע שהגבירו שם את הקרינה עלתה הקרינה פה.

<פול זליג: אין סיפורים.

<פול זליג: הזרמים יעלו בעתיד, וכשהזרמים יעלו תהיה שמה קרינה.

<פול זליג: יש פתרון טכני, מה שנקרא מיגון אקטיבי.

<פול זליג: והמיגון האקטיבי הזה יכול להבטיח שבבית ספר לא יהיה 4 מיליגאוס.

<פול זליג: המיגון הזה עובד מול הזרמים ומכוון את עצמו ולא יהיה 4 מיליגאוס.

<פול זליג: אבל אני חושב שהמצב של הזזת הקווים משם זה מצב win-win.

<פול זליג: הוא יפנה פרוזדור של 10 ק"מ או יותר מ-10 ק"מ כדי שייבנו, כי אין עתודות בנייה בראש העין יותר ממה שבונים עכשיו.

<פול זליג: פרוזדור כזה יכול לעשות הרבה בנייה ויכול לתת גם - - -

איתן כבל: נשאיר את זה כבר למשרד השיכון.

איתן כבל: אדוני, הדברים שלך מאוד מאוד ברורים.

איתן כבל: עוד משפט אדוני רוצה לומר?

<פול זליג: לא.

<פול זליג: אני רציתי רק להגיד שאני מברך על ההחלטה ועל הפוש שנותן ראש העיר, כי זה הפתרון - - -

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך כהורה, שבמקרה היו יכולים הילדים שלי להיות שם, שאין מצב שהייתי שולח את הילדים שלי לשם, שאני אשב מול מישהו, הוא יגיד לי: תשמע, 50 מ' לפה, יש פתרונות טכניים, מיגון אקטיבי.

איתן כבל: רק מלשמוע את זה אני נהיה חולה.

איתן כבל: זאת אומרת, עוד לפני בכלל שיש את האירוע עצמו.

איתן כבל: רק מזה אני כבר נהיה חולה.

<פול זליג: אמרתי.

<לאה ורון: הוא בחיתוליו עוד.

איתן כבל: תראה, אם הביצים, שבוע אומרים לך בריא, שבוע אחרי זה לא בריא.

איתן כבל: כולסטרול בריא, כולסטרול לא.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים לקחת את הסיכונים אלה, שיהיה פתאום מחקר עוד זה ועוד ההוא.

<פול זליג: עיקרון הזהירות המונעת - - -

איתן כבל: לגמרי קיים.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: מנכ"ל חברת החשמל, בבקשה, ואחר כך כמובן נשמח לשמוע אנשים נוספים, אורחים נוספים.

<שלום בן משה: - - -

איתן כבל: אבל הוא בעל הבית.

<עופר בלוך: כמעט.

<עופר בלוך: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על ההזמנה.

<עופר בלוך: אני מודה לראש העיר על שיתוף הפעולה לאורך תקופה מאוד ארוכה בפיתוח ראש העין, וגם בנושא הזה אני חושב שהיו הרבה מאוד שיחות והרבה מאוד דיונים עם ראש העיר והצוות שלו על מנת לפתור את הבעיה ולהעתיק את הקווים, שכולם מסכימים שצריך להעתיק אותם.

<עופר בלוך: ויש פתרון.

<עופר בלוך: וברשותך, אני אתן לאיציק בלמס, שהוא המשנה למנכ"ל וגם מי שאחראי על הנושא הזה בחברת החשמל, להסביר את החלופות ובמה זה כרוך, על מנת שאפשר יהיה באמת להתקדם.

איתן כבל: אם אפשר רק, כשכבר נותנים לי את החלופות, לתת לי לוח זמנים, לתת לי תקציב.

איתן כבל: אנחנו חייבים לצאת מפה עם אמירה מאוד ברורה.

<עופר בלוך: אדוני היושב-ראש, זו בדיוק הכוונה.

איתן כבל: מה גם שחברת החשמל פה תצטרך לבוא עם עוד הרבה אמירות, אז את האמירה הזו לפחות נסגור.

<יצחק בלמס: טוב, בוקר טוב לכולם, שמי איציק בלמס, משנה למנכ"ל חברת חשמל וסמנכ"ל לקוחות.

<יצחק בלמס: אנחנו מלווים את ראש העיר בסוגיה הזאת של הפרוזדור הזה כבר כמעט שנתיים אני חושב, כולל ביקור של הנהלת החברה עם יושב-ראש החברה בשטח, שבא והתרשם מקרוב.

איתן כבל: שנתיים לקח לכם להפנים את הבעיה?

<יצחק בלמס: לא.

<יצחק בלמס: מהיום הזה שהתקיימה הפגישה בשטח - -

<שלום בן משה: שנה וחצי.

<יצחק בלמס: שנה וחצי.

<יצחק בלמס: - - יצאנו לדרך, ולמעשה התחלנו לקדם את הפתרון של ההעתקה.

<יצחק בלמס: ומאז אנחנו פועלים במלוא המרץ בנושא הזה.

