ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 619, 2017-11-22 09:30

איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב גבירותי ורבותי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתחילה את ישיבת ועדת הכלכלה של הבוקר: מתווה לשילוב מערכת הבריאות בחוק מוסר תשלומים לספקים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לאדוני השר שמשתתף.

איילת נחמיאס ורבין: אני מחליפה לזמן קצר את חבר הכנסת כבל.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נפתח, כמו תמיד, בשיר של - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אם אני לא יושב שם, אני לא מקריא אלא אם כן לפרי יש את השיר שביקשתי.

יעקב פרי: יש שיר.

איתן כבל: > אז בבקשה, אז פרי יקריא.

יעקב פרי: בוקר טוב.

יעקב פרי: תודה גברתי היושבת ראש.

יעקב פרי: בעוד מספר ימים נציין ארבע שנים לפטירתו של אריק איינשטיין זכרונו לברכה, אחד האומנים הכי משפיעים והכי משמעותיים בחיינו, במדינה שלנו.

יעקב פרי: הקול שלו והאישיות שלו מאוד מאוד חסרים לנו, ובמסגרת הדיון שעוסק היום במערכת הבריאות, יש לוועדה וליושב ראש שלה ולמחליפתו ולמנהלת הוועדה וליועצת המשפטית העונג לארח את שר הבריאות, שהוא רב פעלים.

יעקב פרי: אני החלטתי להקריא מילים מאחד השירים הטובים והמיוחדים שהוא ביצע ביחד עם חבר שלו, שלום חנוך – "כשתהיה בריא".

יעקב פרי: "כשתהיה בריא נעשה את הדברים שרצינו לעשות ולא עשינו נגיד תודה למברכים לחיוכים ולפנים למלאכים הלבנים אותם גילינו כשתהיה בריא אז הכל יהיה פשוט שוב נתפלא על הקלות שבחיינו כזה רגיל כאילו כלום בלי הפחד בלי התלות כשנכח איזה ימים עברו עלינו ועד שתהיה השמיים שלך כל הארץ שלך העיקר שתהיה לנו בריא כשתהיה בריא תהיה בריא כמו שאומרים נדבר על הדברים שאז שתקנו כל הלילות כל הימים שהיינו כמו אילמים את הכל נמשיך מאיפה שהפסקנו" תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: יפה מאוד.

יעקב ליצמן: חשבתי שתקריא מ"שיר השירים" משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אתה הקדמת אותי ואני רציתי להגיד שאם היו נותנים לי הבוקר, יחד אתך, אז אני הייתי מקריאה את "שירת הים" כדי לגרום לשר קורת רוח.

איילת נחמיאס ורבין: בוועדה הזאת אנחנו משתדלים.

יעקב ליצמן: - - - "הבל הבלים הכל הבל".

איילת נחמיאס ורבין: כן, אז אנחנו משתדלים לגרום לך מעת לעת קורת רוח, לא רק מורת רוח.

איילת נחמיאס ורבין: חוק מוסר תשלומים הוא אחד החוקים החשובים ביותר שלוועדה הזאת היה זכות לעסוק בה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לומר תודה לחברי הכנסת כבל, לחבר הכנסת פולקמן, לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, באמת לכל העושים במלאכה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: משרד הבריאות היה שותף לכך שאנחנו באמת ננסה להוביל מהלך שבמסגרתו גם אם לא מטילים את הוראות החוק באופן מידי על מערכת הבריאות, שהיא באמת מערכת מאוד מאוד מורכבת מההיבט הזה, אנחנו נותנים לה כשנה של התארגנות אבל מוצאים את הדרך להגיע למצב שבו - -

<רועי כהן: איזה שנה?

<רועי כהן: שלושה חודשים.

<רועי כהן: הם העבירו את השנה, אנחנו לא נתנו להם שנה.

איילת נחמיאס ורבין: הנשיא, עם כל הכבוד לנשיא רועי כהן, אל תפריע לי, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: תן לי להגיד את דברי הפתיחה שלי, אני יודעת מה אני אומרת ומה אני עושה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה תקבל את זכות הדיבור, אני מבטיחה לך, והשר ישמע את דבריך.

יעקב ליצמן: - - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא יושב ראש ארגון לה"ב.

איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה ספקים קטנים ובינוניים, לא אדוני השר, יש הרבה מאוד מפעלים בארץ, אתה מכיר את חלקם מקרוב, שעונים להגדרה של עסקים קטנים ובינוניים שסובלים ממורכבות מוסר התשלומים במערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: שוב, היא לא היתה המערכת היחידה אבל עכשיו אנחנו לאט לאט מיישרים את המערכות האחרות, ואנחנו מייחלים לרגע שבו נוכל בהיבט הזה גם להבריא את מערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מודעים פה בוועדה, בהחלט, לעומסים העצומים שיש על המערכת הזאת, ועם זאת אמרנו את זה גם למנכ"ל וגם לשר, ואני חושבת שזכינו לקשב של השר בעניין הזה, שאנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מגיעים למצב שבו חוק מוסר תשלומים יוכל גם על מערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כמובן נתחיל בדברי השר, חבר הכנסת כבל, אלא אם כן אתה רוצה לומר כמה מילים?

איתן כבל: > אני רק אומר ממש בקצרה – אנחנו מתכנסים כאן כיוון שמערכת הבריאות לא עמדה בהתחייבות שלה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר – הלכנו לבקשת השר, בהתערבות השר, נענינו, הוועדה נענתה לדחות את מועד ההפעלה של החוק גם על מערכת הבריאות אחרי ויכוח, והלכנו לקראת.

איתן כבל: גם פעלנו בהתאם לבקשה של הזמן שמערכת הבריאות דרשה, והשר נתן לה את הגיבוי.

איתן כבל: ולצערי, לא רק שהיא לא עמדה בזה, היא אפילו לא טרחה להודיע שהיא לא עומדת בזה.

איתן כבל: היא התייחסה אלינו כאילו אנחנו לא יותר מאיזה מטרד שנמצא בדרך.

איתן כבל: ולכן, אני אומר את זה כי אנחנו ביקשנו מהשר לבוא לכאן.

איתן כבל: יש כאן דבר שאנחנו לא מוכנים לוותר עליו, ונשמע את האנשים, את השר וכמובן נסכם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע את האנשים פה.

יעקב פרי: אני מציע ברשותך, משפט אחד: היו כאן דיונים לקריאה השנייה והשלישית.

יעקב פרי: נציג האגף לפיקוח על קופות החולים, אם אני לא טועה, הסביר בדיונים הללו שהסיבה או אחת הסיבות העיקריות שמערכת הבריאות לא יכולה לקחת חלק בחוק שאנחנו קוראים "חוק מוסר תשלומים", היא עניין תקציבי.

איילת נחמיאס ורבין: אין ספק.

יעקב פרי: כלומר, לא שהמערכת לא רוצה - -

איילת נחמיאס ורבין: המורכבות היא בחוק הקפיטציה.

יעקב פרי: נכון.

יעקב פרי: הוא אפילו לא טען, אם אני לא טועה, שמערכת הבריאות לא יושבת על הרים של מזומנים - -

איילת נחמיאס ורבין: להיפך, שזה יציף למעלה את הגירעון.

יעקב פרי: שמערכת הבריאות נמצאת במצוקה תזרימית מאוד קשה ולכן, השאלה שלי היא בתחילת הדיון: מאיפה בסופו של דבר חושב שר הבריאות שיוכל לגייס את אותם מאות מיליוני שקלים או אולי אפילו יותר, שאנחנו צריכים באמת על מנת לממש את אותה הבטחה, את אותו ביצוע של החוק החשוב הזה, שחברי הכנסת וחברות הכנסת יזמו?

יעקב פרי: למשל, רק הערה אחת: במגן דוד הסבירו, אם אני זוכר נכון, שהם מקבלים את רוב הכסף שלהם מקופות החולים, וקופות החולים מעבירות את הכסף תוך 90 יום, וגם אם לא יחרגו, הם לא יוכלו להעביר את הכסף הלאה.

יעקב פרי: כלומר, השאלה שצריכה פה להישאל זה מעבר להגיד למערכת הבריאות:

יעקב פרי: לא עמדתם בהבטחה או לא יכולתם לעמוד בהבטחה, איך תוכלו בסופו של דבר בעתיד הנראה לעין כן לעמוד בנושא הזה?

איילת נחמיאס ורבין: אגב, כן גילינו במהלך הדיונים שיש חלקים במערכות הבריאות שכן יש בהם לא מוסר תשלומים מלא על פי החוק אבל יודעות להתארגן בצורה כזאת שהספקים לא קורסים תחת הנטל.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, היועצת המשפטית אתי בנדלר.

