ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 570, 2017-07-10 11:00

אלי אלאלוף: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: היום ה-10 ליולי 2017, ט"ז בתמוז התשע"ז.

אלי אלאלוף: הנושא: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 17).

<נעה בן שבת: קריאה שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: זה הנוסח של הקריאה הראשונה, אנחנו עכשיו מכינים לקריאה שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: אנחנו נתחיל לדון בנוסח הזה.

<נעה בן שבת: היה לנו איזשהו סיכום שהסתמן והוא באמת הופץ כנוסח לדיון, אבל בינתיים היו שינויים מכל מיני הסכמות.

מאיר כהן: את ההסתייגויות אני כתבתי על מה שאתם פרסמתם.

<נעה בן שבת: כן, אבל אני מניחה שההסתייגויות הן חלות בין כך או כך.

אלי אלאלוף: הצעת חוק של חבר הכנסת יואב קיש ודוד ביטן.

<נעה בן שבת: אדוני, הצעת החוק הציעה לקבוע חצי יום חופשה, לקבוע בתוספת לחוק חופשה שנתית חצי יום חופשה ביום הפריימריז של העובד.

<נעה בן שבת: לגבי אותו חצי יום, כך קבע הצעת החוק בקריאה הראשונה לגבי אותו יום, אפשר יהיה למסור הודעה רק 14 ימים מראש בניגוד לימים אחרים שמניעים בתוספת, ונקבעו גם הוראות לעניין שמירת סודיות של המעסיק לגבי הנתונים, מכיוון שאנחנו פה מכניסים מידע שהוא מידע שאסור להפלות בגינו ועילות אחרות שאסור להפלות בגינן, אנחנו אוסרים על המעסיק לבקש מידע בנושא הזה.

<נעה בן שבת: פה אנחנו בעצם מציעים מנגנון שמאפשר למעביד לקבל את המידע הזה.

<נעה בן שבת: מבהירים שיום הבחירות שבהן בו מדובר, זה יום בחירות מקדימות – בחירת מועמדי המפלגה לתפקיד יושב-ראש המפלגה, או חבר הכנסת, אלה התפקידים.

<נעה בן שבת: בחירות כאלה יכולות להתקיים, למעשה, יכולות להיות בחירות גם בנפרד ליושב-ראש המפלגה, ובנפרד לנושא של חברי הכנסת, ויכולות להיות גם עם שני סיבובים, ואין חוקיות, בעצם המפלגה מחליטה על אותו יום של בחירות מקדימות.

<נעה בן שבת: שמענו התנגדות של משרד האוצר.

יואב קיש: אני גם רוצה להגיד עוד משהו אם אפשר.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לנושא שעלה פה בישיבה הקודמת לגבי החצי יום שהיה אתו קושי.

יואב קיש: אני עשיתי מספר שיחות ובדקתי, והכיוון שאני הייתי מציע – להוריד את החצי יום, שזה מצד אחד יפתור כאילו מקומות שבהם קשה לתת ולנתח את החצי יום, ומצד שני, להוסיף או חלק של יום, כאשר איך עושים חלק של יום?

יואב קיש: ברוב המקומות פשוט באים עם הכרטיס.

יואב קיש: מעבירים את הכרטיס שיצאת החוצה, ומעבירים את הכרטיס שחזרת מהעבודה, ובעניין הזה זה עובד הכי מדויק שיכול להיות, חוסך את העניין של הגדרה של חצי יום שהיא יכולה להיות בעייתית, אבל מאפשר גמישות עדיין גם לעובד להגיע לזמנים שהוא צריך בשביל להצביע, וגם למעסיק לדעת בדיוק את הזמנים שבהם העובד לא היה בתפקיד.

אלי אלאלוף: מבחינה טכנית זה נכון.

יואב קיש: עם כרטיס, נכון.

יואב קיש: נגיד חס וחלילה אשתך קוראת לך לבוא הביתה מאיזושהי סיבה, קרה משהו, אתה מוציא את הכרטיס, הולך, מטפל, חוזר ונגמר הסיפור.

אלי אלאלוף: מבחינת ביטוח העובד ברגע שהוא יוצא, האם הוא - - -

יואב קיש: הוא יצא זה על חשבון.

אלי אלאלוף: אם יקרה לו חס וחלילה משהו?

יואב קיש: זה כמו שהוא בדרך לעבודה ומהעבודה בכל ההגעה שלו – אני לא רואה משהו שונה.

<נעה בן שבת: למרות שאני לא בטוחה שהדרך שלו לבחירות תיחשב לא בהכרח, אני לא יכולה לקבוע, אבל אני לא בטוחה שהיא תיחשב כנסיעה מהעבודה או בחזרה לעבודה.

יואב קיש: זה בחירתו לצאת לחופש הזה, וזה כמו שהוא בערב נוסע – אם הוא בחר לצאת, הוא בחר לצאת.

יואב קיש: אני לא יודע להגיד לך את התשובה באמת לשאלה שלך, אבל זו בחירה שלו.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתבדקו את זה.

אלי אלאלוף: אם הוא יוצא בבחירתו, אם אתם יודעים את התשובה, מה טוב, ואם לא אני בעד שתבדקו את זה.

יואב קיש: אם עכשיו אתה רוצה לצאת לבן שלך, אתה צריך לקחת אותו לאיזשהו מקום, לא יודע מה, אתה מעביר כרטיס, הולך, לוקח את הבן שלך, מסדר וחוזר.

יואב קיש: מה המצב עם הביטוח אז?

<אור רוזנמן: הכוונה שלי על חשבון ימי החופשה אותו זמן העדרות?

אלי אלאלוף: לא.

<אור רוזנמן: רק לאפשר היעדרות?

<אור רוזנמן: אנחנו פשוט מנסים להבין את הצעת החוק של המציע.

<אור רוזנמן: המטרה היא לאפשר לעובד להיעדר מעבודתו על חשבונו של העובד עצמו.

יואב קיש: בדיוק.

<נעה בן שבת: אנחנו בכלל לא נמצאים בתוך המסגרת של יום חופשה, אבל אנחנו רק רוצים ליצור בעצם זכות של העובד להעדר ביום הזה.

<נעה בן שבת: יש מגבלה אם אתם רוצים להגיד שהוא מוגבל, שהוא לא יכול להיעדר, או שהוא יכול, אם יש פריימריז במפלגה שלו הוא יכול להיעדר.

יואב קיש: אז אם הוא רוצה יום, הוא יבקש יום חופש כפי שהגדרנו פה.

יואב קיש: אם הוא רואה שהוא לא רוצה יום חופש, ורוצה להיעדר כמו שהגדרנו עכשיו, שיהיה לו את האפשרות, ואז זה פותר לי את החצי יום.

יואב קיש: אני לא שם את החצי יום, ופתרתי את זה, הקלתי על כל העניין.

יואב קיש: אם הוא רוצה יום חופש, יש לו את הזכות לקחת יום חופש.

יואב קיש: אם הוא רוצה להיעדר בשביל שעתיים, שלוש, ארבע, אני לא יודע כמה שהוא רוצה.

מאיר כהן: הוא יכול לומר למנהל העבודה ולהגיד לו, היום אני לא יכול לקחת את יום החופש.

מאיר כהן: מנהל העבודה לא יכול להגיד לו - - -

יואב קיש: זו בדיוק הבעיה.

יואב קיש: ההבדל המהותי – זה מהכיוון שיש התנכלות לעובדים ורוצים שלא יילכו להצביע בכוונה, את הדבר הזה אני רוצה למנוע.

<נעה בן שבת: על רקע הדעות הפוליטיות שלהם?

יואב קיש: על רקע הזה שלא רוצים באופן כללי אולי, בין אפילו יכול להיות – אני לא רוצה מעורבות פוליטית, אני לא מאפשר גם פריימריז של העבודה, גם פריימריז של הליכוד, לא רוצה שתצאו, זו בעיה אחת.

יואב קיש: אני חס וחלילה לא רוצה להיכנס אפילו להתנכלות פוליטית.

יואב קיש: הנושא השני – בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים לאפשר את הגמישות, אין לי בעיה לנסח את זה בחוק שיהיה כתוב בצורה כמו שאמרנו, או יום חופש אם העובד רוצה, או לא במסגרת חופש, העיקר שהתאפשר לו להצביע שנוכל לממש את הזכות הזו.

אלי אלאלוף: יש הבדל פה, אם אתה רוצה שיילך להצביע, אז זה לא יום.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה שיהיה לו יום, זה אומר שאתה רוצה אותו פעיל.

אלי אלאלוף: לי לא אכפת גם זה וגם זה.

אלי אלאלוף: האם אתה אומר שיום פריימריז מאפשר לכל אחד?

יואב קיש: לא כל אחד.

אלי אלאלוף: כל אחד, מאיפה אתה יודע שאני הצבעתי?

אלי אלאלוף: אתה לא תחפש אותי.

אלי אלאלוף: ביום פריימריז עובד יכול להצהיר שהוא הולך להצביע, כך הוא יכול לקחת יום שלם או שעה.

אלי אלאלוף: זה אומר שזה לא יום שהוא הולך להצביע, כי בשעה ויום לא מצביעים בלבד.

יואב קיש: שעה זה המינימום.

יואב קיש: אגיד לך, זה לא מדויק.

יואב קיש: יש מקומות שהם קרובים למקום העבודה.

יואב קיש: שעה זה נראה לא הגיוני, אני מסכים אתך.

יואב קיש: אני מניח שזה מינימום שעתיים עד ארבע שעות, זה כאילו הזמן הכי סביר של רוב העובדים.