<יצחק בלמס: אני לא אכנס לסוגיות, לא מה שצוין פה על ידי המשרד להגנת הסביבה ולא על ידי ההורים, אני אדבר בנושא הספציפי של ביצוע הפרויקט.

איתן כבל: לא, תתמקד במתחם של החברה.

<יצחק בלמס: ראשית, אני אגיד שהחברה, לצורך פיתוח משק החשמל, נדרשת לתוספת של קו נוסף במרחב הזה.

<יצחק בלמס: ואנחנו מקדמים במקביל שתי חלופות: חלופה מזרחית וחלופה מערבית בגדול, אני אדבר בצורה כללית.

<יצחק בלמס: החלופה המזרחית היא חלופה שגם עוברת מעבר לקו הירוק.

<יצחק בלמס: והחלופה המערבית עוברת דרך פארק אפק.

<יצחק בלמס: ושתי החלופות האלה נחוצות כדי גם לבצע את ההעתקה של שני הקווים הקיימים, ה-161 קילו-וולט וה-400 קילו-וולט, וגם כדי להעביר קו נוסף שנדרש לצורך פיתוח משק החשמל.

איתן כבל: אתה אומר, אם יורשה לי, שבכל מקרה אתם צריכים לשדרג.

<יצחק בלמס: להוסיף קו.

<עופר בלוך: קו 400 נוסף.

<יצחק בלמס: כן.

<יצחק בלמס: ואנחנו מקדמים אותו.

<יצחק בלמס: אי אפשר להקים את שלושת הקווים האלה בתוואי אחד.

<יצחק בלמס: צריך שני תוואים.

<יצחק בלמס: בגלל זה אנחנו מקדמים שני תוואים.

רועי פולקמן: זאת אומרת, זה לא חלופות, זה גם וגם.

רועי פולקמן: כשאומרים חלופה זה או זה או זה.

<יצחק בלמס: שנייה, אני אסביר.

<יצחק בלמס: גם בכל אחד משני התוואים יש תתי חלופות.

רועי פולקמן: לא, חלופה, המושג חלופה זה חליפי.

רועי פולקמן: אז זה לא חלופה.

רועי פולקמן: אתה אומר: אני צריך את שני הפתרונות.

איתן כבל: הוא מכולנו, אני מבקש.

רועי פולקמן: לא, רק להבין מה אתה אומר.

רועי פולקמן: זה לא או זה או זה.

<יצחק בלמס: לסוגיה שבה אנחנו דנים פה זה כן חלופה, כי יש פה עניין של תזמון.

<יצחק בלמס: תיכף אני אסביר.

<שלום בן משה: הבעיה של קו 400 נוסף שלכם היא בעיה שקיימת עוד לפני העניין.

<שלום בן משה: מדובר על החלופה עכשיו של ראש העין, זה המזרחית או המערבית.

רועי פולקמן: או או גם וגם?

<שלום בן משה: לא.

<יצחק בלמס: שנייה.

<יצחק בלמס: ברשותך, ראש העיר, כל אחד משני התוואים האלה, לכשיוכשר ראשון, יוכל להוות פתרון של אותה העתקה, לכאן או לכאן.

<יצחק בלמס: מבחינתנו שתיהן שקולות ברמה הזו.

<יצחק בלמס: ואת התוספת, את הקו הנוסף, אפשר לשים בתוואי השני.

<יצחק בלמס: בגלל זה אמרתי שזה לנושא עצמו יכול להוות חלק מהחלופה.

רועי פולקמן: זאת אומרת, בכל מקרה, שני התוואים, יהיו בהם קווים חדשים.

<יצחק בלמס: שני התוואים נחוצים.

<יצחק בלמס: אי אפשר, מבחינת ישימות טכנית, סטטוטורית ותכנונית להעביר את שלושת הקווים בתוואי אחד.

<יצחק בלמס: בגלל זה צריך שני תוואים.

איתן כבל: בכל מקרה.

<יצחק בלמס: בכל מקרה.

<יצחק בלמס: אנחנו מקדמים את שניהם במקביל במלוא המרץ.

איתן כבל: והפעם מוודאים גם שאין אף אחד שם?

איתן כבל: שלא תהיה הפתעה.

<יצחק בלמס: היום מוודאים לאופק התכנון הקיים.

<יצחק בלמס: אבל איך המדינה מתפתחת, זה אף אחד לא יוכל להבטיח לאף אחד.

איתן כבל: בגלל זה היה 2020, בגלל זה היה 2030.

רועי פולקמן: פתאום נחתה עיר.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אני אומר את זה, כמובן לא אליכם, אבל אני רוצה להגיד את זה ככה.

איתן כבל: תראו, כל הזמן בוועדה פה, כשאנחנו מנהלים שיח עם הדרגים המקצועיים, אומרים: איך אתם, שומו שמיים, מעזים לומר לדרגים המקצועיים מה לעשות.