<אתי בנדלר: ואם כבר בהיסטוריה עסקינן, אני רוצה להזכיר שלקראת אחד הדיונים האחרונים בוועדה פורסמה הצעת יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת כבל, שלפיה הוא הציע בשלב ראשון לפחות לסייג את אי ההחלה, החלת ההוראות על מערכת הבריאות לגבי ספק שהוא יחיד, כשהכוונה היתה בשלב ראשון לפחות לגבי הרופאים או נותני שירותים פרא-רפואיים, שהם נחשבים לקבלנים אבל בפועל מועסקים ממש כמו רופאים, ומסיבות פנימיות של קופות החולים לא מעסיקים אותם כרופאים, תקנים וכיוצא באלה.

<אתי בנדלר: לפחות לגביהם להשוות את התנאים לא של מקבלי משכורות שצריכים לקבל עד 10 בחודש העוקב לחודש - - - אבל לפחות לפי חוק מוסר תשלומים, שזה במקרה שלנו השוטף פלוס 45 ימים, וגם כאן נענה יושב ראש הוועדה לפניית מערכת הבריאות:

<אתי בנדלר: אנחנו נסדיר את זה רק תנו לנו זמן.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה ליועצת המשפטית בנדלר.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותך, אדוני השר, אני אתן לאנשים כמו שביקשת.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת פורר, אני יודעת שאתה ממהר.

עודד פורר: אני מתנצל בפניך, זה הכל.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, אז חבר הכנסת פורר ביקש לדבר משום שיש לו דיון נוסף בוועדת הכספים, שהוא דיון שלו.

עודד פורר: אני מתנצל.

עודד פורר: אני רק רוצה לשים משהו אחד על השולחן פה שיהיה בדיון, ואם אפשר יהיה לקבל תשובות בהמשך כי אני לא אהיה פה כדי לשמוע אותן.

עודד פורר: אני מניח שיש פה נציגים של קופות החולים?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

עודד פורר: מאחר והוחרגו בנושא התשלומים קופות החולים מהחוק - -

איילת נחמיאס ורבין: מכל המערכת.

עודד פורר: אני מדבר עכשיו על קופות החולים.

עודד פורר: אותי מעניין לדעת, כי אני הבנתי ממשרד האוצר, אדוני, בחלק מהדיונים שאנחנו ניהלנו על חוק אחר, שנושא רכש התרופות ומכירת התרופות, משמעותו זה הכנסות של מיליארדי שקלים לקופות החולים.

עודד פורר: כך לפחות נאמר על ידי אגף התקציבים, ושהם יכולים עוד להיפגע במאות מיליונים.

עודד פורר: אני מבקש לדעת מה מוסר התשלומים שם ומה ההסכמים שלהם שם מול חברות התרופות.

עודד פורר: זאת אומרת, תוך כמה זמן הם משלמים לחברות התרופות את התשלומים, באיזה היקפים זה מבוצע?

עודד פורר: כי בסוף, כשהקליינט קונה את התרופה, הוא משלם במקום במזומן וגם את ההיקפים.

עודד פורר: אני רוצה לדעת מה היקפי רכש התרופות.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר גמור.

איילת נחמיאס ורבין: בקשה שנשמעת הגיונית.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, אתה רוצה לדבר עכשיו או שאתה רוצה להקשיב לאנשים?

ג'מעה אזברגה: לא, יותר מאוחר אני אדבר.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני עכשיו נותנת לרועי כהן, נשיא לה"ב, לפתוח את דבריו.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

<רועי כהן: קודם כל בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לכבוד השר.

<רועי כהן: אני שמח שאתה כאן כדי לשמוע, ולשאלה שלך למה נמצאים כאן לה"ב ולשכת ארגוני העצמאים כי מה לעשות?

<רועי כהן: מערכת הבריאות, עובדים מולה הרבה מאוד עצמאים ועסקים קטנים, ועובדים וסובלים.

<רועי כהן: ואני אומר את זה פה קבל עם ועדה – עובדים וסובלים ממוסר תשלומים שמגיע לפחות ל-180, ל-230 יום, כאן, במערכת הבריאות במדינת ישראל.

יעקב ליצמן: ממי?

<רועי כהן: אני אגיד לך: גם חברות הסעות, גם חברות של ניקיון, גם חברות שנותנים שירותים, גם חברות שנותנים שירותי מחשוב.

<רועי כהן: הרופאים עצמם שנותנים שירותים לקופות החולים.

<רועי כהן: וכולם למה?

<רועי כהן: כי איזה עננה שיש מצוקה כספית במערכת הבריאות.

<רועי כהן: ואני באתי פה להגיד קודם כל, שעם כל הכבוד למצוקה הזאת, אפשר היה רק להביא תכנית.

<רועי כהן: לא ביקשנו שום דבר אחר.

<רועי כהן: ביקשנו ממערכת הבריאות לבוא ולהציג לוועדה כאן, לפי מה שסוכם, תוך שלושה חודשים, איך הם משלבים לאט לאט לאט את הנושא של מוסר תשלומים.

<רועי כהן: קודם כל יקבעו עד מחזור של 100,000 שקלים.

<רועי כהן: קודם כל אחרי זה עד 1,000,000 שקלים.

<רועי כהן: לאט לאט להציג איזה תכנית שבה יהיה איזה מזור לאותם עסקים שכרגע הם כולם ב"פול" אחד.

<רועי כהן: למה לעכב לבן אדם 230 יום תשלום?

<רועי כהן: למה?

<רועי כהן: איזו סיבה יש שצריך לעכב לאנשים כאלה, ואני יכול לשלוח לך ללשכה עשרות מקרים כאלה, של אנשים - -

יעקב ליצמן: אם אתה צועק, אני לא שומע.

<רועי כהן: - - של אנשים שמעכבים להם תשלומים כתוצאה מזה.

<רועי כהן: מה שאני מנסה להגיד: אני עשיתי את מה שמערכת הבריאות היתה צריכה לעשות.

<רועי כהן: אני הלכתי ונפגשתי עם מנכ"ל קופת חולים נועז בר ניר, הקופה הגדולה ביותר, קופ"ח כללית.

<רועי כהן: אמרתי לו: תשמע, מה אתה צריך מחר בבוקר כדי לשלם לכל העסקים הקטנים עד מחזור של 1,000,000, שקלים בשנה?

<רועי כהן: אמר לי: רועי, דבר אחד, חזר אלי אחרי שבוע בתשובה ואמר: אני צריך הקדמת תשלום של 180,000,000 שקל.

<רועי כהן: אמרתי לו: אז תפנה בבקשה למערכת הבריאות, תבקש שתהיה הקדמת תשלום.

<רועי כהן: אתה אומר שאתה מודה שאתה לא משלם בזמן לספקים בגלל שיש לך איזו מצוקה תקציבית.

<רועי כהן: איפה במדינה מתוקנת, מצוקה תקציבית מטעם המדינה, לא מטעם מישהו אחר - המדינה לא משלמת לו בזמן ולכן, הוא לא משלם בזמן לאותם ספקים.

<רועי כהן: אני באתי לכאן כדי לבקש דבר אחד: אני יודע שזה קשה ואת רומא לא בנו ביום אחד אבל בואו נתחיל באיזו תכנית.

<רועי כהן: קבענו תוך שלושה חודשים, אנחנו נמצאים עשרה חודשים אחרי המועד שקבענו.

<רועי כהן: בוא נגיד שגרירת הרגלים, אנחנו רגילים אליה כלפי עסקים קטנים אבל בוועדה הזאת, יושב ראש הוועדה וחברי הוועדה נחושים לטפל בסוגיה הזאת.

<רועי כהן: העבירו חוק היסטורי, אני אומר לכם, חוק היסטורי שמשנה סדרי עולם היום, ברגעים אלה, משנה סדרי עולם.

<רועי כהן: אין יותר הלוואות גישור, יש יכולת לאנשים לנהל תזרים נכון.

<רועי כהן: העסק מתחיל להסתדר בכל רחבי המשק.

<רועי כהן: נשאר לנו גוף שאחראי, אתם יודעים מה?

<רועי כהן: אנחנו נבדוק על למעלה מ-30% מהתשלומים לספקים במדינת ישראל מרוכזים במערכת הבריאות.

<רועי כהן: עשרות מיליארדי שקלים שמרוכזים תחת מערכת הבריאות.

<רועי כהן: כל מה שאנחנו מבקשים עכשיו, שיתחילו תכנית, שיקבעו זמן ולא ללכת עכשיו או לתת עוד זמן.