יואב קיש: אבל יכול להיות שמישהו הצטרך לעשות את זה בשש שעות, ויכול להיות שמישהו במקרה ייצא לו שעה.

יואב קיש: לא יודע, אתה צודק.

יואב קיש: שעתיים לארבע שעות, אני חושב שזה הזמן הסביר לדבר.

יואב קיש: אם יש איזושהי בעיה, אתה רוצה להגיד מינימום שעתיים, בסדר, תגיד מינימום שעתיים, לא מחפש את זה.

יואב קיש: אני מחפש לאפשר לו לצאת להצביע.

אלי אלאלוף: אתה גומר את המשפט בזה – להצביע.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, אתה רוצה לאפשר לו להצביע, לא לאפשר לו להיות פעיל.

יואב קיש: אם הוא יבקש יום חופש, אני חושב שמן הראוי שהוא יקבל.

יואב קיש: המטרה זה להצביע, זה עיקר הבעיה.

יואב קיש: אתה שואל אותי נכון.

יואב קיש: אני חושב שהבעיה נמצאת בעיקר בהצבעה.

אלי אלאלוף: אז כל אחד יכול לבוא להגיד, מחר יש פריימריז במפלגה איקס כזאת, אני לוקח יום חופש.

<איה דביר: למעט זה שיש זכות להיות חבר במפלגה אחת.

<נעה בן שבת: הוא יכול להחליף מפלגה.

יואב קיש: יש שלושה ימים, אם הוא לוקח על ארבע שנים...

יואב קיש: לא, זה לא כמות.

יואב קיש: אם אנחנו מסתכלים רגע אחד, אנחנו לא מדברים פה על תופעה שכל המשק יהיה משותק, ממש לא, זה אבסורד, אל תיקחו את זה לשם.

יואב קיש: מדברים על מספר מצומצם של אנשים, שגם אם מישהו ינסה לנצל את זה לרעה, אני לא חושב על נגיד שהוא יכול לבחור את יום החופש שלו ביום אחר – זה מכיסו בסוף, נו באמת, אף אחד פה לא נותן לו מתנה.

יואב קיש: אז גם זה שהוא בסוף משלם את זה, וגם בסופו של דבר שמדובר על ימים בודדים על ארבע שנים, במקרה היום אנחנו באחד מהם, דרך אגב.

<איה דביר: יומיים בתוך שנה אחת.

<איה דביר: היו כמה ימי פריימריז השנה רוב הפעמים.

<נעה בן שבת: יכול להיות שצריך גם את זה לגדר.

<נעה בן שבת: להגיד לא יותר מאשר יום במצטבר בשנה.

יואב קיש: יום בשנה יש לו.

<נעה בן שבת: בוא ננסה רגע להבין.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על זכות כמו שעובד ביום שבתון של הבחירות הכלליות עובד יש לו יום שבתון, אז ככה אם העובד הוא חבר מפלגה ויש לו זכות להצביע, אז הוא בעצם מקבל זכות להיעדר באותו יום.

<נעה בן שבת: אם הוא רוצה, הוא יכול לקחת את זה כחופשה שנתית, ואם הוא לא רוצה הוא יכול לקחת את זה כחל"ת – חופשה ללא תשלום.

<נעה בן שבת: זה בעצם הזכות שלו, אבל אז אנחנו יוצאים כבר ממסגרת של חופשת ותיק, אנחנו כבר לא מדברים על יום, אנחנו לא מדברים על המסגרת.

יואב קיש: השאלה אם אנחנו בחוק הזה.

<נעה בן שבת: יכול להיות שבאמת המקום צריך להיות בחוק המפלגות.

יואב קיש: אם עכשיו החלטנו שאפשר לעשות את זה בחוק המפלגות, אפשר לקחת ולהמשיך עכשיו לקריאה שנייה ושלישית בחוק המפלגות?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: זה אותו עיקרון, זה המשך של אותו רעיון.

<איה דביר: שלא יהיה שם יום חופשה מלא.

<נעה בן שבת: העובד זכאי להיעדר.

<נעה בן שבת: הוא יכול להיעדר חצי יום, הוא יכול להיעדר שעה, והוא יכול להיעדר יום שלם.

<איה דביר: לא, אבל אין זכות משפטית להיעדרות של חצי יום חופשה בחוק היום.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: לא ידובר על חצי יום.

<נעה בן שבת: הוא זכאי להעדר.

<נעה בן שבת: משך ההיעדרות יכול להיות שהוא יבוא על חשבון חופשה שנתית, או שמשך ההיעדרות יהיה על חשבון - - -

יואב קיש: גם אם זה מספר שעות?

אלי אלאלוף: חבר'ה, יש דבר אחד הצלחתם, זה לבלבל את הפרוטוקוליסט שלנו, היא חדשה, אז תעזרו לה.

<איה דביר: אין לנו התנגדות משפטית להצעה הזאת, אבל אנחנו יצאנו מוטרדים מהדיון הקודם מהשאלה איך אנחנו מגינים על שוויון ההזדמנויות של העובד.

<איה דביר: חצי יום זו שאלה אחת.

<איה דביר: שאלה שמאוד הטרידה אותנו, זה איך ממעיטים את הסיכון לעובד מפלגה בגלל שדעותיו הפוליטיות גלויות, ההנחה היא - - -

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת לא ממעיטה, היא שמה על השולחן את הדעות שלה.

<איה דביר: חשבנו עם יש פתרונות שמגשימים את התכליות של ההסדר, מאפשרים היעדרות מהפריימריז, ולא מחייבים מצד שני לחשוף את הדעות הפוליטיות.

<איה דביר: חשבנו שאם יש כאלה הם עדיפים בטח בשרות המדינה כפי שהציעו.

יואב קיש: אז מה את מציעה, לא הבנתי?

<איה דביר: אנחנו חשבנו וזה קצת נסוג מהדיון שאתם התחלתם פה עכשיו, אבל אני לרגע ארצה להציג את המתווה שחשבנו שהוא נכון יותר.

<איה דביר: סעיף 6(ב) מדבר גם על ימי התוספת שבתוכם רוצים להוסיף את יום הפריימריז, וגם על יום בחירה אחד נוסף שהוא לבחירת העובד מתוך כל ימי העבודה.

<איה דביר: חשבנו שאם נציין בתוך סעיף 6(ב) שמותר לעובד לבחור מבין הימים של הבחירה משני הסוגים, גם היום הפתוח, וגם הימים שבתוספת שבהם הפריימריז, לבחור בסך הכול שני חצאי ימים בשנה שהוא יכול להיעדר בהם לפי בחירתו, בתנאי שהוא לא מעוניין לחשוף שהוא מנצל את יום הבחירה למטרה של פריימריז יוכל לצאת בפריימריז, ולא לזקוף את זה לטובת היום הזה.

יואב קיש: אני חושב שהחשש הזה אני מבין אותו, אבל הוא לא המהות.

יואב קיש: אני חושב שיותר נכון ללכת לכיוון של לאפשר חלק מיום – לא, זה רק חצי, ואם הוא רוצה רק שלוש שעות?

יואב קיש: הכול עובד בצורה מאוד נוחה היום בכל החברות עם הכרטיס, ואני רוצה לשמור על הגמישות הזאת – עכשיו ניכנס לחצי יום כזה, הוא ייתקע ולא יהיה לו - - -

אלי אלאלוף: יש פה איזו בעיה מהותית תתייחס אליה.

אלי אלאלוף: אני לא במפלגה שיש פריימריז.

אלי אלאלוף: זה איך עובד מזדהה עם המפלגה מול המעסיק שלו.

אלי אלאלוף: האם אתה רוצה לפגוע בחשאיות בהצבעה או לא? אני חושב שיש פה ערך עליון, זה החשאיות בהצבעה - זו הנקודה המרכזית.

אלי אלאלוף: אני במקום העבודה הקודם שלי הייתי מעיף אותך מהעבודה, לא חשוב איזה מפלגה.

אלי אלאלוף: כי זה היה החוק שקבע בעל הבית שלנו, הוא אמר, אל תביא לי פוליטיקה לפה.

יואב קיש: בסדר, הוא לא מביא לך פוליטיקה, הוא יוצא להצביע.

יואב קיש: אגיד לך מה אני חושב, ואגיד לך את התשובה לדבר הזה.

יואב קיש: אם אתה נמצא במקום שיש לו מדיניות פוליטית או אנטי-פוליטית כמו שאתה מתאר, אני חושב שהחוק הזה לא יאפשר, לא נושא להתחבא ולצאת הרי כאילו לקחתי חצי יום, אז רגע, אז הוא באמת ככה.

יואב קיש: לדעתי, אדם שחושב שנמצא בחברה כזו או אחרת שיש בה מדיניות פוליטית, או אנטי-פוליטית כזו או אחרת, לא יילך להצביע באותה סיטואציה, לא יילך – לא בשיטת החצי יום כזה, הוא לא יילך.

יואב קיש: הוא יילך אחרי הצהריים.

יואב קיש: אני רוצה לאפשר מבחינת הנוחות לאדם שבו אין בעיה, ואני אומר לך, אלי, רוב המקומות הם מקומות שההתנגדות היא עקרונית כאילו, ואז אתה אומר, תן לי את החופש להצביע אל תמנע את זה ממני.

יואב קיש: אני אומר את זה עוד פעם.

יואב קיש: אני ירדתי מחצאי יום.

יואב קיש: לכן הפתרון הזה כבר לתפיסתי היא לא רלבנטית.

יואב קיש: אם את רוצה לעשות את זה בחוק המפלגות לאפשר יציאה לטובת הצבעה לא כחופש, אלא כניכוי משכר, או איך שזה מוגדר בדיוק.