איתן כבל: אז זה נכון, אני לא אומר איך להכין תב"ע ואני לא אומר איך להכין תוכנית מתאר, אבל שכר ישר – כן, תתפלאו, גם לחברי כנסת יש.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאומרים לנו איך דברים צריכים להיראות, והנה תכנון.

איתן כבל: אם אתם יודעים איך ראש העין, לא השכונות החדשות החדשות, תוכננה, שיש לשכונה הכי גדולה, נווה אפק, כניסה אחת, יציאה אחת, שנים לקחת לעשות את - - -

<שלום בן משה: פארק אפק.

איתן כבל: כן, פארק אפק.

איתן כבל: תוכניות.

איתן כבל: אנשי מקצוע עשו את זה, לא אני.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

איתן כבל: ישבו, באמת, זה לא היה מן הרגע להרגע.

איתן כבל: 20 שנה.

איתן כבל: הפרויקט הזה, עוד הייתי במשרד הבינוי והשיכון, כשבמסגרת קרקע בלתי מתוכננת כשיצאו המכרזים.

איתן כבל: שנת 1994.

איתן כבל: היה להם זמן לבדוק את זה מכל זוויות, מכל כיוון, בכל השפות.

<שלום בן משה: עכשיו התחלנו את הציר מזרח-מערב.

<שלום בן משה: עכשיו.

איתן כבל: חברים, אין בכלל סיפור.

איתן כבל: לכן עם כל הכבוד, שכל הזמן אומרים לי: שקלנו.

איתן כבל: מותר גם לאנשים שלא בדיוק, שבאים מן הצד ורואים את הדברים, להתעמת עם המציאות כפי שהיא מתקיימת.

איתן כבל: ומה שקורה שם זה פשוט, אני אומר לכם, זה לא ייאמן.

איתן כבל: אבל מה שאני מבקש מאדוני, באמת, גם מפאת קוצר זמננו, איך אומרים, תנעץ לי את הפתרונות.

איתן כבל: אתה יודע, אני לא יושב ב-Board.

איתן כבל: אני רוצה לדעת לו"ז.

איתן כבל: אתה אומר לי: בעוד שנתיים מהיום הקו הזה פה, התקציב צריך לבוא מפה, אנחנו חסרים כך וכך.

איתן כבל: זה מה שאני רוצה, בסדר?

איתן כבל: כנראה, אני, חשמל, מחליף מנורה, סוגר את השלטר.

איתן כבל: אז את זה אני לא אשתפר.

איתן כבל: תן לי נקודות.

<יצחק בלמס: אז אני אתחיל מהסוף.

<יצחק בלמס: מרגע שיינתנו האישורים הנדרשים, הקמת הקו תהיה - - -

איתן כבל: אל תתחיל אתי ככה.

<יצחק בלמס: שנייה, רגע.

איתן כבל: לא לא.

איתן כבל: אנחנו מכירים שנייה וחצי.

איתן כבל: תגיד לי ככה.

איתן כבל: כשאומרים לי התקבלו האישורים הנדרשים, אני רוצה לדעת, והפרוטוקול – צריך שייכתב בו.

איתן כבל: כשמשרד זה וזה יביא.

<יצחק בלמס: אני אגיד הכול.

איתן כבל: אני רוצה לדעת פה את כל התמונה כולה.

איתן כבל: אין אחר כך אני הולך לברר מי זה המשרד, מי צריך להביא.

איתן כבל: אני צריך לדעת פה כל שלב ושלב.

<יצחק בלמס: אדוני היושב-ראש, אני אגיד את הכול, אם יתאפשר לי לצורך העניין.

<יצחק בלמס: אמרתי: משך ההקמה זה סדר גודל של שלוש שנים לבצע את ההעתקה.

<יצחק בלמס: יש שמה תכנון, שלב כניסה לשטח, בנייה והפעלה של הקו.

<יצחק בלמס: זה סדר גודל של שלוש שנים.

<יצחק בלמס: השלב היותר קשה והיותר משמעותי זה שלב קבלת תוכנית מתאר מאושרת.

<יצחק בלמס: לצערי, במדינת ישראל, ודיברת קודם על שלב התכנון, תוכנית מתאר במדינת ישראל לקו מתח עליון מהסוג הזה זה סדר גודל של בין 10 ל-15 שנה בתרחישים של business as usual.

<יצחק בלמס: ואני אומר את זה על השולחן כדי שנבין שבמדינת ישראל - - -

איתן כבל: לזה התכוננתי, דרך אגב, להגיד את המספרים.

<יצחק בלמס: אדוני היושב-ראש, אמרתי שאני אגיד את הכול בצורה הכי שקופה והכי ברורה, כדי שיהיה ברור לכולם.

<יצחק בלמס: זה לא רק שהמדינה צריכה לתכנן, רק במדינת ישראל, הליך התכנון, מעורבים בו כל כך הרבה גורמים שיכולים להוות חסם, אז התהליך לוקח זמן, time consuming.