<רועי כהן: שתהיה תכנית מהירה איך משלבים בהתחלה את העסקים הקטנים ואת נותני השירותים, את אותם רופאים שנותנים שירותים לקופות החולים ונותנים שירותים שיוכלו לקבל אמנם לא ב-10 לחודש אבל שיהיה להם איזה זמן לקבל את זה.

<רועי כהן: זה מה שאני מבקש מהוועדה.

<רועי כהן: הגעתי לכאן, אנחנו נחושים בכך, הוצאנו שורה של מכתבים על מנת להגיע לדיון הזה.

<רועי כהן: אנחנו מבקשים מכבוד השר לשמוע את המצוקה הזאת של העסקים הקטנים, ולהתחיל בתכנית.

<רועי כהן: אני יודע שזה יהיה קשה בשלב הזה לעשות על כולם אבל בוא נתחיל לפחות עם העסקים הקטנים.

<רועי כהן: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך רועי כהן.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהצעקה שלך, אני יודעת שזה בא ממקום מאוד מאוד קשה, אדוני השר, ולכן אני אפשרתי לו את - -

יעקב פרי: זה גם מהעוצמה של הקול שלו.

איילת נחמיאס ורבין: כן, גם מעצמת הקול אבל גם מאיזו שהיא זעקה שהוא לא זועק את זעקתו שלו אלא זעקתם של העסקים הקטנים.

איילת נחמיאס ורבין: זה באמת בא מזעקה מאוד גדולה אבל אני מוכרחה לומר לזכותו של השר, הוא פה, ולא כל שר היה טורח ומגיע לדיון הזה, שהוא לא דיון פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: מיכאל שפיר, הנהלת ענף ציוד רפואי מלשכות המסחר, בבקשה.

<מיכאל שפיר: בוקר טוב לכולם.

<מיכאל שפיר: אני כבר הייתי בדיונים הקודמים.

<מיכאל שפיר: אני יבואן קטן, ואני נמצא במינוס מתמיד.

<מיכאל שפיר: המציאות הכלכלית משתנה, אנחנו הפכנו לבנק של המדינה.

<מיכאל שפיר: בפועל, אנחנו מקבלים לא שוטף פלוס 93 כמו שדובר פה, אנחנו מקבלים תשלום אחרי חמישה חודשים, אחרי חצי שנה.

<מיכאל שפיר: יש גופים שאומרים לנו: תקבלו כסף שוטף פלוס בעזרת השם.

<מיכאל שפיר: אני לא חושב שהיום זו תשובה שמישהו יכול לקבל.

<מיכאל שפיר: אף אחד לא מעלה על דעתו שהוא יקבל את המשכורת שלו אחרי חמישה חודשים או חצי שנה.

איילת נחמיאס ורבין: מיכאל, מה אתה מייבא?

<מיכאל שפיר: אני מייבא ציוד רפואי.

<מיכאל שפיר: אני אתן לך דוגמה ממשית: אתמול פנו אלי מאיזו שהיא קופת חולים, צריכים לילדה באופן דחוף צינורית הזנה.

<מיכאל שפיר: אני צריך להוציא 5,000 שקל עוד לפני שאני רואה את הפריט הזה.

<מיכאל שפיר: פה יש לי שני מכרזים כאשר 30,000 כל בית חולים דורש להבטיח לזמן בלתי מוגבל.

<מיכאל שפיר: ההוצאה שהבנק מבקש זה 3,000 שקל, הוא סוגר לי את המסגרת אשראי, זאת אומרת 30,000 מ-100,000 שיש לי כבר יורדים.

<מיכאל שפיר: איך אני יכול לתפקד במצב הזה?

<מיכאל שפיר: אני צריך לשבת ולחשב מה אני יכול לייבא ולמי אני יכול לייבא?

<מיכאל שפיר: זה התפקיד שלי?

<מיכאל שפיר: אני, ברגע שאני מקבל פניה או הזמנה, אני צריך לספק אותה בלי לחשוב למי קודם אני נותן את זה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

<מיכאל שפיר: וכמו שאמר פה עורך דין רועי כהן, צריך לעשות איזו שהיא החרגה.

<מיכאל שפיר: לא כולם גדולים אבל גם הגדולים פנו אלי אתמול, הספקים הגדולים ואומרים: לדוגמה בית חולים רמב"ם, מחודש יוני לא משלם.

<מיכאל שפיר: התשובה שהם מקבלים: תירשמו בתור.

<מיכאל שפיר: זה מצב לא נורמלי.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אני חושבת שהדברים שלכם ברורים בעניין הזה, הם די מדברים בעד עצמם.

איילת נחמיאס ורבין: מיכאל גולדברגר, גזבר הדסה.

איילת נחמיאס ורבין: שלום ובוקר טוב, תודה שאתה פה.

<מיכאל גולדברגר: בוקר טוב.

<מיכאל גולדברגר: אנחנו מוכנים להתקדם לכיוון של המעבר הזה אבל אנחנו רוצים להיות בטוחים שגם כל המערכת תתקדם בכיוון הזה כי היום אנחנו מקבלים הכנסות מקופות חולים בשוטף פלוס 60.

<מיכאל גולדברגר: אם אני צריך מחר להתחיל לשלם לספקים שוטף פלוס 30, אני לא יכול לממן את קופות החולים.

<מיכאל גולדברגר: אני לא יכול לתת להם קו אשראי לקבל את הכסף מאוחר ולשלם לכל הספקים.

איילת נחמיאס ורבין: איך בית החולים שלך מושפע מהעובדה שאתם גם כיום עובדים מול החשכ"ל ויש לכם חשב מלווה מבחינת הנושא התזרימי?

איילת נחמיאס ורבין: הרי הכסף שמגיע אליך לא מגיע רק מקופות החולים היום.

<מיכאל גולדברגר: קופות החולים הם הלקוחות העיקריים שלנו.

<מיכאל גולדברגר: זה רוב ההכנסה של בית החולים.

יעקב פרי: אני לא הבנתי, אתה מקבל מקופת החולים פלוס 90 ואתה משלם - -

<מיכאל גולדברגר: פלוס 60.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אתה משלם פלוס 30?

<מיכאל גולדברגר: לא.

<מיכאל גולדברגר: אם אני צריך לפי החוק להתחיל לשלם שוטף פלוס 30 או שוטף - - - חודש או חודשיים של קו אשראי לקופות החולים או למדינה.

איילת נחמיאס ורבין: מי נמצא כאן ממשרד האוצר?

איילת נחמיאס ורבין: שלום.

איילת נחמיאס ורבין: אתם מפחדים מאתנו?

<קריאה: מה השאלה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם אורחים קבועים פה.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר שמישהו ממשרד האוצר יענה?

איילת נחמיאס ורבין: השאלה נורא פשוטה: התזרים פה, ואני כרגע לא מדברת על תזרים מזומנים אבל אתה יודע מה, גם תזרים מזומנים.

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו עושים זרימה של עץ, איך עובר הכסף בתוך מערכת הבריאות?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים להבין את זה בצורה מאוד ברורה ומבוהקת, איך עובר הכסף?

איילת נחמיאס ורבין: איך נראה המסלול הזה כדי שלצורך העניין מיכאל ובעיקר שני מיכאלים בסופו של דבר יראו את הכסף שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: בוא תסביר לנו את המעגל.

יעקב פרי: איפה הכסף?

<אורן גבע: אני מאגף תקציבים במשרד האוצר.

<אורן גבע: לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, קופות החולים מקבלות את סל הבריאות, סכום שעומד בשנת 2017 על כ-48 וחצי מיליארד שקלים.

<אורן גבע: מקבלות אותו - -

יעקב ליצמן: באמת המספר 48 וחצי מיליארד שקלים, אפשר לחשוב שזה עובר סתם ככה 48 מיליארד שקלים.

יעקב ליצמן: אתה אומר את המספר...

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אוקי, 48 וחצי מיליארד שקלים זה כספי ביטוח בריאות.

<אורן גבע: זה סל הבריאות שממומן גם על ידי תקציב המדינה, גם על ידי מס בריאות - -

איילת נחמיאס ורבין: מס בריאות, האזרחים.

<אורן גבע: כן, בערך חצי ממס בריאות וגם היתר מהשתתפויות עצמיות שגובות קופות החולים ישירות מהאזרחים.

<אורן גבע: עכשיו, בכסף הזה הקופות מחויבות לספק שירותי בריאות לאזרחים - -

איילת נחמיאס ורבין: איך הכסף עובר?

איילת נחמיאס ורבין: מתי?

<אורן גבע: הן מקבלות אותו מהמוסד לביטוח לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: מתי?

<אורן גבע: הן מקבלות אותו 1 חלקי 12 כל חודש.