<נעה בן שבת: או חופשה ללא תשלום.

יואב קיש: לצאת חופשה ללא תשלום, מקובל עליי, זה פתרון טוב.

<איה דביר: אבל אז רק השאלה איך משלימים.

<איה דביר: כי אם עובד נעדר לשלוש, ארבע, לא משנה כמה שעות על חשבון החופשה השנתית, מטרות ההוצאות שלא נוכו - - -

יואב קיש: אבל הוא מקבל היום לפי שעות את החופש שלו.

<איה דביר: לא, החוק מדבר על ימי חופשה.

יואב קיש: בכל החברות הממשלתיות לפחות אני מכיר שזה ככה נעשה, אולי תתקנו אותי אם אני טועה.

<איה דביר: בהסכמה אפשר לעשות הכול.

מאיר כהן: אני חוזר על דעתי ככל שאנחנו נוברים בחוק הזה, אנחנו מבינים כמה שהחוק הזה מיותר.

מאיר כהן: אני חושב שגם המציעים מבינים.

יואב קיש: ממש לא, אתה חושב שזה מיותר לא המציעים.

מאיר כהן: הם שמו את רגליהם על המשוכה הראשונה - - - ראה אדוני, אתה נגעת בנקודה החשובה ביותר, הנקודה שאני כל אחרי הצהריים אני אדון לעצמי, אני עושה מה שאני רוצה, אף אחד לא צריך לדעת - - - היום ברור מאליו שאם אני הולך להצביע, אז גם הבוס שלי יידע וגם החברים שלי יידעו.

מאיר כהן: אני חושב שדווקא במדינה דמוקרטית שהעיקרון של החשאיות הוא העיקרון שבאמת לאורו אנחנו מחנכים, שכל אחד לעתים מצביע במה שהוא רוצה בלי שזה שעובד לידו לא יידע או הבוס שלו יידע.

מאיר כהן: זה דבר אחד.

מאיר כהן: הדבר השני, אנחנו רואים אי אפשר לבוא ולהגיד לא כצעקתה.

מאיר כהן: מה, תסתכלו מה קורה.

מאיר כהן: אנחנו מכירים תקופות שהיו בהם בחירות כל חצי שנה, ואנחנו עכשיו במפלגת העבודה ששבוע ועוד שבוע שיש בחירות, וזה יכול לקרות - - -

יואב קיש: אתם לא מהמתפקדים שלהם לצאת להצביע?

מאיר כהן: לא.

יואב קיש: זה מה שאתה אומר עכשיו.

יואב קיש: הם מצביעים עכשיו, זה המאני טיים, אתה רוצה למנוע מהם?

יואב קיש: נו באמת.

יואב קיש: לפני רגע אתה אומר אני החלטתי שזה מיותר, אז אתה החלטת שזה מיותר, אז גם אני החלטתי שזה מיותר.

יואב קיש: עכשיו אתה אומר, אז יש להם יומיים, אז ביום השני בוא לא ניתן להם להצביע, אולי לעמיר פרץ זה טוב.

אלי אלאלוף: תנו לי ברך קודם כל שני חברי כנסת שלא תמיד באים, יושב ראש מרכז השלטון המקומי, ראש עיריית מודיעין, חבר שלנו פה, אז נברך אותם.

מאיר כהן: אני עוד פעם חוזר.

מאיר כהן: מותר לי להגיד שאני מלווה את הפריימריז בליכוד יותר מביטן ויותר מקיש.

מאיר כהן: אני לא מכיר אדם אחד – אני מלווה את הפריימריז בליכוד מ-1979.

מאיר כהן: אני לא מכיר אדם אחד שלא בא להצביע לפריימריז בליכוד, כי הבוס שלו אמר לו אתה לא תצא.

מאיר כהן: רבותיי, אני אומר לך שאני מלווה את זה.

מאיר כהן: זה תמיד נפתח בבוקר עד השעות הקטנות, ואנשים נסעו, ואנשים מתוך אידיאולוגיה לקחו חופש על חשבונם והיו גאים בזה.

מאיר כהן: אני בא ממשפחה שהיא ליכודניקית יותר מ- - -

יואב קיש: אתה טועה, גם בזה אתה טועה.

מאיר כהן: לקחו חופש על חשבונם והלכו להצביע.

מאיר כהן: ההיפך, הם אמרו, אני לא צריך שמנהל עבודה יעשה לי טובה, אני הולך בעצמי, אני לוקח חופש.

מאיר כהן: החוק הזה הוא חוק שאני אומר לך, היות והוא יעבור כי זאת הקואליציה, רק לפחות לשים - - -

יואב קיש: דרך אגב, מה זה קואליציה?

יואב קיש: יש תמיכה באופוזיציה בחוק.

יואב קיש: למה אתה אומר סתם?

יואב קיש: אתה משקר.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: תן לדבר.

יואב קיש: מתקן אותך סליחה, טעית.

יואב קיש: הייתה תמיכה באופוזיציה בחוק.

מאיר כהן: אבל אני עדיין אומר שהוא יעבור כי זאת ההצעה שבאה מהקואליציה.

יואב קיש: אני מתנצל.

יואב קיש: אני מבהיר, לדעתי, חשבתי שטעית.

מאיר כהן: כל מה שאני מנסה להגיד לך הוא כזה, היות וזה יעבור, צריך לא לרוץ מהר, לחכות, ובאמת לשבת ולחפש את הדרך הטובה להעביר את החוק הזה.

יואב קיש: זה אני מסכים.

מאיר כהן: כל כך הרבה הסתייגויות יש על החוק הזה.

יואב קיש: איזה הסתייגויות?

מאיר כהן: אני אומר לך.

מאיר כהן: יש לי רשימה של הסתייגויות שאני הגשתי.

<קריאה: במשרד המשפטים - - -

יואב קיש: אני מקבל את ההערה שלך שצריך לעשות את זה נכון, זה אני מקבל.

מאיר כהן: אז זה הסיפור.

איימן עודה: אני יותר רוצה לשאול מאשר לנקוט עמדה, כי אני באמת רוצה להבין.

איימן עודה: מאיר, חשוב לי להבין ממך משהו.

איימן עודה: אני חושב שאנחנו צריכים לעודד את המעורבות הפוליטית, זה דבר מאוד נחוץ, חשוב, את האידיאולוגיה.

איימן עודה: אפילו אם אנשים היו באים למרות הכול, או מצביעים, אם אפשר להקל עליהם, אז למה לא להקל עליהם?

איימן עודה: דיברת על חשאיות, אני חושב שיש להם שתי אופציות – או ללכת בזמן, או להגיד, אני רוצה ללכת אחרי העבודה.

איימן עודה: אבל פה אתה פותח להם אפשרות גם ללכת באמצע העבודה, גם במקום של האנשים המוחלשים, קשיי היום, זה אנחנו צריכים שיהיה - - -

מאיר כהן: - - - יהיה פריימריז, כולם יגיעו - - - וגאים בזה.

איימן עודה: ליבנו איתם, או עם המעסיקים.

איימן עודה: אני חושב שלתת עוד אופק, עוד אופציה שעוד השתתפו במקום 20%, 40%.

איימן עודה: אנחנו דווקא כאנשים שרוצים שהעם יהיה מעורב פוליטית, אנחנו צריכים לעודד דבר כזה.

איימן עודה: אני מדבר במקום שהם יותר שאלות מאשר עמדה.

מאיר כהן: כשתבוא הצעת חוק שתגיד שמי שבבחירות הכלליות לא יכול להצביע ויקבל על זה קנס, אני אתך.

אלי אלאלוף: זה רק בבלגיה.

מאיר כהן: פה יש אנשים שהיו רוצים, או רובם הגדול לא - - - במקום העבודה שלהם.

מאיר כהן: ביום שני יש בחירות בכנסת, אני בא לבוס שלי, אני אומר לי, אני צריך חצי יום חופש – לך להצביע.

מאיר כהן: אני לא יכול להגיד לו, אני רוצה חצי יום חופש, הוא יכול להגיד לא, הוא רשאי.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לו, אני רוצה חצי יום חופש ללכת להצביע לפריימריז כי זה החוק, אני חייב להגיד לו שאני הולך להצביע, זאת אומרת, שבמקום העבודה אנחנו נדע מי מצביע למחנה הציוני, מי מצביע לליכוד, זה הסיפור.

איימן עודה: אני מדבר על התנועה הפוליטית – האם אני מעדיף שביום הבחירות אנשים שבאים ביום שבת, אצלנו ביום שבת אנשים עובדים - - -

מאיר כהן: לא מדובר פה על - - - הכלליות.

איימן עודה: לא כלליות.

מאיר כהן: לא, מדובר פה על פריימריז, יש הבדל גדול.

יואב קיש: אני אגיד לך למה אני מופתע.

יואב קיש: יושב פה מאיר ידידי הטוב שיש לו שנות ותק רבות בליכוד, כמעט כמו שלי ומתנגד לזה, ואיימן עודה, לא יודע, פריימריז זה לא בדיוק, יש לכם איזה מערכת, היא לא בדיוק פריימריז.

איימן עודה: הדבר הכי טוב, אלף אנשים מצביעים.

יואב קיש: הוא בא ואומר אני בעד שכמה שיותר יהיו מעורבים, אז למה אתה מתנגד לזה מאיר?

יואב קיש: זה אני לא הצלחתי לתפוס.

יואב קיש: יש לי ועדת כנסת לנהל, אני אנסה למצוא מחליף ולחזור.