<יצחק בלמס: בגלל זה גם המערכת מתפתחת בקצב מסוים ולא בקצב שראוי שתתפתח, אבל זו סוגיה אחרת.

<יצחק בלמס: אנחנו כרגע, לצורך העניין, מדובר על שלוש שנים הקמה, אמרתי, לקבל תוכני מתאר מאושרת, ותקציב בסדר גודל של בין 100 ל-120 מיליון שקל.

<יצחק בלמס: זה התקציב שנדרש לביצוע העבודות.

<יצחק בלמס: כפי שאמרנו פה, מממן את עצמו הפרויקט הזה, כי הוא מפנה שטחי בינוי, ומשם אנחנו מסתכלים עליו.

<יצחק בלמס: לטובת אישור של תוכנית מתאר, יש פה שלושה גורמים מרכזיים שנדרשים, נקרא לזה הם מחזיקים את המפתח כדי שהתוכנית הזאת תתאשר לא ב-15 שנה אלא בשנה, בשנתיים.

<יצחק בלמס: אנחנו עדיין בתוכנית קדם מתאר, עוד לא התחיל התהליך, לצורך העניין.

<יצחק בלמס: יש פה, נאמר פה קודם, קמ"ט חשמל, לגבי כל מה שקשור למעבר בחלופה המזרחית באזור שטחי יהודה ושומרון.

<יצחק בלמס: באותה חלופה גם נדרש אישורים של הצבא, של צה"ל לצורך העניין, משרד הביטחון.

<יצחק בלמס: ובחלופה המערבית השחקן המרכזי זה רשות הטבע והגנים.

<יצחק בלמס: זה צריך לעבור שמה דרך פארק אפק, אני לא צריך להסביר לכבודו, אתה גר שמה, אתה מכיר את העסק.

עיסאווי פריג': הנה, יעל הגיעה לצורך העניין.

יעל כהן-פארן: לבדוק את העניינים.

<יצחק בלמס: אלה הגורמים המרכזיים שנדרשים לצורך העניין.

יעל כהן-פארן: מה עם הטמנה?

<יצחק בלמס: אתה מנהל את הישיבה.

איתן כבל: אני מנהל את העניינים.

איתן כבל: היא הגיעה מהסוף.

איתן כבל: דבר.

יעל כהן-פארן: הוא לא רוצה לענות.

<יצחק בלמס: למעשה, אלה הגורמים המרכזיים.

<יצחק בלמס: אנחנו קיימנו עם קמ"ט חשמל פגישה מקצועית בנושא הזה אך לפני חודש.

<יצחק בלמס: למעשה דנו בנושא הזה במשך כל השנה האחרונה, וקמ"ט חשמל, אני מציע שהוא יתייחס לגבי החלופה המזרחית.

עיסאווי פריג': אז כמה שנים סך הכול?

<יצחק בלמס: שבעינינו היא החלופה המוקדמת ביותר והזריזה ביותר שאפשר לבצע.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': איתן, זה עשר ושלוש - - -

<עופר בלוך: הרבה פחות.

איתן כבל: תן לי.

איתן כבל: חברים, קמ"ט חשמל איו"ש, בבקשה, שם ותפקיד.

<סעיד קאסם: אני סעיד, קצין המטה לענייני אנרגיה, חשמל ביהודה ושומרון במינהל האזרחי, מתפ"ש.

<סעיד קאסם: הנושא הזה הגיע לפתחנו למעשה על ידי ראש העיר ביוני שנה שעברה.

<סעיד קאסם: נפגשנו יחד אתו, עם ראש המינהל, אצלו במשרד, ומשם התחלנו להתקדם.

<סעיד קאסם: אחרי הפגישה הזאת למעשה גם נאמר לראש העיר שהמינהל האזרחי יהיה בעד בחינה באופן חיובי של העתקה.

<סעיד קאסם: לשם זה נדרשנו לצאת לעבודת מטה.

<סעיד קאסם: עבודת המטה, המטרה שלה, לבחון את ההיתכנות העקרונית של התוואי שהוצע על ידי חברת החשמל.

<סעיד קאסם: כמובן, עבודת המטה צריכה לכלול את הבחינה בהיבטים סטטוטוריים, מקרקעיניים, ביטחוניים, מדיניים.

<סעיד קאסם: כמובן שאנחנו לא נכנסים לעניין הכלכלי, זה לא נושא שבכלל אנחנו דנים בו.

<סעיד קאסם: ומאז יצאנו לעבודת המטה.

<סעיד קאסם: במהלך עבודת המטה אנחנו קיבלנו חלק מהתשובות, כלומר התייחסויות ממספר גורמים.

<סעיד קאסם: הגורמים העיקריים והקריטיים בעבודת המטה שאנחנו נדרשים להם, חלק מהם ענו.

<סעיד קאסם: ונשאר לנו למעשה רק גורם אחד, שזה רשות התעופה האזרחית, שאנחנו חייבים את ההתייחסות שלהם, מאחר שהתוואי - - -

איתן כבל: הם עוד לא נתנו תשובה?