איילת נחמיאס ורבין: כל חודש.

איילת נחמיאס ורבין: וזה עובר בזמן או שגם כלפי קופות החולים, גם המדינה בהפרה של - -

<אורן גבע: למיטב ידיעתי זה עובר ב-1 לכל חודש.

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה?

<אורן גבע: הנה, הם יודעים יותר טוב ממני.

איילת נחמיאס ורבין: אתם נציגי משרד הבריאות?

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר אתן לכם.

<אורן גבע: עובר בזמן למיטב ידיעתי.

איילת נחמיאס ורבין: יש כאן גם את נציגי קופות החולים, אני רואה כאן את עידו ממכבי.

איילת נחמיאס ורבין: יש עוד קופת חולים שנמצאת כאן?

<קריאה: שירותי בריאות כללית.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שניתן למשרד הבריאות והשר, אתה תגיד לי מתי תרצה לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: אז מבחינתכם, משרד האוצר, הכסף עובר...

<אורן גבע: הכסף עובר לקופות.

איילת נחמיאס ורבין: אוקי, אז בואו נתחיל מקופת חולים כללית בבקשה.

יעקב ליצמן: אני סתם אשאל שאלה לאוצר: האם מבחינתך יש בעיה לחייב את כולם, בתי חולים וקופת חולים, לשלם פלוס 30?

<אורן גבע: התשובה היא: לאור המצב התזרימי של המערכת, שהשר מכיר היטב אני מניח - -

יעקב ליצמן: אני לא מכיר כלום, אני רוצה שאתה תגיד.

<אורן גבע: התשובה היא כן.

<אורן גבע: גם ההערכות שעשה משרד הבריאות עצמו מראות שחיוב שכזה, העלות שלו היא עלות תזרימית חד-פעמית שאוצר המדינה יצטרך לכסות אותה, של מעל שני מיליארד שקלים.

<אורן גבע: חד פעמי.

איילת נחמיאס ורבין: זה עלות חד-פעמית כדי ליישר את המערכת.

<אורן גבע: שחוזרת באין סוף, אז אתה צריך את המקור התקציבי באותה שנה.

איילת נחמיאס ורבין: כי אתה אומר המערכת גירעונית, אתם יודעים להגיד גם באחוזים כמה המערכת גירעונית כל שנה?

יעקב פרי: - - -

<אורן גבע: זה מורכב.

<אורן גבע: זה לא להגיד שהיא גירעונית.

<אורן גבע: היא פשוט לקחה על עצמה לאורך השנים כל מיני מחויבויות בלוחות זמנים שונים - -

איילת נחמיאס ורבין: זה לא משנה למה.

יעקב ליצמן: סליחה גברתי, אם לפי מה שמשרד הבריאות טוען, שיש העברות ארבע פעמים בחודש, נכון?

יעקב ליצמן: זה מה שאמר, אז אני אשאל למה זה צריך להיות בעיה?

יעקב ליצמן: אני שואל אותו.

יעקב פרי: הוא עונה בשם משרד האוצר, והוא אומר שהכסף מבחינתם בביטוח לאומי עובר.

יעקב פרי: נשמע מקופת חולים למה כשהכסף עובר ארבע פעמים בחודש, הוא לא יכול להעביר לספקים תוך 30 יום.

איילת נחמיאס ורבין: למה יש בעיה בזמן, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני עצרתי את הדיון ואמרתי שקודם כל בואו נדבר כמו שחבר הכנסת פרי אמר, איפה הכסף.

יעקב ליצמן: זאת שאלה לא פשוטה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אז נציג קופת חולים כללית, בבקשה.

<אורן גבע: אשמח לענות על כל דבר שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר עקשן לפחות כמוני.

יעקב ליצמן: - - -

איילת נחמיאס ורבין: כי השר החמיא לרפרנט שלו ממשרד האוצר.

יעקב פרי: הוא יודע למה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, אבל זה גם נכון במקרה של אורן.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

<אבי שטיינברג: אני ראש אגף בגזברות של שירותי בריאות כללית.

<אבי שטיינברג: קודם כל, רציתי לתקן את מיכאל מהדסה – אתם לא מקבלים לפי שוטף פלוס 60.

<אבי שטיינברג: החשבון של חודש דצמבר למשל משולם בסוף חודש פברואר.

<מיכאל גולדברגר: לא.

<אבי שטיינברג: כן, התשובה היא כן.

<מיכאל גולדברגר: אני מקבל במרץ.

<אבי שטיינברג: אתה לא מקבל אותו במרץ, תבדוק את עצמך טוב.

יעקב ליצמן: סלח לי, אני אשאל את השאלות שנוגעות לדיון הזה, אני במקום היושבת ראש.

יעקב ליצמן: אני שואל: האם יש לך הסכמים עם כל בתי החולים?

<אבי שטיינברג: אין לנו הסכמים עם כל בתי החולים.

יעקב ליצמן: אז איך אתה משלם?

<אבי שטיינברג: אנחנו משלמים מתוקף צו - - -

יעקב ליצמן: איך אתה משלם אם אין לך הסכם?

יעקב ליצמן: אני יודע שאני נכנס לחנות אז יש לי הסכם, אני משלם לו כמה שקניתי או ששילמתי.

יעקב ליצמן: אני יודע בדיוק.

<אורן גבע: - - -

יעקב ליצמן: לא, אל תעזור לי כי אתה חלק מהבעיה.

יעקב ליצמן: אני שאלתי שאלה, אני בא במצב רוח, יש גשם בחוץ, זה מצוין.

יעקב ליצמן: רבותי, שאלתי אותך, וזה חלק מהבעיה הגדולה.

יעקב ליצמן: אם אין לך הסכם וזה לא רק אתה, אני חייב להיות כן, זה כולם כמעט, אם אין לכם הסכם עם כל בית חולים, לא עם כולם, למשל אתה והדסה?

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: יש לו הסכם עם הדסה?

<מיכאל גולדברגר: לא שידוע לי.

יעקב ליצמן: אולי ברשותך אני אבקש מגברתי היושבת ראש, לך החוצה תבדוק את ממונה בית החולים אם יש לו הסכם עם הדסה.

יעקב ליצמן: אבל יש קופת חולים אחרת שאני יודע שברור שאין, לא רוצה להגיד כרגע שם.

יעקב ליצמן: אם הוא ידבר כאן, אולי אני אתערב בדיון.

יעקב ליצמן: אז אני שואל אתכם: איך אפשר להגיע למצב אם אין הסכמים ולא עושים הסכמים ואני לא מדבר על הנחות שעושים שם על כל מיני דברים, אז מה אתה רוצה?

יעקב פרי: השר, תסביר לי כהדיוט, מה הכוונה הסכם?

יעקב פרי: זאת אומרת שקופת חולים כללית לא חתומה על הסכם עם בית חולים מסוים - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, יש לה את בתי החולים שלה.

יעקב פרי: - - על מנת להסדיר את העניין?

יעקב ליצמן: למשל אדוני, שאלת שאלה: הדסה, יש קופת חולים שאני התערבתי לפני חודשיים, שהיו לו חובות מארבע שנים לקופת חולים.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד.

יעקב ליצמן: עכשיו, אני שואל אותך: אם יש דבר כזה, וקשה לי להוכיח ואני התערבתי בסוף אבל אני שואל: מה אתה רוצה שבית החולים יעשה בתקופה הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך: א.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהשר, מטבע הדברים, אנחנו יודעים את ההיכרות שלך עם המשרד שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הצבעת פה על בעיה שהיא באמת בעיה מאוד מסובכת.

יעקב ליצמן: זו בעיה קריטית גם בתשלומים.

יעקב ליצמן: אם כולם היו משלמים ומעבירים את הכספים בזמן, היה הסכמים והכל היה בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: תכף נפנה - - - בוא תשלים רגע את דבריך אבל תתייחס בבקשה לשאלת השר בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה רגע חבר הכנסת אזברגה, ותודה רבה לחבר הכנסת פריג' שהצטרף אלינו.

<אבי שטיינברג: גם כאשר אין הסכם עם בית חולים, אנחנו משלמים מתוקף צו הקאפ, שם יש חוקים ברורים - -

יעקב ליצמן: אני מכחיש את זה שבבתי חולים שאין לכם הסכמים אתם לא משלמים.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה כאן על אחריותי לוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: זה חמור מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם לא רואה אותך קופץ ומכחיש כל כך את דברי השר אז אני עוד יותר מוטרדת.

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל הוא לא מתעקש על זה שאתם עושים את זה.

<אבי שטיינברג: אני אמרתי ואני מתעקש:

<אבי שטיינברג: אנחנו משלמים על פי צו הקאפ.