יואב קיש: המסר, מה שדיברנו, אני מסכים שצריך לעשות את הדבר הזה נכון.

יואב קיש: אני חושב שהמסר צריך להיות שהמעסיק מחויב לתת לעובד לצאת להצביע ביום פריימריז, בין אם זה על חופשה, או על חופשה ללא תשלום, או כחלק מהיום – צריך לבנות את המנגנון הנכון שיאפשר לו להצביע, זה המסר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דנו על החוק בקריאה ראשונה והחוק עבר, ועכשיו הקריאה השנייה.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שהחוק יעבור, לא יעבור, זה מובן, זה עקב הקואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהחוק מיותר לחלוטין, חוק פופוליסטי, בכלל אין לו מקום בכנסת בחקיקה של הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: יש מפלגות, יש עשייה פוליטית.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בעניין של הפריימריז, בכלל אין לו מקום.

עבדאללה אבו מערוף: מי שרוצה להיות שייך לאיזושהי מפלגה, יש חוק רישומי מפלגות, זה אפילו נוגד לחוק רישומי מפלגות בכלל, שייקח על חשבונו – ייקח חופש מחלה.

עבדאללה אבו מערוף: למה צריך לעגן את זה בחוק שהמעסיק חייב לתת ולצאת יום חופשה.

עבדאללה אבו מערוף: זה דבר הזוי לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה אין לו מקום.

עבדאללה אבו מערוף: משרדים, 50 שנה הסתדרו מי שעושה פריימריז, שימשיכו לסדר עוד מאה שנה בלי שיהיה חוק.

עבדאללה אבו מערוף: זו בעיה שלהם, של כל מפלגה.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא עשייה פוליטית, זה לא מעורבות פוליטית ביום הבחירות לפריימריז שאנחנו יודעים שהכול דילים, ויודעים למה החוק הזה בא, כל הפריימריז הוא בולשיט אחד גדול ובלוף אחד גדול.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אני חושב, מפלגה שהיא מפלגה פוליטית יש אידיאולוגיה, היא תעשה את הפריימריז שלה איך שהיא רוצה ולא לקבל חוק מהכנסת וגם משרד המשפטים מתנגד – מבחינה חוקית מתנגדים.

עבדאללה אבו מערוף: אז אני לא חושב שיש לחוק הזה מקום ולכן אני מסתייג מכל החוק, ואני אצביע בהתאם – לא מתאים לכנסת, אין מקום לחוקק אותו וזה חוק פופוליסטי לחלוטין, במיוחד כאשר מדובר על פריימריז.

אלי אלאלוף: בבקשה, נציגת האוצר.

<דיין ותד: אני מאגף התקציבים, משרד האוצר.

<דיין ותד: עלו כמה הצעות עכשיו בדיון שאני אתייחס לדברים.

<דיין ותד: לגבי חלק מהיום, אלה דברים שנאמרו לפני כן שהיום יש לנו עובדים שהם - - - במקום העבודה, ואנחנו מייצרים תקדים שלא קיים.

<דיין ותד: כל הנושא של חלק מהעניין, אמרתי שיש כמו שדיברנו על זה שיש עובדים הכרחיים שצריך להחליף אותם.

<דיין ותד: בזמנו כאשר דיברנו על חצאי ימים, זה מאפשר למעסיק כן להתכונן, וכן להביא מחליף לאותו עובד.

<נעה בן שבת: לא הבנתי שיש איזה נסיגה מהרעיון של 14 ימים הודעה מראש.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, תהיה הודעה מראש על הימים האלה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, עובד שמתכוון להיעדר זה לא הודעה מהיום למחר.

אלי אלאלוף: כתוב פה – 14 יום מראש.

<דיין ותד: לגבי כמות השעות, או חצי יום, זה מקשה על המעסיק למצוא לו מחליף.

<דיין ותד: ההצעה של חבר הכנסת יואב קיש לגבי לקחת יום שלם, או לנכות מהשכר, זה כמובן צריך להיות עם חידוד של ההצעה.

<דיין ותד: אנחנו נרצה ללכת עליה.

<דיין ותד: אורלי, את רוצה להתייחס לזה?

<נעה בן שבת: אנחנו הבנו שאם אנחנו מדברים על חצי יום חופשה, שעובד יוצא לחצי יום חופשה, חשבנו שאנחנו הגענו אתכם לאיזושהי הבנה שחצי יום חופשה כאשר מדובר על חשבון חופשתו הרגילה של העובד וזה רק למטרת פריימריז וחצי יום האחר לניצול כדי שהיום הזה לא יישאר ריק זה אתם הסכמתם.

<נעה בן שבת: הבעיה שלכם היא רק בשעות הבודדות, זאת אומרת, יכול להיות שזה פחות מחצי יום, ואז המעסיק לא יכול להיערך – זאת בעיית ההיערכות של המעסיק?

אלי אלאלוף: יש לי הצעה שהחלפתי בכמה מילים עם חברי חבר הכנסת יואב קיש לפני שעזב.

אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור ולהגיד.

אלי אלאלוף: אני חושב שהסתבכנו קצת, זה נהיה כבד.

אלי אלאלוף: בעצם מה חיפשנו?

אלי אלאלוף: חיפשנו שאף מעסיק לא יאסור על העובד שלו ללכת להצביע ביום הפריימריז, זה בעצם.

אלי אלאלוף: אז מי המטרה שלנו צריכה להיות?

אלי אלאלוף: המעסיק.

אלי אלאלוף: למה שלא נכתוב – או במסגרת החוק של המפלגות כל מעסיק חייב לאפשר לעובד שלו ללכת להצביע ביום הפריימריז שהוא יבחר וזהו, בלי להגיד שעות, לא ימים, על חשבון מה.

אלי אלאלוף: הוא אמור טכנית לאפשר לו ללכת להצביע, הוא לא יכול להתנגד.

אלי אלאלוף: אז אולי העובד ישקול האם זה בשעות העבודה שלו, אחרי שעות העבודה שלו, זה לא התנכלות של המעסיק שלו.

אלי אלאלוף: זאת יכולה להיות התנכלות כי הוא מחויב לשחרר אותו, וזה הרבה יותר קל.

אלי אלאלוף: אני לא יודע למה חייבים להגדיר חופשות והודעות – הודעה אולי כן, אני דווקא חושב שהוא יודיע לו ש-14 יום מראש הוא הולך להצביע באותו יום.

אלי אלאלוף: זה נותן לאזרח חופש פעולה להודיע, לא להודיע.

<אורלי ישי-גנץ: כמה הוא הולך להיעדר, אגב?

<אורלי ישי-גנץ: אם זה חמש שעות, 10 שעות, לא, צריך להסביר לו שיהיה ודאות.

אלי אלאלוף: שהוא יודיע לו, שהוא יגיד לו מראש, וזה עניין של משא-ומתן עם זה.

אלי אלאלוף: אם הוא יגיד לו הקלפי שלנו זה באילת ואני בחיפה, אז זו בעיה שלו.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לתת למעסיק לאפשר לא לאסור יותר על השתתפות בפריימריז.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה הרבה יותר קל, זה לא על חשבון אף אחד.

דוד ביטן: לא על חשבון העובד, מה הבעיה עם זה?

אלי אלאלוף: זה ברור שזה חשבונם.

דוד ביטן: או היום או חלק ממנו על חשבון העובד.

מאיר כהן: לא, יש הבדל בין - - -

דוד ביטן: או על חשבון החופשה השנתית שלו, אין לי בעיה.

אלי אלאלוף: אני הצעתי משהו יותר פשוט ופחות מורכב, להכניס חוקי עבודה.

אלי אלאלוף: אני אמרתי שמעסיק לא יכול לאסור על העובד שלו להשתתף בהצבעה בפריימריז בצורה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: על העובד להודיע 14 יום מראש, זה רק זה.

אלי אלאלוף: אז לא נכנסים לא לשעות - - -

דוד ביטן: לא, זה לא העניין, אני אסביר לך.

דוד ביטן: זה לא שהוא לא יכול, ודאי שהוא לא יכול לאסור – על זה אין ויכוח בכלל.

דוד ביטן: הוא יכול לבוא, להצביע בתשע בלילה, בסדר שהוא לא עובד.

דוד ביטן: כל העניין הוא אם הוא רוצה להצביע באמצע היום, אז הוא מבקש את החופש, זה הכול.

דוד ביטן: חלק רוצים להיות פעילים, חלק רוצים להצביע, זה לא רק הצבעה.

דוד ביטן: הטענה שלהם – יש להם שתי טענות.

דוד ביטן: טענה ראשונה – הרי אז המעביד יידע שהוא מצביע לליכוד או לעבודה, זה שטויות, כי הוא צריך לבקש את החופש.

דוד ביטן: אם הוא לא יבקש, אז גם הוא לא יידע.

דוד ביטן: זו החלטה של העובד אם הוא רוצה שהמעביד יידע או לא יידע, ולכן זו טענה שאין לה בסיס.

דוד ביטן: טענה שנייה שהבנתי עכשיו מהאוצר, שהם אומרים שיש תנאים נלווים – שאם הוא לוקח יום חופש הם לא נותנים אותם, ואם הוא לא לוקח יום חופש, רק חלק כמו נסיעות או דברים מהסוג הזה, זה מה שאמרתם – אין לי בעיה, שזה יירד באופן יחסי, אין לי בעיה בכלל.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם הוא לוקח חצי יום חופש, אז יירד לו 50% מהתנאים האלה.

דוד ביטן: אם יש לו נסיעות 50% יירד, או שיירדו כל הנסיעות.