<סעיד קאסם: עוד לא נתנו תשובה.

איתן כבל: מי אמור לתת שם?

<סעיד קאסם: יש מדור גורמי חוץ ברשות התעופה האזרחית.

<סעיד קאסם: שלחנו מספר תזכורות.

איתן כבל: - - - לא מתאים לו.

<סעיד קאסם: אנחנו מחכים להתייחסות שלהם.

<סעיד קאסם: אחרי שנקבל אותה נגבש את עבודת המטה, נעלה אותה לאישור הדרג המדיני, ומשם ניתן את האישור העקרוני, ככל שיתאפשר, לחברת החשמל - - -

איתן כבל: בהנחה שיינתן האישור העקרוני, זאת אומרת, אתם נותנים את האישור העקרוני, ואז מה קורה?

<סעיד קאסם: ואז חברת החשמל, יחד אתנו, נצא לתכנון מפורט.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: כמה זמן יהיה התכנון המפורט להערכתכם, אדוני המשנה?

<יצחק בלמס: מרגע שתינתן ההסכמה העקרונית הזאת, אני מעריך שתהליך תכנון סטטוטורי הכי זריז במדינת ישראל, כפי שאנחנו מכירים אותו, לא פחות משלוש שנים.

<שלום בן משה: אבל פה - - -

<יצחק בלמס: זה לא נטו רק סעיד לגמרי.

<יצחק בלמס: יש פה עוד סדרה שלמה של גופים תכנוניים שזה לא רק הוא.

<יצחק בלמס: הוא גורם המפתח שצריך להבטיח שבכלל אפשר לעבור בתוואי הזה.

<יצחק בלמס: עכשיו צריך לצרף את כל הגופים הנוספים, שכל אחד מהם יצטרף.

<יצחק בלמס: אני לא רואה שהם יתנגדו, אבל התהליך הזה הוא time consuming במדינת ישראל, כי זה תהליכי התכנון הסטטוטוריים.

איתן כבל: זאת אומרת, אם אנחנו עושים עכשיו את הספירה, אתה כבר צריך שיקום שכונות לבית ספר, כי הוא כבר יהיה ישן עד שיסיימו את ההליך.

איתן כבל: ההליך כאילו על פי הספר, by the book.

איתן כבל: זאת אומרת, בהנחה שעכשיו "הרצים יצאו דחופים".

איתן כבל: הרי יצאו מפה, וכל אחד, עכשיו חורף, צריך להירדם, קצת לישון, לאגור כוחות, לשבת, להתכרבל.

איתן כבל: בקיץ בוודאי.

איתן כבל: עכשיו מה יהיה?

איתן כבל: נניח שעכשיו "הרצים יצאו דחופים" ומתחילים לעבוד מיד.

איתן כבל: עד שהתהליך אצלכם יסתיים, תרשמו לפניכם, זה חצי שנה לפחות במקרה הטוב.

איתן כבל: במקרה הטוב.

איתן כבל: למה לנו לרמות את עצמנו, למה לנו להתחיל לספר לעצמנו סיפורים?

איתן כבל: חצי שנה בהנחה שהכול רץ, זה אלוף העולם ב-100 מטר.

איתן כבל: ואחרי זה עוד שלוש שנים, שזה לפחות ארבע שנים.

איתן כבל: זאת אומרת, כותבים שלוש שנים, זה שכתב שלוש שנים ידע שזה לפחות ארבע שנים אם לא חמש שנים.

איתן כבל: ככה זה עובד.

איתן כבל: זה השלב התכנוני.

איתן כבל: אחרי זה הביצוע.

איתן כבל: זאת אומרת, כותבים שלוש שנים – אתה יודע מה, חברת חשמל יודעת לתקתק – ארבע שנים, שיחקו אותה.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו מוצאים את עצמנו במקרה הטוב ביותר, שכל הגורמים באמת נרתמו וכולם בתפקידים וכולם לא עוזבים את התפקידים עד שקו המתח המזרחי יקום – שבע שנים לפחות.

איתן כבל: זאת אומרת, המשמעות היא מבחינתם של ההורים, ובדין, שאף אחד לא ירצה להיכנס לשם.

איתן כבל: ולא רק שאף אחד לא ירצה להיכנס לשם, אני לא אתפלא אם יהיו תביעות מצד תושבים על ירידת ערך הדירה שלהם.

איתן כבל: יש כאן שאלות שצריך לקחת אותן בחשבון, המדינה לא יכולה – עשו פרויקט מדהים שם בראש העין, אין ספק, אתה מסתובב שם, זה פשוט לא יאומן מה שקרה.

עיסאווי פריג': לפני שבנו את השכונה לא ידעו את מה שאתה מדבר?

איתן כבל: בוודאי שידעו.

איתן כבל: אבל עזוב, עיסאווי, אח שלי, זה כבר קיים.

איתן כבל: מה אני עכשיו אתן הסברים?

איתן כבל: מה אתה חושב, הקו מתח, זה שאתה לא ראית אותו - - -

עיסאווי פריג': אני רוצה לבקר.