איילת נחמיאס ורבין: יש כרגע חובות, פרצה שביתה.

יעקב ליצמן: אני לא נגד קופת חולים X - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור שלא.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא אישי.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם באחריותי: יש מקומות, בתי חולים שאין להם הסכמים עם קופות החולים ולא מעבירים להם את הכסף.

יעקב ליצמן: ברגע הזה - - -

עיסאווי פריג': כבוד השר, איפה הסמכות של המשרד?

עיסאווי פריג': אין סמכות למשרד?

יעקב ליצמן: לי אסור להתערב בהסכמים בין בתי חולים וקופות חולים.

יעקב ליצמן: אני לא מתערב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כמו שציינת, למגינת לבך החובות.

יעקב ליצמן: מישהו שהיה חובות שמדובר בהרבה עשרות מיליוני שקלים - - -

איילת נחמיאס ורבין: טוב, זה מצב לא נורמלי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נמשיך בצורה מהירה בסבב הקופות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: קופת חולים מכבי, עידו.

<עידו הדרי: אני מקופת חולים מכבי.

<עידו הדרי: אנחנו יכולים להתמודד עם כל מה שהוועדה תחליט או החוק יחליט, זה תלוי במקדמות שנקבל מהמדינה.

<עידו הדרי: אנחנו יכולים להתמודד עם כל מה שיקבע כאן, זה תלוי במקדמות שיגיעו מהמדינה.

<עידו הדרי: מערכת המקדמות נבנתה על בסיס שוטף 60.

<עידו הדרי: אם יחליטו להקדים את התשלומים שלנו לספקים לשוטף 30 ויתאימו את מערכת המקדמות בהתאם, אז זה בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: לך יש הסכם עם כל בתי החולים?

<עידו הדרי: לא.

איילת נחמיאס ורבין: עם כמה בתי חולים אין לך?

איילת נחמיאס ורבין: זה נראה לי יותר קל לשאול מאשר עם כמה בתי חולים יש לך.

<עידו הדרי: אני לא זוכר בעל-פה, אני יודע להגיד ככה: יש לנו הסכם עם כל הממשלתיים, יש לנו הסכם עם לניאדו, שערי צדק, מעייני הישועה, חלק מהנצרתיים.

איילת נחמיאס ורבין: לא בטוח שזה יעזור לך גם לא עם כל בתי החולים.

איילת נחמיאס ורבין: למה אין לכם הסכם עם כל בתי החולים?

יעקב ליצמן: ליאור, האם אנחנו מעבירים לקופת חולים מכבי כמו כל קופת חולים בשוטף כל חודש?

<ליאור ברק: כל הקופות מקבלות את אותו - -

יעקב ליצמן: לא, הוא אמר ארבע פעמים, אמרתי גם להם.

<ליאור ברק: כל הקופות מקבלות בצורה זהה מביטוח לאומי את הכסף, ארבע פעמים במהלך החודש.

איילת נחמיאס ורבין: ארבע פעמים במהלך החודש, זאת אומרת זה 1 חלקי 12.

יעקב ליצמן: הוא מקבל כל שבוע ימים.

איילת נחמיאס ורבין: על פניו, מהדיון הזה לא לגמרי עולה, חיפשתי את מקור הכסף, אני לא מצליחה עדין להבין למה נוצרו הפערים אבל אנחנו נמשיך לחפור בחסות השר.

<עידו הדרי: אנחנו בהחלט משלמים.

<עידו הדרי: גם לבית חולים שאין לנו הסכם אתו, אנחנו עדין רוכשים שם שירותים.

<עידו הדרי: כשחבר מכבי מגיע, אנחנו משלמים לו, בהחלט, בהיעדר הסכם.

<עידו הדרי: זה אומר בעיקר שאין לנו שם הנחות נוספות.

<עידו הדרי: זה מה שזה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה משלם ועונה את אותה תשובה שענה אבי.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר את אותו דבר, אתה משלם לפי צו הקאפ?

<עידו הדרי: בהחלט.

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: קופת חולים לאומית בבקשה.

<אתי כהן-אדר: אני מנהלת מחלקת כלכלה.

<אתי כהן-אדר: מבחינתנו גם אפשר לעמוד בתנאים שהחוק מגדיר כלפי הספקים שלנו בבתי החולים אבל שוב, זה כרוך במקדמה רצינית מאוד בסך מאות מיליוני שקלים לפי ההערכה שעשינו שנצטרך לקבל כדי לעמוד בזה.

איילת נחמיאס ורבין: למה צריך מקדמה?

איילת נחמיאס ורבין: תסבירי לי.

איילת נחמיאס ורבין: אומר כאן נציג משרד הבריאות - -

יעקב פרי: היא מדברת על החד פעמי.

איילת נחמיאס ורבין: על השני מיליארד.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שאתה צודק.

יעקב ליצמן: אני שואל: הרי ברגע שאמר ליאור, שהוא נציגי במשרד הבריאות, שמעבירים כסף ארבע פעמים, זאת אומרת כל שבוע מעבירים כסף, אז למה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני גם לא מצליחה להבין.

<אתי כהן-אדר: אז אני אענה: התשובה היא 1 חלקי 12 מתוך מה?

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אז אנחנו שוב חוזרים ל"סקוור וואן".

יעקב ליצמן: יעקב, אם היא מקבלת פעם בשבוע אוטומטית, כל שבוע, והיא על פי חוק פעם ב-30 יום אז היא מרוויחה כבר.

יעקב ליצמן: אז - - -

<אתי בנדלר: כי הכסף שהיא מקבלת כבר משועבד להתחייבויות - - -

יעקב ליצמן: שאלתם אם אני יודע על כלכלה שלא למדתי, אם לתקופה הזאת שהיא כל כך הרבה שנים מקבלת מקדמה של ארבע פעמים בחודש, היא חייבת לקבל.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יעקב פרי: גם אם היא גוררת אתה את הזנב - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני אומרת.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': שאלה ללאומית.

איילת נחמיאס ורבין: תן לה להשלים, ואז חבר הכנסת פריג'.

<אתי כהן-אדר: אני אומרת שהכספים שאנחנו מקבלים היום בשוטף לא יספיקו לעמוד בתנאי התשלום האלה.

<אתי כהן-אדר: הם מספיקים בקושי לעמוד בתנאי התשלום הקיימים, שאנחנו מתנהלים אתם כיום.

<אתי כהן-אדר: 1 חלקי 12 לא ייתן את המענה, והייתי שמחה בכלל אם המדינה תוכל לענות על זה גם.

יעקב פרי: אבל את לא מסבירה לנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: רגע, הבטחתי לחבר הכנסת פריג'.

<אתי כהן-אדר: יוצאת מקדמה רצינית של מאות מיליוני שקלים להתחלה כדי להקדים את כל התשלומים של כולם.

<אתי כהן-אדר: הרי צריך כסף לזה או לחילופין צריך לקחת הלוואת מימון.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אתי, יכול להיות לכם ששאלתי תבוא מטעמי בורות מסוימת אבל בכל זאת, אני שואל: אני חבר לאומית לשם גילוי נאות.

עיסאווי פריג': אני מכפר קאסם - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא לבד.

עיסאווי פריג': גילוי נאות.

עיסאווי פריג': אני מכפר קאסם.

יעקב פרי: הערבים מוכרחים להיות בלאומית.

עיסאווי פריג': לא, אשתי בכללית.

איילת נחמיאס ורבין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא ערביה ואני בלאומית.

איילת נחמיאס ורבין: זיכרונות מבית סבא...

עיסאווי פריג': אז אני מכפר קאסם, אזור פתח-תקווה.

עיסאווי פריג': יש לנו בילינסון והשרון, שהם שייכים לכללית.

עיסאווי פריג': כשלאומית רוצה לאשפז, היא שולחת אותנו לתל-השומר, שזה פי שניים מהמרחק שאני גר בו.

עיסאווי פריג': אני צריך לנסוע יותר לעומת השרון ובילינסון אני נוסע 10 דקות.

עיסאווי פריג': אז אני שואל: הרבה מהתושבים שבלאומית, התחילו לחזור לכללית.

עיסאווי פריג': זה לא משתלם לי לנסוע לתל-השומר עם תחבורה ציבורית מאורגנת.

עיסאווי פריג': השרון, 10 דקות אני שם, יש אוטובוס, יש הכל.

עיסאווי פריג': אז אנשים התחילו לעזוב ולחזור לכללית.

עיסאווי פריג': שאלתי: האם יש לכם הסכמים עם בתי חולים באזורים כמו אזור פתח-תקווה נגיד?