אלי אלאלוף: מה לגבי הביטוח בזמן זה, מי מכסה אותו?

אלי אלאלוף: הביטוח האישי.

<נעה בן שבת: לא בכל מקומות העבודה יש – יש את הביטוח - - - של הביטוח הלאומי.

דוד ביטן: אני מוכן שהתנאים הנלווים האלה, הוצאות נסיעות, גם אם הוא לקח חלק מהזמן, יירד לו לפי כל היום, אני מוכן לזה גם כן.

<אורלי ישי-גנץ: ומה לגבי ניכוי ימי חופשה?

<אורלי ישי-גנץ: מה לגבי זה שעובדים שאין להם ימי חופשה - - -

דוד ביטן: אלה שאין להם ימי חופשה, אנחנו נאפשר להם, אז הוא יחליט אם זה יירד לו מהמשכורת או לא יירד לו מהמשכורת, זה הכול.

<אורלי ישי-גנץ: אז יש לנו השלכת רוחב לגבי מגזר עובדי ההוראה והסגל האקדמי שלהם אין ימי חופשה, זו הצעה שהתגבשה אתמול בלילה.

<אורלי ישי-גנץ: אנחנו צריכים לבדוק את השלכות הרוחב התקציביות.

דוד ביטן: כולם צריכים לבדוק השלכות רוחב.

דוד ביטן: איזה השלכות רוחב יש פה?

דוד ביטן: זה על חשבונו.

<אורלי ישי-גנץ: אני אסביר אדוני.

<אורלי ישי-גנץ: אם יש לנו מציאות שהיא יכולה לקרות, שבבית ספר מסוים 10 מורים מתוך 15 מורים, לא יודעת, בית ספר קטן, מתנגדי ליכוד, וכולם באותו יום נעלמים, זה דבר שצריך להיערך לדברים.

<אורלי ישי-גנץ: אנחנו פשוט צריכים לבחון את ההצעה הזאת.

דוד ביטן: אם לבחון זה לא יהיה.

עבדאללה אבו מערוף: אז התלמידים יהיו בעד.

<אורלי ישי-גנץ: יהיו בעד, אדוני, חד-משמעי.

<עירית ורונין: צהריים טובים, אני עו"ד ממונה על תנאי שירות, מרכז שלטון המקומי.

דוד ביטן: זה לא יחול על עובדי הוראה, אני מוכן לזה גם.

דוד ביטן: הבנתי את הבעיה של עובדי הוראה, אני מוכן להחריג אותם בחוק.

<עירית ורונין: גם את הסגל האקדמי.

<עירית ורונין: ההוראה והסגל האקדמי.

דוד ביטן: מוכן להחריג בחוק.

דוד ביטן: עוד משהו?

<עירית ורונין: באשר אליהם, להם יש חופשה שנתית.

דוד ביטן: אני מחריג אותם מהחוק.

דוד ביטן: אני הבנתי את הבעיה, אם ייצאו 20, אז מי ילמד?

<עירית ורונין: אני כן רוצה בבקשה להביא לפתחה של הוועדה בעייתיות של סקטור אחר, סקטור של שלטון מקומי, עובדי שלטון המקומי שהם בעצם להבדיל מהסקטור הפרטי הם עובדי שירות, נותני שרות.

דוד ביטן: את חיה בעולם הזה.

דוד ביטן: עובדים של הרשויות המקומיות, כולם מתפקדים לכל המפלגות.

אלי אלאלוף: בבקשה, תנו לה להציג.

<עירית ורונין: תודה, יושב-ראש הוועדה.

<עירית ורונין: כמו שאמרתי, אני כן רוצה להביא לפתחה של הוועדה בעייתיות של מתן חופשה כזו לעובדי השלטון המקומי.

<עירית ורונין: אנחנו יודעים שחלק ניכר מעובדי רשות מקומית, כן נותני שרות ושירותים לתושבי הרשויות, ולכן, זה באמת יכול ליצור בעייתיות.

<עירית ורונין: אני כן רוצה להביא לתשומת לב הוועדה שלצורך העניין, עובדי חינוך בשלטון המקומי הם מוחרגים גם בהסכמים קיבוציים בכל מה שקשור למתן חופשה שנתית שלא מאפשרת יציאה של עובדי חינוך כמו סייעות ומורים במהלך שנת הלימודים.

<עירית ורונין: כך, למשל, ברשויות קטנות גם אם אותה סייעת תיתן הודעה מוקדמת, לא בטוח שהיא מצאה לה חליף, וכמו שאתם מבינים, אי אפשר להשאיר את הסייעת או את הגן, או את הילדים ללא סייעות.

אלי אלאלוף: הבנתי.

אלי אלאלוף: טענה זאת שקשורה לעובדי הוראה – אני אומר, גם למסייעים לעובדי הוראה אני מוכן לקבל להחריג בחוק, אז מה הבעיה.

אלי אלאלוף: בבקשה, משרד המשפטים.

<עירית ורונין: זה מאוד משמעותי, אדוני.

<עירית ורונין: תודה.

<איה דביר: אני מבקשת לחדד.

<איה דביר: קודם כל, אם יורשה לי, אני רוצה לחזור על ההצעה שהצענו קודם שקצת ירדה מהפרק, אבל חבר הכנסת ביטן לא שמע אותה.

<איה דביר: זה כדי לבלום את הבעיה של פגיעה בשוויון הזדמנויות בעבודה, אפשר לבוא ולאפשר שני חצאי ימי חופשה לפי סעיף 6(ב) של ימי בחירה, והעובד יוכל לנצל אותה מתי שירצה.

<איה דביר: בתוספת ימנו גם את יום הפריימריז.

<איה דביר: אבל אם עובד ירצה לצאת להצביע וירגיש לא נוח להגיד שהוא יוצא להצביע, הוא יוכל לקחת גם את יום הבחירה שלא תלוי בדבר שקבוע בסעיף 6(ב) ולהגיד - - -

<קריאה: סליחה, לזה אנחנו מתנגדים.

<איה דביר: בדרך הזאת אנחנו גם מגשימים באופן המיטבי את - - -

דוד ביטן: גם עם זה אין לי בעיה, אבל יש פה התנגדויות אחרות.

<איה דביר: זה פשוט - - - ההצבעה באופן הכי טוב, ומשאיר את הפרט החסוי הזה לבחירת העובד בלבד.

<איה דביר: לגבי הפתרונות המיוחדים שבאים ומציגים מעסיקים בצדק את הקושי שיש להם להתמודד עם לקיחת חופשים של העובדים – גם היום סעיף 6(ב) נותן יום בחירה אחד לעובד בשנה, והם יודעים להתמודד עם זה.

דוד ביטן: אבל למה לפגוע?

דוד ביטן: זה לא בסדר.

דוד ביטן: כי עובד שהוא לא חתם בפריימריז אז הוא יכול לקבל יום בחירה על כל מיני דברים.

דוד ביטן: וזה שחתם בפריימריז, הוא לא יכול לקבל, אז זו גם אפליה.

דוד ביטן: עובד אחר יכול לקבל יום בחירה על כל דבר.

דוד ביטן: אלה לוקחים אותו - - - מפסידים את זה.

אלי אלאלוף: לפי דעתי, אני הבנתי הפוך ממך.

דוד ביטן: לא, זה מה שהיא אמרה.

אלי אלאלוף: תקשיב שנייה.

<איה דביר: אני מחדדת.

<איה דביר: לכל עובד היום במדינת ישראל לפי חוק חופשה שנתית יש את הזכות לבחור יום אחד.

דוד ביטן: יום אחד, יפה, אני צודק.

דוד ביטן: זאת אומרת, שעובד שרוצה להצביע בפריימריז, ינצל את היום הזה שבמילא יש לו אותו.

מאיר כהן: לא, היא אומרת לחלק את היום הזה בכלל.

<איה דביר: לחלק אותו לשתיים.

<אורלי ישי-גנץ: נועדו להיות ימי משפחה וחג.

דוד ביטן: אבל אם אני התפקדתי וניצלתי את זה לפריימריז, אני לא יכול לנצל כבר את היום הזה.

<אורלי ישי-גנץ: לעובד הוראה אין יום בחירה.

דוד ביטן: אני אומר על חשבונו תן לו, הבנת מה אני מתכוון?

דוד ביטן: זו אפליה הפוכה אני קורא לזה.

<רבקה ורבנר: אני מהיחידה ליחסי עבודה, משרד העבודה, עו"ד רבקה ורבנר.

<רבקה ורבנר: אנחנו מתנגדים לקחת ימי בחירה.

<רבקה ורבנר: קודם כל, במהותם הם ימים שלמים כפי שנקבעו, ימי חג, ימי משפחה.

<רבקה ורבנר: אנחנו לא רואים מקום גם לקחת חצאי ימים, וגם לקחת ימים שמהותם ימי חג ומשפחה לזה – אתה יודע, אנחנו עובדים כל כך קשה, לא נותר לנו זמן למשפחה בכלל.

אלי אלאלוף: בסדר, הבנו.

<דיין ותד: ההצעה של משרד המשפטים הופכת את הצעת החוק להצעת חוק עם עלויות תקציביות שככל שמחליטים לקדם אותה, צריך למצוא מקום להחלטה.

<נעה בן שבת: זה שהיא אומרת תחלקי את יום הבחירה שניתן לפי חוק חופשה שנתית לשני ימים ותוכלי לאפשר לעובד לקחת אותם - - -

דוד ביטן: לא, אני לא מקבל את זה.

דוד ביטן: זה לא משנה.

דוד ביטן: מה שהיא אמרה פוגע בעובד שכן חתם.