<שלום בן משה: אני אקח אותך לסיור, עיסאווי.

<שלום בן משה: השכן שלנו מכפר קאסם, תבוא לבקר, אני אקח אותך לסיור.

איתן כבל: כן, גברתי.

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה.

יעל כהן-פארן: לפי הבנתי, למי שעבר לגור שם הובטח שהקו יוטמן.

יעל כהן-פארן: האם זה נכון?

יעל כהן-פארן: אנחנו אחרי, אבל האם זה נכון שמי שעבר לגור שם אמרו לו: הכול בסדר, זה ממש תיכף מוטמן?

<שלום בן משה: קודם כול, מי שאמר לו דיבר לא לעניין.

<שלום בן משה: דבר שני, הטמנה יותר יקרה.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שהיא יותר יקרה.

<שלום בן משה: זה גם לא פותר את הבעיה של הקרינה.

<שלום בן משה: זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אבל למה לך לענות על משהו שלא היה באחריותך?

איתן כבל: מה אתה לוקח על עצמך אחריות?

<שלום בן משה: לא באחריותי, נכון.

איתן כבל: קיבלת את זה כמצב נתון, אתה עוד צריך לתת הסברים?

<שלום בן משה: נכון.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר בשורה התחתונה, אני כבר, יעל, עליתי מדרגה, אני צריך כבר לתת את המענה.

איתן כבל: החצי הראשון, הבנו מה היה ואיך היה.

איתן כבל: עכשיו, נקודת המוצא היא שיש כאן שבע שנים שבעצם האזור הזה תקוע.

איתן כבל: ומישהו צריך לתת גם בשבע שנים האלה מצד אחד לעירייה את השיפוי.

איתן כבל: הרי כמה יוכלו ללכת ללמוד בזה?

איתן כבל: בית הספר צריך רק להתאכלס, לא בנו אותו רק לכיתות א'.

איתן כבל: אני יודע שהצופים בדיוק שם, הרי טיפלתי להם באיזה קרוון שם.

איתן כבל: בדיוק על העניין הזה, כי היה צריך להעתיק אותם למקום אחר.

איתן כבל: בדין.

איתן כבל: בחיים לא הייתי שולח את הילדים שלי למקום שקו מתח עובר אותו.

איתן כבל: כן, אדוני, רק שם ותפקיד.

<אור דור: אני אור דור, נציג התושבים.

<אור דור: רציתי גם להעלות את הסוגיה - - -

איתן כבל: מי אדוני?

<אור דור: אור דור, נציג התושבים.

איתן כבל: אה, יפה.

איתן כבל: הפרוטוקול צריך לדעת גם.

עיסאווי פריג': לפני שקנית לא ידעת על הקו הזה?

<אור דור: לא.

<אור דור: אני רכשתי את הבית שלי עוד לפני שהיה ניתן להיכנס לשכונה.

<אור דור: הכול היה מגודר, סגור, והיה רשום כניסה רק לרכב עבודה.

<אור דור: ואני אזרח שומר חוק, ולכן לא נכנסתי.

<אור דור: אז לא ידעתי.

<אור דור: וכשאני הגעתי לשם חשכו עיניי לראות את הדבר הזה.

<אור דור: זה נמצא 150 מ' מהבית שלי.

<אור דור: אבל מה שאני רציתי להוסיף על כל מה שעמיתיי פה אמרו זה שיש שם בתי מגורים שנבנים גם בסמוך לקווים האלה.

<אור דור: 50 מטר מהקווים יש בתי מגורים.

<אור דור: יש עכשיו שלושה פרויקטים לפי דעתי שכבר נבנים על התוואי הזה.

<אור דור: לא מדובר רק על בית ספר, מדובר על אנשים שעומדים לגור שם.

<אור דור: הם צריכים לחכות שבע שנים?

איתן כבל: בוא נתמודד, יקירי, קודם כול, עם הבעיות שיש לנו.

עיסאווי פריג': אבל איך הם ממשיכים לבנות?

איתן כבל: אני עצמי לא יודע להגיד.

איתן כבל: כן, יעל, משפט, כי אני חייב לסיים.

יעל כהן-פארן: רגע, לפני משפט.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני מברכת על הדיון.

יעל כהן-פארן: ורק לציין שבזכותך יש דיון.

יעל כהן-פארן: אני יזמתי על זה הצעה לסדר במרץ 2017.

יעל כהן-פארן: לצערי, היא הלכה לוועדת הפנים, ובוועדת הפנים אין דיונים על שום דבר שלא חשוב ליושב-ראש ועדת הפנים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': את לא בקש עם אמסלם?

יעל כהן-פארן: אני מצטערת.

יעל כהן-פארן: כן, רק אם זה דברים שחשובים לו.

<שלום בן משה: קודם כול זה 10 ק"מ.

<שלום בן משה: נתחיל בזה.

יעל כהן-פארן: 10 ק"מ?