עיסאווי פריג': ואם אין לכם, איך אתם מסוגלים להתמודד עם התחרות בתנאים הקיימים?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חבר הכנסת פריג'.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להמשיך לחבר הכנסת אזברגה ואז השר ביקש לדבר אבל זה ממשיך את השאלות שאנחנו העלינו לגבי ההסכמים עם בתי החולים.

ג'מעה אזברגה: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה, אני חושב שהוא חשוב.

ג'מעה אזברגה: בזמן הזה שעבדנו גם התמודדנו עם המצוקות האלה כמנהל בסניף מכבי אבל שוטף פלוס 30, אנחנו יודעים היום שהתקבולים הם משני מקורות: מקור אחד של הקפיטציה של ביטוח לאומי.

ג'מעה אזברגה: המקור השני זה האוצר, נכון?

ג'מעה אזברגה: אדוני השר, עכשיו ההכנסה היא פעם אחת בחודש מהאוצר וארבע פעמים מביטוח לאומי, מהקפיטציה כל שבוע.

ג'מעה אזברגה: מדוע הספק הזה שמזמין, אני לא יודע אם זה ציוד או תרופות, צריך לחכות שוטף פלוס 60, 90 יום מינימום - -

<מיכאל שפיר: 93 זה במקרה הטוב.

ג'מעה אזברגה: זאת אומרת, אני יודע - -

עיסאווי פריג': למען הגילוי הנאות תגיד שאתה - - -

ג'מעה אזברגה: בסדר, אמרתי שעבדתי בקופת חולים ואני גם חבר במכבי במקרה.

ג'מעה אזברגה: עכשיו, למה יש כאלה נגיד שנמצאים בתקציב גירעוני ויש כאלה שלא?

ג'מעה אזברגה: זו שאלה כבר יותר חשובה כי יש כאלה שמשתמשים בצורה אולי יותר נכונה, ויש כאלה שמשתמשים פחות נכונה.

ג'מעה אזברגה: יש הסכמים, מה שהעלה פריג' - -

איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה דברים שגורמים לקופה אחת להתנהל יותר טוב או פחות טוב.

ג'מעה אזברגה: זו שאלה אחרת.

ג'מעה אזברגה: יש כאלה, ואני עכשיו שואל בכיוון השר: העניין של חוק בריאות ממלכתי שמחייב לתת את השירות והנגישות גם, אדוני השר.

ג'מעה אזברגה: יש כאלה שיש להם, חלק מקופות החולים, יש להם מה שנקרא בקרת בתי חולים.

ג'מעה אזברגה: אני לא יודע כמה עושים את זה בצורה יותר יעילה.

איילת נחמיאס ורבין: לכל הקופות, לא?

איילת נחמיאס ורבין: בקרת בתי חולים.

ג'מעה אזברגה: יש כאלה קופות שיש להן, אני לא יודע.

ג'מעה אזברגה: אני לפחות יודע שבמכבי יש בקרת בתי חולים, והעניין של הסכמים גם אבל התשלום עצמו, אני חושב שאפשר לשלם ולעשות את התשלום אחיד כי - -

איילת נחמיאס ורבין: מה זה אחיד?

איילת נחמיאס ורבין: שוטף פלוס?

ג'מעה אזברגה: התשלום נגיד שוטף פלוס 30, ושיהיה אחיד לכולם מכל מיני סיבות שאולי זה המקום לדיון פה עליהן אבל זה גם חשוב וגם זה בריא ובסוף, בשביל לתת שירות יותר נאות לאזרח, אחרת אם אני רוצה לבחור, איפה הבחירה שלי כאזרח לקבל שירות נגיד בבית חולים בירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: ברור חבר הכנסת אזברגה אבל אנחנו היום במקרה לא עוסקים בדיון של השירותים למרות שאתה צודק באלף אחוז, זה קשור בעקיפין.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אנחנו עוסקים בשאלה, במערכת היחסים של מערכת הבריאות עם הספקים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: זה קופות חולים, זה בתי חולים.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה אנחנו ניסינו להבין את השרשרת.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, חבר הכנסת כבל ביקש משפט.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר?

איתן כבל: > אדוני השר, הדבר החשוב הוא שנצא מכאן בסוף עם איזה סוג של החלטה.

איתן כבל: אני מניח שלא הפסדתי הרבה חומר.

איתן כבל: כל אחד אמר מהמקום בו הוא נמצא ובשורה התחתונה, אני יודע להגיד אדוני השר, לפחות על קופות החולים הציבוריים, אין שום סיבה.

איתן כבל: ולאחר מכן, אדוני יתייחס לבתי החולים שנמצאים באופן ישיר תחת פעולתו, בתי החולים הממשלתיים, איך הוא רואה את ההתמודדות מולם.

איתן כבל: חייבים לצאת מפה עם החלטה לביצוע מידי.

איתן כבל: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר גמור.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חבר הכנסת כבל.

איילת נחמיאס ורבין: ברוך הבא חבר הכנסת יעקב אשר.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה גברתי היושבת ראש.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחלק את הדיון לכמה חלקים, חלק לספקים, לא משנה לי גדולים או קטנים, חלק לבתי חולים ולקופת חולים.

יעקב ליצמן: יש עוד חלקים באמצע שאנחנו נראה.

יעקב ליצמן: אז קודם כל, איתן, מה שאני מבקש, שלא תקבלו החלטה היום.

יעקב ליצמן: אני, בלי נדר, מתחייב שתוך שלושה שבועות אני אביא משהו לוועדה.

יעקב ליצמן: אני אעשה דיון עם האוצר, עם משרד הבריאות, ואני לא הייתי מודע עד כדי כך שמה שסוכם אז, - - - אבל לא עד כדי כך.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחזור לדברים שהתחלתי להעיר בתחילת הדיון, וזה נורא חשוב: בתי חולים, יש ממשלתיים ויש ציבוריים.

יעקב ליצמן: ציבוריים זה הדסה, נצרתיים, מעייני הישועה, שערי צדק, לניאדו.

יעקב ליצמן: ויש ממשלתיים.

יעקב ליצמן: ממשלתיים, כל מה שהחליטו, הממשלה תצטרך לסבסד.

יעקב ליצמן: אין דין אחד, יותר קל ויותר קשה.

יעקב ליצמן: יותר קשה, אתה מכיר את הצו אבל יותר קל, אני יודע על מי מוטלת האחריות, מי יכול ליצור.

יעקב ליצמן: הציבוריים, וזה היה אחד הסיפורים של הדסה, מדבר על הקאפ.

יעקב ליצמן: אני אתן לכם דוגמה קיצונית, שיש העלאה בשכר בשביתת הרופאים והאחיות, שהיו העלאות שכר, - - - קמו בתי החולים הממשלתיים אוטומטית השלמנו.

יעקב ליצמן: הם צריכים גם לשלם כי הרופא, מי יסבסד אותו?

איילת נחמיאס ורבין: אולי הם צריכים להיות ממשלתיים, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: בתי חולים שקורסים, אולי הם צריכים להיות ממשלתיים.

יעקב ליצמן: אני חושב שיש בתי חולים ציבוריים במצב אפילו יותר טוב מחלק מהממשלתיים.

יעקב ליצמן: לא צריך הכל להיות ככה.

יעקב ליצמן: ולכן, אני אומר, אני רוצה להגיד דבר אחד, לכן זה ככה: אני פניתי לאיתן בזמנו, כשביקשתי - - - למה?

יעקב ליצמן: כי לפי מה שאורן אמר אני לא בטוח שזה שני מיליארד שקל אבל ברור שזה הרבה הרבה כסף.

יעקב ליצמן: מצד שני, וזה דבר אחד שאני רוצה ללמוד, שאמרתי שנקיים דיון כי אני לא מבין אם משלמים להם ארבע פעמים בחודש, אני לא מבין מה זה.

יעקב ליצמן: צד שלישי - -

יעקב פרי: אתה אומר:

יעקב פרי: אם לא ישלמו ארבע, שישלמו פעמיים.

יעקב פרי: גם טוב.

יעקב ליצמן: לא, אני לא מבין, אני אסביר: אז גם אני אעביר רק פעם בחודש להם ולא פי ארבע, וזה יהיה לסבסוד לדברים אחרים.

יעקב ליצמן: גם אני יודע ביזנס.

עיסאווי פריג': אתה עושה את זה בממשלה בצורה מושלמת.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד את זה.

יעקב ליצמן: לכן, אני אומר שעל זה הדיון.

יעקב ליצמן: אגב, זה נתון שאני אף פעם לא שמתי לב, אני צריך לדעת את זה וצריך לעשות סדר.