אלי אלאלוף: אם יש עלות תקציבית, אנחנו נהיה זהירים.

אלי אלאלוף: את צודקת.

<אור רוזנמן: אדוני, אחת הבעיות שדיברנו עליהן בזמנו – בהנחה שניתן יום חלקי, כמה שעות, חצי יום.

<אור רוזנמן: כיום בחירה, מה אנחנו עושים בו – על חשבון חופשה שנתית, מה אנחנו עושים עם חצי היום האחר או עם כמה שעות.

<אור רוזנמן: אנחנו מדברים על שעתיים בחשבון חופשה שנתית, החוק היום מתייחס לימים מלאים.

<אור רוזנמן: השאלה שצריך להתריע כשאלה מקדמית היא, כאשר העובד יוצא לשעתיים, לשלוש, לארבע, לחמש על חשבון מי זה?

<אור רוזנמן: האם זה חלק על חשבון חופשה שנתית שלו?

<אור רוזנמן: ואז עולה השאלה מה אנחנו עושים עם שארית יום החופשה השנתית, או האם זה היעדרות שהיא על חשבונו, זאת אומרת היעדרות כחל"ת.

מאיר כהן: למרות שאני מתנגד לחוק הזה - - -

דוד ביטן: באמת שאתם מגזימים.

דוד ביטן: תסתדרו, והמעביד הסתדר עם עובד.

מאיר כהן: מה קורה אם מורה לא מגיע שעתיים, אז יש את המנגנון ניכוי - - -

<אור רוזנמן: אם זה מנגנון ניכוי כן, אם זו חופשה שנתית - - -

מאיר כהן: גם אם זה במנגנון של חופשה שנתית.

דוד ביטן: מה זה משנה אם הניכוי במנגנון של חופשה שנתית או במנגנון אחר.

אלי אלאלוף: מה שקורה עכשיו הוא לוקח את זה ולא מדווח.

<אור רוזנמן: האם עובד לקח שעתיים, זה 0.2 מחופשה שנתית, נשאר לו 0.8 מחופשה שנתית.

<אור רוזנמן: האם המשמעות היא שהוא לוקח ביום אחר יום חופשה ומגיע לו שעתיים לעבודה?

<אור רוזנמן: ואז בעצם הלכה לו יום החופשה, כי הוא צריך שעתיים להגיע לעבודה.

אלי אלאלוף: זה לא רלבנטי.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר דבר ראשון את העניין הזה – נכון שהעובד חושף מעצמו את הנתון וזו החלטה שלו, רק צריך לזכור שיכול להיות שעכשיו הוא מחליט את ההחלטה הזאת כי הוא חושב שהמעסיק אתו בכיוון שלו, ואחר כך יכול להיות ש- - -

מאיר כהן: אגב, זה לא נכון שזה - - -

דוד ביטן: שלא יבקש.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לתת לו את הזכות.

מאיר כהן: אני אבוא לבוס שלי ואני אגיד לו, אני רוצה להשתחרר - - -

דוד ביטן: זה גוף ציבורי, לא נותנים את זה בסקטור הפרטי.

מאיר כהן: בכדי לחייב אותו, אני חייב להגיד לו שאני הולך להצבעה לפריימריז.

דוד ביטן: לא, אני אסביר.

דוד ביטן: קודם כל, לעובד יש אופציה.

דוד ביטן: יש אופציה במובן הזה שהוא יכול להצביע לא בשעות העבודה, זה לא שאין לו אופציה אחרת, הוא לא חייב ללכת לבקש את החופש.

דוד ביטן: יש סיבות לבקש את החופש.

דוד ביטן: או בגלל שהוא רוצה להצביע ולסיים עם זה, והוא לא יכול בערב, לצורך הדוגמה, או בגלל שהוא רוצה להיות פעיל גם, גם אופציה.

דוד ביטן: למשל, סתם דוגמה, בן-אדם רוצה להיות פעיל ביום הבחירות האלה, לא רק להצביע, הוא רוצה גם להיות פעיל, אז הוא אומר, אני אקח יום חופש.

דוד ביטן: אני אומר לו, אם המעביד לא ייתן לו, אז הוא לא יכול להיות פעיל וגם הוא לא יכול להצביע.

דוד ביטן: לכן אנחנו צריכים להצביע.

מאיר כהן: כל חברי הכנסת פעילים היום.

דוד ביטן: אני אומר דבר כזה.

דוד ביטן: אתם רוצים, תנסחו את זה אחר כך איך שאתם רוצים.

דוד ביטן: אנחנו מחפשים מענה לעובד שרוצה להצביע או רוצה להיות פעיל באותו יום.

דוד ביטן: אני לא רוצה שהמעביד, לא רק המעביד, או המדינה כמדינה, תמנע את זה ממנו מכל מיני סיבות.

דוד ביטן: עכשיו אנחנו מדברים פה על גופים ציבוריים, לא פרטיים – מה זאת אומרת המעביד יידע אז הוא ייתקל בו.

דוד ביטן: מדובר פה בגופים ציבוריים.

דוד ביטן: אני רוצה להעריך שגוף ציבורי - - -

<דין ליבנה: הצעת החוק למיטב ידיעתי חל על כל המעסיקים פרטיים וציבוריים כאחד.

<נעה בן שבת: ההצעה היא מתייחסת - - -

דוד ביטן: אז אני מוכן גם לזה.

דוד ביטן: אני מוכן גם בשירות הציבורי ובחברות ממשלתיות ראשי - - - רבותיי, תקשיבו רגע, אין בעיה.

<נעה בן שבת: השאלה היא מה אנחנו בעצם רוצים לעשות.

דוד ביטן: אני מרגיש כמו גלגל, מה זה גלגל?

דוד ביטן: אני הולך לקראתכם בדבר, אתם מביאים לי עוד משהו.

דוד ביטן: אז אני לא אלך לגמרי בשום בקשה, ואני אעשה את זה איך שאני מבין.

<נעה בן שבת: אנחנו הבנו את הצעת החוק כהצעה שנועדה לאפשר לבן-אדם לממש את זכותו להיות חבר במפלגה ולהצביע במסגרת אותה מפלגה.

דוד ביטן: אני אסביר, מעלים טענה, צריך להתייחס לטענה.

דוד ביטן: הרעיון שהמעביד יכול להתנכל, הוא יכול לחול בעיקר במקומות פרטיים ולא במקומות ציבוריים, כך אני רואה את זה.

דוד ביטן: אז אם הטענה שלכם נכונה כעיקרון, אז באמת צריך לקבל את הטענה שלגבי גופים פרטיים זה לא צריך לחול, כי שם אם יש מפעל של 200 עובדים הוא יכול להתנקם בו – אם מקבלים את הטענה.

דוד ביטן: אם לא מקבלים את הטענה אז אין שום בעיה לפה ולפה.

דוד ביטן: אז תחליטו.

<נעה בן שבת: המטרה הייתה להדגים עד כמה זה יכול להיות בעייתי.

<נעה בן שבת: יש היום חוק שוויון הזדמנויות בעבודה אוסר להפלות עובד על רקע השקפתו, גם השקפתו המפלגתית כמובן.

<נעה בן שבת: אז האיסור הזה הוא איסור גורף.

<נעה בן שבת: החשש היה שזה ישמש ליצור אווירה - - -

דוד ביטן: אז זה תלוי בעובד.

דוד ביטן: אם העובד יודע שהמעביד שלו הוא חולה מפלגת העבודה ויכול להתנקם, אז הוא לא יבקש ממנו, הוא יילך להצביע בתשע בערב.

<נעה בן שבת: אבל אם מחר התחלף לו הממונה, ועכשיו הממונה יודע שהוא יצא להתפקד למפלגה הזאת.

דוד ביטן: אז אפשר לטעון מאה טענות.

<נעה בן שבת: אני רק רוצה לנצל את הנקודה הזאת שיש פה הכנסת העניין הפוליטי למקום העבודה, היא לכשעצמה מעוררת בעיות, וזה יכול להיות גם במגזר הפרטי.

דוד ביטן: זה לא מדויק.

דוד ביטן: אז אני יכול להגיד לך שהמעביד יכול לבקש את הרשימה של מתפקדי הליכוד ולקבל אותה, אז מה?

דוד ביטן: על האופציה הזאת אז בכלל לא צריך - - - אתם טוענים טענות רחוקות מאוד.

דוד ביטן: אפשר לטעון מיליון טענות.

דוד ביטן: בוא נגן על העובד הזה שהוא לא יכול לקבל רשימה משום מקום.

<נעה בן שבת: אם הולכים צעד נוסף, אומרים בכיוון שדיברתם עליו קודם, שעובד יהיה זכאי, עובד שהוא חבר במפלגה הוא זכאי להיעדר ביום שבו מתקיים פריימריז במפלגה, ואם יש לו חופשה שנתית, הוא יכול לקחת את זה על חשבון החופשה השנתית, ואם לא, אז יכול להיות חופשה ללא תשלום.

<נעה בן שבת: מעלים פה טענה.

<נעה בן שבת: יש פה טענה שהחופשה השנתית היום יכולה להינתן רק בימים שלמים, ואז זה יוצר בעיה מבחינת איך לוקחים אותה על חשבון חופשה שנתית.

<נעה בן שבת: השאלה אם זו בעיה גם במגזר הפרטי, או - - -

דוד ביטן: במגזר הפרטי זו לא בעיה בכלל, אבל זה לא משנה.

<נעה בן שבת: ההצעה היא שזה לא יהיה בחופשה.

דוד ביטן: אני לא אסכים שבחוק הזה אתם תמרטו כל מיני נוצות.