<שלום בן משה: ודבר שני, אי אפשר להטמין קו 400 במדינת ישראל, רק 161.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא מדויק, עושים את זה במצפה רמון.

<שלום בן משה: 161.

יעל כהן-פארן: זה לא 400?

<שלום בן משה: לא 400.

<שלום בן משה: הלאה.

<שלום בן משה: לכן זה לא רלוונטי.

יעל כהן-פארן: הבנתי.

יעל כהן-פארן: טוב.

איתן כבל: נתנו לה את התשובה.

איתן כבל: זה עניין מקצועי.

איתן כבל: כן, משפט אחרון, יאיר, אני רוצה לסכם.

<יאיר דואק: אני פונה אליך ואל חברי הכנסת הנכבדים שנמצאים פה, ואנחנו מבקשים את עזרתכם.

<יאיר דואק: אני גם לא מצליח להבין, אתם אומרים פה, המשנה למנכ"ל חברת חשמל – זמן: שלוש שנים.

<יאיר דואק: למה מקבלים את זה כמשהו קבוע שלוש שנים?

<יאיר דואק: כהלצה, תעבדו שעות נוספות, אני לא יודע מה.

<יאיר דואק: למה שלוש שנים ולמה שבע שנים, והמספרים זהו קבועים?

<יאיר דואק: מה הבעיה להתלבש על זה כפרויקט, לעבוד יותר שעות, יותר אנשים, להקצות לזה את כוח האדם.

<יאיר דואק: למה שלוש שנים תכנון?

<יאיר דואק: אני לא מבין בזה, אבל יכול להיות שאפשר לצמצם את זה.

<יאיר דואק: לא צריך לקבל את זה באופן – זה שלוש שנים, זה שבע שנים.

<יאיר דואק: גמרתם אותנו.

<יאיר דואק: אני אומר לך שאנחנו עם מידע כזה הולכים לעיר, הם יבכו לי בדרך חזרה באוטו, אני בטוח בזה.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם רוצה לסכם.

יעל כהן-פארן: אתה צודק, אתה צודק.

עיסאווי פריג': כמה עברו מהשלוש שנים?

<יאיר דואק: למה מקבלים את זה כקבוע?

יעל כהן-פארן: השלוש שנים זה בגלל שצפויות התנגדויות ושום מקום לא פנוי.

איתן כבל: יאיר, חברים.

איתן כבל: בבקשה, אדוני ראש העיר, משפט אחרון.

<שלום בן משה: מכיוון שאני חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, אני רוצה להבחין ולומר כך: החלופה לאורך כביש מספר 6, יש שם רצף של התנגדויות מפה עד להודעה חדשה, ולכן זה ייקח זמן.

<שלום בן משה: החלופה המזרחית, אני אומר לכם בצורה חד משמעית, סדרי הגודל של ההתנגדויות הם קטנים בצורה משמעותית.

<שלום בן משה: לכן זה יכול לקטון משלוש שנים לשנה, שנה וחצי לכל המאוחר.

<שלום בן משה: כי שם הדברים ברורים לגמרי, יש צה"ל ויש משרד הביטחון.

<שלום בן משה: נמצא פה קמ"ט חשמל, הוא יודע מה שאני אומר.

<סעיד קאסם: צריך להדגיש, לא כל התוואי הוא באיו"ש.

<שלום בן משה: אני אמרתי שחלק זה צה"ל.

<שלום בן משה: אמרתי.

<סעיד קאסם: מה שבאיו"ש, אנחנו אחראים לו ואנחנו - - -

איתן כבל: אוקיי, אני אסכם.

איתן כבל: ברשותכם, אני אומר את זה גם לכם, נציגי ההורים והתושבים, תראו, גם אחרי ש-20 שנה עבדו על התוכנית תראו מה קרה.

איתן כבל: זאת אומרת, כבר ישבו, היה להם את כל הזמן שבעולם לשבת, לתכנן, לשמוע, והם מקבלים ברוך בסדר גודל שכזה.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: תכנון – אני לא נכנס עכשיו לפרוצדורה של כמה זמן זה לוקח, אלא כשיש התנגדויות, כל אחד בא, אתם מכירים את זה, ראש העין, אתם פחות, יאיר מכיר את זה יותר, כמה זמן היה בכלל להקים בשכונות שם למעלה את הקאנטרי.

איתן כבל: כולה קאנטרי, לא "מסדרון חשמל" ולא מאיים על אף אחד, רק קאנטרי.

איתן כבל: וכבר אין מקום בראש העין שכבר לא תכננו אותו שם, כי כל פעם שמים.

איתן כבל: קל וחומר - - - עכשיו, אני לא בא, יאיר, ואני אומר את זה להורים כדי להגן.

איתן כבל: יש פה נקודה שצריך להתמודד איתה.

איתן כבל: לי ברור, אדוני מנכ"ל חברת החשמל, החלופה המזרחית היא החלופה שצריך לטפל בה קודם כול.

<עופר בלוך: זאת החלופה שלנו.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: קודם כול.