יעקב ליצמן: הנושא הבא צריך להיות סדר אצלי, לא אצל אף אחד, של מה הדין של אלה שאין הסכמים עם בתי חולים.

עיסאווי פריג': זה מעניין אותי לשמוע.

עיסאווי פריג': תתייחס גם למה ששאלתי.

יעקב ליצמן: אני כבר התערבתי בדיון הזה בהתחלה.

יעקב ליצמן: אני אומר: יכול להיות שבשלב מסוים אני אציע לגבי קופות החולים, לא לגבי עסקים קטנים אלא לגבי קופות חולים ובתי חולים, שאני אעשה הבדל בין ציבוריים לממשלתיים.

יעקב ליצמן: ממשלתיים אני אקח על עצמי אולי, נראה כמה כסף זה, ונראה אם אני יכול – אני יודע שהאוצר לא אוהב את מה שאני אומר כרגע.

יעקב ליצמן: וציבורי - -

איתן כבל: גם המבטים שלהם ככה.

איתן כבל: ..

איילת נחמיאס ורבין: למה בעצם משרד הבריאות אף פעם לא כפה על קופות החולים להתקשר עם כל בתי החולים?

יעקב ליצמן: אני לא יכול להתערב במשא ומתן בין קופות חולים לבתי חולים.

עיסאווי פריג': למה אבל?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר , יכול להיות שאנחנו נעזור לך בחקיקה בעניין הזה.

איתן כבל: לדעתי זה ארוך.

איתן כבל: לפעמים כנראה יהיה יותר קל להגיע עם הפלסטינים לשלום.

איילת נחמיאס ורבין: לא, ברור.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות, אני לא פוסלת את זה אבל אני חושבת - -

עיסאווי פריג': אבל איפה מערכת החקיקה בעניין הזה?

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני אומרת, שאני חושבת - -

יעקב ליצמן: איתן, אם אתה רוצה להביא כאן את - - - וקושניר...

איילת נחמיאס ורבין: בינתיים זה לא מוכיח את עצמו אבל אנחנו מוכנים לנסות הכל.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת כבל, אני כן חושבת שיכול להיות שאנחנו צריכים להידרש לשאלה האם הגיעה השעה?

איילת נחמיאס ורבין: בכל זאת, עברו 22 שנים מאז, אנחנו כמובן בתיאום עם השר.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך לבחון את זה.

יעקב ליצמן: אני אשמח לענות לך על זה.

יעקב ליצמן: אני מבקש רק שיזכירו לי לקראת הדיון, שאני באמת מתכוון שבעוד כשלושה שבועות יהיו לי תשובות, גם לענות על הנושא הזה אבל אני לא מזלזל בתשובה של אורן, שהוא אמר שזה הרבה כסף.

איילת נחמיאס ורבין: לא, גם אנחנו לא מזלזלים.

יעקב ליצמן: יש התרת נדרים, זה לא בדיוק בנושא הזה אבל כנראה זה די הרבה כסף.

עיסאווי פריג': למה אתם לא מפריטים את בתי החולים לקופות וחאלס?

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לא הפטה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת את הדסה בואו נמכור לקופת חולים או נלאים את הדסה.

עיסאווי פריג': אנחנו בעידן ההפרטה.

עיסאווי פריג': כל דבר מפריטים.

יעקב ליצמן: אני ממש מתפלא עליך כי ברגע שאני אעשה את זה, אחרי שנה אני אבוא ואתה תשאל אותי: למה אתם לא מפריטים את קופות החולים?

איתן כבל: זה גל.

איילת נחמיאס ורבין: זה גלים אבל אנחנו רוצים לעזור למערכת הזאת.

יעקב ליצמן: מה שאני אומר:

יעקב ליצמן: אני אקיים דיון חוזר, קיימתי דיון פעם אחת אבל אקיים דיון חוזר רציני יותר לגבי מה עושים כאן כי התעוררו כאן כמה שאלות שהן שאלות טובות.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם מתרשמת שהשר הבין את המצוקות הגדולות של העסקים הקטנים.

יעקב ליצמן: אני מבין את המצוקות.

איתן כבל: בגלל זה הוא פה.

יעקב ליצמן: יש לפעמים שחברה - - - אני מתערב.

איתן כבל: שלושה שבועות זה הרבה זמן.

יעקב ליצמן: זה לא הרבה זמן.

יעקב אשר: עדיף לבוא עם תשובות ברורות יותר.

יעקב ליצמן: הדבר השני: בתי חולים, אין בחירה איפה שרוצים ללכת.

יעקב ליצמן: בדרך כלל זה לפי הסכמים.

יעקב ליצמן: גם זה טעון תיקון אבל זה לא - -

עיסאווי פריג': אני רוצה פחות מרחק מהבית שלי, אני רוצה מרחק נורמלי מהבית שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אז הנה, השר אמר שהוא יבחן את השאלה הזאת.

יעקב ליצמן: אני באמצע.

יעקב ליצמן: אתה שר לי את השיר של יורם גאון או איך קוראים לו?

איילת נחמיאס ורבין: אריק איינשטיין.

איתן כבל: הם פעם היו בשלישיה.

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: אז אני אגיד לך מה: זה קשה כי ההסכם לא פשוט, זה הרבה כאב ראש אבל יש דבר אחד שאנחנו עשינו מזמן ואנחנו שוקלים על עוד: באונקולוגיה למשל אפשר לבחור איפה שרוצים.

יעקב ליצמן: זה לא עניין דווקא בבית חולים ששולחים אותך.

יעקב ליצמן: אתה יכול להגיד, חלילה מי שחולה, יכול להגיד אני רוצה ללכת לשם.

יעקב ליצמן: עכשיו אני בודק אפשרות גם על לב, ניתוחי לב.

יעקב ליצמן: גם את זה אני שוקל, אני בודק כרגע אפשרות אם גם שם לעשות את זה גם לבחירה.

יעקב ליצמן: שאר הדברים אני לא יכול כי זה לא דברים שהם SOS ולכן, אני לא יכול.

יעקב ליצמן: לכן, לסיכום מה שאמרתי: אני אמרתי שאחת הבעיות הקריטיות ביותר זו הבעיה של קופות חולים מול בתי חולים, זה העיקר.

יעקב ליצמן: את העסקים הקטנים, זה חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אז זה מתגלגל, זה ברור.

יעקב ליצמן: זה לא רק בגלל זה.

יעקב ליצמן: כל אחד, זה שאלה של חלילה וחס יתמוטטו.

יעקב ליצמן: בזה יש לי בעיה, זו בעיה יותר פשוטה - אם מישהו שבאמת נקלע למשבר וצריך פה ושם איזה בית חולים – בקיצור, אני אשתדל לעזור לכם.

יעקב ליצמן: כאן זה יותר קשה לי אבל כאן צריך לעשות סדר.

יעקב ליצמן: אני יכול דרך תקנות או מי יודע אם חוקים, זה כבר אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אני בעזרת השם אשתדל בתוך שלושה שבועות, אני אקיים אצלי במשרד הבריאות עם האוצר דיון משותף ואני אביא לכם דבר, המסקנות שהגענו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לכל דבר חקיקה שהשר ירצה שכן יהיה בחקיקה ראשית, אנחנו כמובן נסייע.

איילת נחמיאס ורבין: אם השר יחליט שבחקיקת משנה, אותנו בסוף כמו את השר מעניין הציבור, ובמקרה הזה גם ציבור הספקים.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

איתן כבל: אני רוצה לחזק את השר.

יעקב אשר: אני רוצה לומר שמי היה כאן באותן ישיבות שהוחלט על הנושא הזה של ה-30 יום – אחד הדברים שהעיקו מאוד זה שכביכול הממשלה לא מחויבת במה שאנחנו רוצים לחייב את כולם.

יעקב אשר: זה היה הנקודה המרכזית שהפריעה אז, בזמנו, בחקיקת החוק הזה, שהחוק הזה הוא חשוב כי הוא מציל את אותם עסקים בינוניים וקטנים.

יעקב אשר: ולכן, מה שאמרת עכשיו, כבוד השר, לגבי העניין הזה שלפחות בחלק הממשלתי, ששם זה כן יהיה, אני חושב שיש לזה חשיבות גדולה כי זאת אמירה לגבי כל המניפה של החוק הזה כי הרי אי אפשר לבוא ולהגיד שהממשלה לא מעבירה.

יעקב אשר: הרי היה אותו סיפור לגבי משרד הפנים, שהמדינה לא מעבירה בזמן לרשויות וכולי, וכפו עליהם בסופו של דבר.

יעקב אשר: אז גם פה, לפחות בחלק הזה, בחלק של בתי החולים הציבוריים, זה הרבה יותר - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל למשל בירושלים בית החולים הכי גדול הוא בית חולים ציבורי.