דוד ביטן: זה יהיה על חשבון החופשה השנתית, ואם אין לו חופשה שנתית, הוא יכול להחליף, ואז יקזזו לו מהשכר.

<נעה בן שבת: לכן זה לא בחוק חופשה שנתית.

<נעה בן שבת: חבר הכנסת קיש דווקא אמר שזה יכול להיות בחוק המפלגות.

דוד ביטן: לא, זה לא מקובל.

<נעה בן שבת: ואז מה עניינו של עובד שאין לו חופשה שנתית?

דוד ביטן: אז הוא לא יבוא לעבודה וזהו?

דוד ביטן: ולא יגיד למעביד, זה עוד יותר גרוע.

דוד ביטן: אז בכל מקרה הוא מודיע.

<נעה בן שבת: תהיה חובת הודעה.

דוד ביטן: אז הוא מודיע, מה יצא מזה?

דוד ביטן: ואז מורידים לו משכורת?

דוד ביטן: אם בן-אדם מרוויח אלף שקל ליום, אז יורידו לו אלף שקל.

<נעה בן שבת: אבל מה ההצעה שלך?

דוד ביטן: על חשבון יום חופשה, כן.

דוד ביטן: הוא רוצה יום חופש.

דוד ביטן: אם אין לו חופשה, אז יורידו לו.

<נעה בן שבת: בסדר, זה מה שהתכוונו להגיד.

דוד ביטן: בחוק הזה אנחנו מורידים את זכות העמידה בבג"צ בחוק הזה?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

דוד ביטן: זכות העמידה בבג"צ מבוטלת בחוק הזה?

<נעה בן שבת: סליחה, אדוני, המטרה הייתה - - -

דוד ביטן: לא יודע, כולם במלחמה.

דוד ביטן: קיבלתי את העמדה על מערכת החינוך – מה אתם רוצים עוד?

דוד ביטן: יש גבול לכל דבר.

דוד ביטן: זה לא זכות העמידה בבג"צ.

<נעה בן שבת: אם אדוני יאפשר לי, אני אוכל להציג את הטיעון אם אני הבנתי נכון.

דוד ביטן: לא, לא מסכים, אין דרך.

<נעה בן שבת: אין דרך בחוק חופשה שנתית לכתוב דברים שמי שאין לו חופשה שנתית, כי החוק עוסק בחופשה שנתית.

<נעה בן שבת: ולכן, מהותית, זה צריך להיות בחוק נפרד בחוק המפלגות.

דוד ביטן: אין בעיה, מי שאין לו חופשה שנתית, לא יוכל לממש את הזכות הזאת.

<נעה בן שבת: המטרה היא לבוא ולהגיד, אני הבנתי שאתם אומרים, שמי שאין לו חופשה שנתית, יוכל בכל זאת להיעדר כדין חופשה ללא תשלום.

<נעה בן שבת: עשו הוראה כזאת לגבי עובד שבחופשת אבהות נולד לו ילד, הוא זכאי שלושה ימים הראשונים לנצל על חשבון החופשה השנתית שלו.

דוד ביטן: זה בסדר?

<נעה בן שבת: כן.

אלי אלאלוף: תנו לה לסיים בבקשה.

<נעה בן שבת: השאלה היא אם אנחנו מדברים על עובד, אם אנחנו מבחינים בין עובד שעובד מספר שעות מסוים, האם אנחנו מגבילים את זה, או שכל עובד, גם אם הוא עובד אותו יום ארבע שעות הוא גם לזכאות הזאת ואין לו שום בעיה לצאת ולהיות פעיל.

<נעה בן שבת: האם זה חל על כל עובד אם אנחנו מגבילים את זה להיקף משרה מסוים?

דוד ביטן: לא מגבילים.

<נעה בן שבת: לגבי הנושא של עובדי החינוך, אתם רוצים להוציא את כל החינוך?

<נעה בן שבת: להחריג את כל עובדי החינוך, ההוראה הזאת לא תחול על עובדי חינוך.

דוד ביטן: המורים.

<קריאה: הוראה וסגל אקדמי.

<נעה בן שבת: נציגת השלטון המקומי דיברה - - -

דוד ביטן: גם בשלטון המקומי זה לא משנה.

דוד ביטן: זו טענה נכונה, כי אם הוא יעזוב מי יהיה?

<נעה בן שבת: דבר נוסף, הודעה מוקדמת של 14 ימים מראש לפחות כדי שהמעביד יוכל להיערך, כמו שדובר על זה בחופשה שנתית.

<דין ליבנה: רק לציין שלפעמים - - - המועד יותר קצר.

<דין ליבנה: למשל מפלגת העבודה - - -

אלי אלאלוף: לא, אבל יודעים מראש שיש שבעה ימים - - - לא, אין פחות מזה.

<נעה בן שבת: שבוע מראש?

דוד ביטן: יודיעו מראש.

<נעה בן שבת: עוד דבר, הנושא הזה של שמירה בסוד, כמו שנאמר, לקראת הקריאה הטרומית.

<נעה בן שבת: דבר נוסף שרצינו להציע, שרשם המפלגות הוא מקבל הודעות מכל המפלגות על הבחירות המקדימות שהן מתכוונות לערוך.

<נעה בן שבת: שהוא יפרסם את ההודעה ככל שהוא קיבל הודעה, את המידע הזה הוא יפרסם לציבור באתר האינטרנט שלו כדי שהציבור יוכל לדעת שבאמת מתנהלות בחירות באותו יום.

<נעה בן שבת: שאלה שעלתה פה, זו שאלת רישום יום חופשה – זאת השאלה אם הבנתי נכון שמעלה משרד העבודה.

<נעה בן שבת: הוא אומר ימי חופשה הם ניתנים ביום, דובר לקראת הקריאה הראשונה על חצי יום.

<רבקה ורבנר: אבל אם זה יום שלם אין לי בעיה.

<נעה בן שבת: זה השלמה.

<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים השלמה, הרי בחופשה שנתית אתה יכול בסופו של דבר לפדות את ימי החופשה, ואתה יכול גם לקחת את הימים ולהגיד למעסיק, תיקח את שאר הימים.

דוד ביטן: או יום או חלק ממנו, שיהיה כתוב בחוק.

<מוריה ברבי: בשם התאחדות התעשיינים.

<מוריה ברבי: אין בעיה ומקובל עלינו חצי יום עבור הפריימריז, גם חלק מהיום.

<מוריה ברבי: יחד עם זאת, מאוד חשוב לנו שתינתן הודעה מראש על מנת שציבור המעסיקים יוכל להיערך.

אלי אלאלוף: 14 יום מראש.

<מוריה ברבי: בסדר גמור.

<נעה בן שבת: לכן אין בעיה עם חצי יום חופשה.

<נעה בן שבת: אם העובד לוקח מספר שעות, הוא אומר, שלוש שעות נעדרתי, רוצה לזקוף את זה על חשבון חופשה שנתית, יש לכם בעיה?

<מוריה ברבי: לצורך העניין מספר שעות זה בסדר מבחינתנו, כל עוד ניתנת הודעה מראש, ויש אפשרות למעסיק להיערך.

<נעה בן שבת: אז מדוע יש בעיה דווקא בשרות המדינה שבו יש תקדימים לזה שאנשים לוקחים ימי חופשה בשעות, אז למה שם הבעיה?

<נעה בן שבת: יכול להיות שאין בעיה עם להגיד שהוא יכול לקחת, להיעדר מעבודתו ביום שבו מתקיימות הבחירות.

<נעה בן שבת: אנחנו לא אומרים כמה, אנחנו לא אומרים אם זה יום שלם או לא יום שלם.

<נעה בן שבת: גם את הפרשנות לגבי חופשת אבהות אפשר לבוא ולהגיד, הוא יכול לקחת עד חמישה ימים נותנים לו, ושלושת הימים הראשונים לא אומרים דווקא יום שלם יכול להיעדר, אולי אפילו חלק מיום.

<אלי בשארה: המנגנונים הקיימים היום בנציבות שרות המדינה הם גם מבוססים שהיציאה או ההיעדרות היא לא פוגעת בעבודה השוטפת של היחידות.

<אלי בשארה: נניח יש את ימי הבחירות של ההסתדרות, גם שם מתירים לעובדים לצאת להצביע כל עוד שזה לא משפיע על העבודה.

דוד ביטן: זה חוזר למעביד, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

<אלי בשארה: כן צריכים למצוא פה את האיזון העדין הזה בין שתי הזכויות.

<אלי בשארה: אנחנו מנסים פה לשמוע עד סוף הדיון.

דוד ביטן: אתה לא מבין שבשיטה שלך זה חוזר למעביד, אז לא עשינו כלום.

<אלי בשארה: כי יש לך יחידות, כפי שציינו גם בתחילת השרות, שהן חיוניות – נותנות שרות לציבור.

<אלי בשארה: אתה לא יודע אם כולם ייצאו ביחד, אתה יכול לאפשר לכולם לצאת ביחד ושאתה צריך לחלק את זה.

<אלי בשארה: אי אפשר לבוא ולצפות מראש.

דוד ביטן: אין מצב שכל העובדים יוצאים במדינה.

דוד ביטן: כמה כבר יכול להיות?

דוד ביטן: אתם קצת מגזימים.

אלי אלאלוף: מההסתדרות יצאו הרבה בבת אחת.

אלי אלאלוף: ברגע שמודיעים 14 יום, זה נותן זמן למעסיק להתארגן, ולהגיד, אתם תצאו כך וכך.