איתן כבל: שיהיה ברור.

איתן כבל: אנחנו לא מתחילים עכשיו לבנות את כל העולם.

איתן כבל: זאת נקודה ראשונה.

איתן כבל: נקודה שנייה, אני אומר לך, קמ"ט חשמל, אני אתערב בזה באופן אישי, אנחנו נרצה לקבל ממך בתוך 24 שעות, מי עדיין לא נתן את התשובות לעניין הזה.

איתן כבל: קודם כול.

איתן כבל: ברגע שאני אדע, גם אם צריך, אם זה גנות מרש"ת, אני ארים טלפון לגנות ואני יודע מה להגיד לו כשצריך.

איתן כבל: זאת נקודה נוספת.

איתן כבל: נקודה שלישית, אני ארצה מכם את התשובה, מהרגע שגנות נתן לכם את התשובה, מה לוח הזמנים שאתם רואים.

איתן כבל: אני מאוד מבקש, אני אם אפנה למתפ"ש, שישימו את העניין הזה בראש סדר העדיפות שלהם.

איתן כבל: זה עניין לכאורה מקומי, אבל הוא עניין לאומי.

איתן כבל: אם המדינה רוצה עכשיו לשים עוד 100 מיליון שקל על סתם להעתיק בתי ספר, על עניין שממילא צריך לקיים אותו בגלל קו 400 וכל הדברים האלה – בחלם יושבים ומסתלבטים עלינו.

איתן כבל: לכן מה שאני מנסה לומר, לפחות מנקודת המבט שלי, תראו, אני לא רוצה לצאת מכאן כשאנחנו יוצאים באיזה פנטזיה שזה הולך להיות – זה לא יקרה.

איתן כבל: זאת אומרת, גם אם כולם, יאיר, יעזבו את כל העבודה שלהם ויתעסקו רק בעניין הזה, זה תהליך שייקח שנים.

איתן כבל: הכי מהר, אם נצליח לגרום לזה לרדת משבע לחמש, ארבע שנים, שיחקנו אותה big time.

<יאיר דואק: מה אנחנו עושים עם הילדים?

<שלום בן משה: זה לא המקום, יאיר.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: במחילה, כמו שאומרים אצלנו בבית הכנסת, זה לא המקום הזה.

רועי פולקמן: הוזכר גם מיגון לבינתיים.

איתן כבל: יש כאן את ראש העירייה.

איתן כבל: במה שתלוי בנו ללחוץ על משרדים אחרים, זה מונח לפתחה.

איתן כבל: לצערה, הייתה שמחה להתעסק עם דברים אחרים.

איתן כבל: זה הונחת עליהם.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה: במה שתלוי בנו, אני אישית אדאג לקשר, אם צריך, כמו רץ מ"פ שעובר ממקום למקום את ה"גרמושקות" או דברים כאלה ואחרים כדי שהדברים יקודמו.

איתן כבל: אני לא מסכים שזה יהיה שבע שנים.

איתן כבל: אדם בר דעת לא יכול לקבל שלא מספיק שהמערכת מטומטמת, סליחה על הביטוי - - -

רועי פולקמן: דובר במשרד להגנת הסביבה גם על איזשהו הליך של צמצום הקרינה לבינתיים.

רועי פולקמן: אם יש אמצעים שאפשר להתקין – שייקח שבע שנים, אבל אפשר בינתיים - - -

איתן כבל: אני רוצה לענות לאדוני.

איתן כבל: בכלל לא נכנסתי לחלופות האלה.

איתן כבל: אף מורה, גם את תשים לו את המיגון ותספר לו - - -

רועי פולקמן: מה זה תספר?

רועי פולקמן: מודדים את זה.

רועי פולקמן: זה לא אמונה, יש כלים.

יעל כהן-פארן: אתה יכול לאטום איזה חדר - - -

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אז מתאר כאן האדון, שהוא הנציג של המשרד להגנת הסביבה, שיש כלים להגן עליהם.

רועי פולקמן: מה הבעיה?

<שלום בן משה: זה עניין פסיכולוגי, לא עניין - - -

רועי פולקמן: אבל אם יש אמצעים לצמצם את הקרינה.

רועי פולקמן: בינתיים.

איתן כבל: במקום להוציא עכשיו עוד איזה 20 מיליון שקל - - -

רועי פולקמן: בשביל שבע שנים - - -

איתן כבל: העירייה צריכה להתמודד עם זה בדרך שלה.

איתן כבל: אנחנו נלווה את זה.

איתן כבל: אני גם אומר לך, אדוני ראש העירייה, אם צריך מאתנו סיוע אל מול המשרדים השונים, אני פה כדי לתת לך את העזרה.

איתן כבל: ואני מקווה שגם בפרדסייה ניתנים הפתרונות לעניינים הדומים לכאן.

איתן כבל: לא, הפרצוף שלך, אדוני, איך אומרים, נתכרכמו פניך.

<עופר בלוך: כרגיל זה עניין של כסף.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.