אלי אלאלוף: כל עוד שיש פריימריז - - -

<נעה בן שבת: אבל הוא לא חייב להיות - - -

<רבקה ורבנר: אולי ההצעה הכי טובה, זה אולי להיכנס לעניין של ימי חופשה, או ימי בחירה שלנו.

<נעה בן שבת: השאלה אם מגבילים בסך הכול את הימים שבהם מדובר.

<רבקה ורבנר: זה בדיוק חל"ת.

<נעה בן שבת: אז לא מגבילים, וזה יכול להיות, כי עובד יכול עקרונית לעבור ולהיות חבר במפלגות שונות, לא באותו זמן.

דוד ביטן: אי אפשר לפי חוק המפלגות.

אלי אלאלוף: כן, זה חופש הבחירה.

<נעה בן שבת: צריך לזכור שגם מפלגות שהן לא פעילות, שאין להן סיעה בכנסת, יכולות לכאורה לקיים פריימריז, וההוראה הזו תחול עליהם.

<נעה בן שבת: יכול להיות מפלגה שלא נכנסה, יכול להיות שהיא תקבע פריימריז, ושיהיה פריימריז זה יחול עליה ככל מפלגה.

אלי אלאלוף: ימי הבחירה לא התקבל.

אלי אלאלוף: לא בשיקול דעת שלהם.

<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים פה על הזכות.

<נעה בן שבת: זכותו תהיה כתובה כזכות להיעדרות לפי חוק המפלגות, זו לא תהיה זכות ממשפט העבודה מגן.

<נעה בן שבת: אנחנו לא קובעים פה את זכות העובד לחופשה שנתית, זה לא העניין.

<נעה בן שבת: השאלה האם העובד זכאי להיעדר בפריימריז, או לא זכאי להיעדר בפריימריז, וזו לא זכות מעולם העבודה מגן, ולכן אפשר לקבוע אותה עם חריגים.

<נעה בן שבת: אני לא רואה סיבה.

<נעה בן שבת: זה לא משפט העבודה מגן.

<נעה בן שבת: זה אומר, זכותי להיעדר, אני יכולה לתת את הזכות הזאת במגבלות שהן ענייניות.

<אורלי ישי-גנץ: לא בריא היה לנו דבריכם באשר להיקף כמות ימי הבחירה שיכולים להיות מנוצלים על ידי העובד.

אלי אלאלוף: לא דיברנו על ימי בחירה.

אלי אלאלוף: תעדכנו.

<אורלי ישי-גנץ: ימי העדרות.

<נעה בן שבת: ימי היעדרות, למעשה, אני מבינה שהם לא מוגבלים.

<נעה בן שבת: ככל שיש פריימריז בשנה מסוימת, זה יכול להיות על חשבון ימי חופשה.

<נעה בן שבת: ומי שאין לו ימי חופשה, הוא ניצל - - -

<אורלי ישי-גנץ: שיירשם, וכך אמרתי בראשית הישיבה כאן, שההודעה מראש על ה-14 גם תהיה בהתייחס לאיזה היקף הוא יכול להעדר.

<אורלי ישי-גנץ: למצער שהמעסיק יוכל לדעת למה הוא הולך.

דוד ביטן: אם זה יום או חלק ממנו.

<אורלי ישי-גנץ: האם מדובר על שעה – שמונה שעות, חמש שעות.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: אני קיבלתי את רוב הטענות שלכם.

דוד ביטן: עוד משהו?...

<דיין ותד: לעניין חלקי ימים, ההצעה המקורית הייתה חצי יום, ולא הייתה התייחסות לחלקי יום.

<דיין ותד: אני מציעה שנחזיר את זה לוועדת שרים.

דוד ביטן: לא, לא מחזירים.

<דיין ותד: זה לא עלה בכלל בוועדת שרים.

<דיין ותד: בסופו של דבר, לפני כל ההצעות שעלו עכשיו, ראשונה מהמסקנות שהגענו אליהם שישבנו ודיברנו עם שאר המשרדים על חצי יום.

דוד ביטן: אמרתי שאני מוכן.

דוד ביטן: אתם יודעים מה הבעיה שלכם, באמת, אל תקבלו את זה כביקורת.

דוד ביטן: אנחנו מדברים, ואתם שוכחים מה מדברים, ועוד פעם חוזרים לטענה המקורית, ככה לא נגמור בחיים.

דוד ביטן: טענת את הטענה שלמשל הוצאות או נסיעה מה קורה כשיש חלק מהיום ולא יום שלם.

דוד ביטן: אמרתי, חוץ מביטוח שלדעתי חייב להיות

<נעה בן שבת: אדוני, השאלה אם חייבים להיכנס לפרטים האלה.

<נעה בן שבת: גם הוצאות נסיעה - - - הכתיבה של הדבר הזה, היא יכולה לסבך אותנו ולתקוע את כל החקיקה.

<נעה בן שבת: בגלל שהוצאות נסיעה בכלל קבועות בצו הרחבה.

<נעה בן שבת: להתגבר עליו ולקבוע הוראה שמתגברת עליו - - -

דוד ביטן: אז מה קורה כשיש יום חופש?

<נעה בן שבת: אם יש חצי יום חופש.

<נעה בן שבת: הטענה הייתה כשיש חצי יום חופש, אז העובד מגיע פעמיים במקום להגיע יום אחד, משלמים לו בהגעה ובחזרה, אז הוא מגיע ארבע פעמים.

<נעה בן שבת: צריך לשלם לו על פעמיים הגעה ופעמיים חזרה.

דוד ביטן: אין על זה ויכוח שלא צריך לשלם לו פעמיים.

דוד ביטן: יש לי רעיון, ההיעדרות הזאת דינה כחופשה רגילה, זאת אומרת, חוץ מביטוח.

דוד ביטן: אם הוא לוקח שעתיים, אז הדין הזה כאילו זה חופשה, אז יעלו הנסיעות, אבל אז הביטוח חייב להיות, כי אם הוא הולך ובא, אז הביטוח חייב להיות, בכל השאר אין לי בעיה בכלל אם הוא לקח עכשיו חצי יום חופש.

<נעה בן שבת: נושא הביטוח – אין חובה, המעסיק כנושא באחריות ולנזקים שנגרמים לעובד - - - אין חובה ליצור ביטוח, אין חובה לבטח.

דוד ביטן: אז תכתבי דין הזה כדין יום חופשה מבחינת המעביד.

<נעה בן שבת: דינו כדין יום חופשה?

דוד ביטן: כן, אז פתרנו את הבעיה.

דוד ביטן: אם הוא לקח חצי יום חופש, מבחינת התנאים הנלווים זה כאילו לקח יום חופש מלא.

דוד ביטן: זה הכול, מה הבעיה?

<נעה בן שבת: זה או שהוא מפסיד את חצי היום הזה, או שהוא מרוויח את חצי היום השני שהוא מגיע לעבודה.

דוד ביטן: אנחנו רוצים רק מפלגות שאין בהן פריימריז, זה הכי טוב למדינה, אין בעיה בחופשה, אין בעיה בכלום, אין שום בעיה.

<נעה בן שבת: אתם רוצים להזכיר את ההסתייגויות של סיעת יש עתיד?

<נעה בן שבת: הסתייגות שלישית – ביקשו שההסתייגות תהיה 30 ימים מראש לפחות.

<נעה בן שבת: הודעה מראש תהיה 30 ימים מראש ולא 14 ימים מראש.

<נעה בן שבת: אני כן מציעה לא להיכנס לנושאים שנוגעים לזכויות הנלוות ולהיכנס פה לסרבולים שיכולים להיות מאוד כבדים.

<נעה בן שבת: אם העובד מגיע לעבודה באותו יום, אז דמי הנסיעות משולמות לו על זה שהוא מגיע לעבודה גם אם הוא צריך לצאת מהעבודה באותו יום, וגם אם הוא מגיע לשעתיים ביום עבודה, וזה גם קורה אם העובד יוצא בשאר ימי עבודה ליום מחלה או לכל צורה אחרת.

<נעה בן שבת: לכן, לא הייתי מציעה להיכנס לנושא הנסיעות.

<נעה בן שבת: נושא הביטוחים הוא נושא – שוב, יש הביטים של ביטוח לאומי, אבל אפשר לברר את הסוגיה הזאת ולשאול מה יהיה הדין של העובד שנוסע, אני לא בטוחה בכלל שהוא ייחשב כמישהו שהוא מבוטח בביטוח לאומי.

<נעה בן שבת: זה באמת סוגיות מורכבות, אבל אני לא חושבת שאפשר לתת לכולם פה מענה במסגרת זאת.

<נעה בן שבת: העיקר הוא, כפי שהבנתי, זה הזכות להיעדר ביום הפריימריז כדי לאפשר לצאת ולהצביע.

אלי אלאלוף: חבר'ה, החוק היה צריך להיות פשוט, הוא נהיה מסורבל ובלתי נסבל.

אלי אלאלוף: בצורה שאתם עושים את זה, למרות שכל מה שאתם אומרים, ענייני, מקצועי, זה בסוף לא לאפשר לאזרח שעובד להשתתף באקט דמוקרטי מוחלט – את זה אני לא אתן, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: הזכות להשתתף בפריימריז ניתנת לכל אחד מאתנו שרוצה להשתתף, לא קשור מאיפה הוא בא, ומה דעותיו.

אלי אלאלוף: את זה שאתם מסרבלים את זה בצורה כזאת, ככה אפשר גם לנטרל את החוק.

אלי אלאלוף: היות והמציע בהסתייגויות לא פה.

אלי אלאלוף: אני מכבד מספיק את מאיר כהן.

אלי אלאלוף: אני מבקש לדון בזה בהמשך.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.