יעקב אשר: יש לי עוד בקשה לשר, בעקבות ישיבה שהיית פה נדמה לי אתמול או שלשום לגבי הלחם הבריא והלחמים הלא בריאים אבל אני מדבר לגבי הצליאק: עלה מתוך זה העניין של הלחם.

יעקב אשר: אנחנו יודעים שהתחלת באיזו שהיא רפורמה.

יעקב אשר: אני לא רוצה להפתיע אותך עכשיו לתשובה.

יעקב אשר: אני אומר, אם אפשר לפעם הבאה, ואיך אנחנו יכולים לתת רוח גבית לעניין הזה כי זה באמת דבר של פיקוח נפש של אותם אנשים.

יעקב אשר: אני יודע שהתחלתם באיזו שהיא רפורמה שהתחילה בחצי שנה האחרונה - לדעת מה קורה ואיך אפשר לעזור.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חבר הכנסת אשר.

יעקב ליצמן: אני דווקא בשבועיים האחרונים קיבלתי עוד תלונה על הצליאק.

איילת נחמיאס ורבין: מה, על מחיר המזון?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אני אסביר: אתם צריכים לשאול אותי שאלה הפוכה: למה הקמח המלא עולה יותר מקמח רגיל?

איתן כבל: > אני רק רוצה לעדכן את אדוני השר: זה נושא שהעלינו אותו כאן, ומשרד הכלכלה, הרי מה הסתבר?

איתן כבל: שזה אותן עלויות.

איתן כבל: אז אמרתי: בואו תחליפו, שהמסובסד יהיה ללחם הבריא, הרי זה אותו דבר.

איתן כבל: עכשיו הם בשלב הראשון עשו מכרז שנכשלו בו, לא הצליחו בו כדי לנסות ולעודד את התחרות.

איתן כבל: אנחנו מקווים שזה יתוקן אבל אין לי ספק שהחלמאות הזאת - -

יעקב ליצמן: תן לי לעדכן אותך: הקמח המלא, הבעיה זה ברשתות, זה לא בעיה במאפיות, בכלל לא.

יעקב ליצמן: הרשתות מרוויחות כסף מהקמח המלא על הקמח הלבן.

יעקב ליצמן: זו הבעיה וזה אסור שזה יהיה.

יעקב ליצמן: ניסיתי, איתן, לעשות הפוך – שהקמח הלבן יסבסד את הקמח המלא.

יעקב ליצמן: עכשיו אני בא לצליאק – למה אני מתפלא?

יעקב ליצמן: אורן, הגענו להסכם בזמנו עם זה שהאוצר יסבסד וסבסדו, נכון?

<אורן גבע: כן, יש איזה הסכם, אני פחות בפרטים.

יעקב ליצמן: יש הסכם.

יעקב ליצמן: אני חשבתי - -

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: היה כאן דיון בדיוק על העניין הזה.

יעקב ליצמן: היה, עשינו הסכם עם האוצר - -

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנה, לא לפני הרבה זמן.

יעקב אשר: שתי שאלות: א.

יעקב אשר: האם עבר הכסף?

יעקב אשר: ב.

יעקב אשר: אם זה עבר, האם זה באמת הוריד את המחיר?

<אורן גבע: זה צוות אחר אצלנו, אני לא מכיר.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אשר, אתה מעלה שאלה נכונה, היא רק לא קשורה לגמרי לדיון שלנו ואני לא רוצה לקפח - -

יעקב אשר: הייתי ער לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל שאלת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רציתי להגיד שאחרת הם לא נפגשים.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותך, אדוני השר, אני מניחה שאתה יכול להיות פה עוד כמה דקות כי יש פה עוד כמה אנשים - -

יעקב ליצמן: יש לי שאילתה ראשונה היום.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אז אנחנו עד שבע דקות לפני 11 כדי שהשר לא יצטרך להוכיח שהוא גם יודע לרוץ מרתון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לפרסטר נועה, סמנכ"ל הכספים בשיבא.

<נועה פרסטר: אני רק רציתי להגיד שלא משנה אם יש הסכם - לי יש הסכם עם כל הקופות ועדין נקודתית, נכון לרגע זה, יש לי חוב שהקופות חייבות לשיבא, 220,000,000 שקלים מעבר ל-60 יום שמגיע להם ומותר להם.

איילת נחמיאס ורבין: זה חוב שנגרר כמה שנים כי השר בדיוק סיפר - -

<נועה פרסטר: זה חוב של שנתיים פחות או יותר, מ-2016.

<נועה פרסטר: כשהם משלמים, הם לא משלמים 100% מהחשבון.

<נועה פרסטר: הם משלמים 90% ומשהו, ואז נשארת יתרה.

<נועה פרסטר: יש לי למשל - -

יעקב ליצמן: לא, אני אעזור לך – השיטה הולכת ככה: כאילו יש ויכוח על החוב.

עיסאווי פריג': זה לא חוב סופי.

<אתי בנדלר: - - -

יעקב ליצמן: רגע, יש ויכוח על החוק אז לא משלמים את הכל, משלמים על החשבון.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: למרות שלא למדת כלכלה, אדוני השר.

<נועה פרסטר: ואז אם רוצים - אנחנו משתדלים לשלם לספקים קטנים ראשונים - -

יעקב ליצמן: אנחנו הולכים לשנות את השיטה.

יעקב ליצמן: אגב, אני יכול לגלות לך גם כן שיכול להיות גם - - - לשלם ואחר כך להחזיר.

<אלי רוזנפלד: השר מתכוון למנגנון הערעורים למעשה.

עיסאווי פריג': איך ב-220,000,000 שקל אתם ממשיכים לתפקד?

<נועה פרסטר: אז אני אסביר, שניה - -

איילת נחמיאס ורבין: כי הם בעצמם - - - לקופת חולים - - - לא בטוח שכל בית חולים יכול להתמודד עם חוב כזה.

יעקב ליצמן: בגלל זה הם מכרו את המגרש לידם.

איילת נחמיאס ורבין: וגם צריך להגיד את האמת, לא כל בית חולים יכול להתמודד עם מה ששיבא יכול להתמודד.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת.

<נועה פרסטר: כל אחד לפי הגודל שלו.

<נועה פרסטר: זה בערך חודש וחצי פיגור בעסקים שלנו.

<נועה פרסטר: אם אני צריכה להקדים 30 יום לספקים, אין לי מאיפה.

<נועה פרסטר: אין לי.

איילת נחמיאס ורבין: נועה, הבנו את המסר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ומתוודה שהסקרנות אוחזת בי, השר, והייתי רוצה מאוד לדעת כמה כל בית חולים חשוף לחובות מול קופות החולים אבל אנחנו לא נעכב את השר.

יעקב אשר: אותי דווקא מעניין הסיפור של המגרש.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אשר, אתה מוזמן להגיש שאילתה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהרעיון של חבר הכנסת פריג' הוא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מאוד מבקשת, גברתי מנהלת הוועדה – אדוני השר, מאוד היינו רוצים לדעת כמה כרגע עומד כל בית חולים חשוף מול קופות חולים בחובות ישנים בעיקר, כי ההתחייבויות לשלם מהחודשים האחרונים, זה פחות מטריד אותי.

איילת נחמיאס ורבין: החובות שהם גוררים ושכתוצאה מזה גם יכול להיות אי תשלום לספקים קטנים נגררים, אני חושבת שזה דבר שכדאי לדעת.

עיסאווי פריג': כל חוב מ-2016.

איילת נחמיאס ורבין: למשל.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי לוקחת סוף 2015 אבל בסדר, סוף 2016.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתך עיסאווי, אתה רואה חשבון, לא אני.

איילת נחמיאס ורבין: יהודה פילוסוף שמייצג את נושא האורתופדיה.

<יהודה פילוסוף: אני בא מהמגזר היצרני, אני מייצג את המכונים האורתופדיים.

<יהודה פילוסוף: אנחנו מייצרים פרוטזות, מכשירים ונעלים אורתופדיות.

<יהודה פילוסוף: אנחנו בקשר עם השר אבל הבעיה שלנו היא עם קופות החולים, ואני מבקש מאוד מהשר שיוכל לעזור לנו לפחות במוסר התשלומים של המגזר הזה של קופות החולים.

<רועי כהן: איתן, זה שוער מכבי נתניה האגדי, יהודה פילוסוף.

איילת נחמיאס ורבין: ללא ספק זאת האינפורמציה הכי חשובה עכשיו.

<יהודה פילוסוף: אני רוצה לשאול את הנציגים של קופות החולים, איך הם מרשים לעצמם לעבוד אתנו בשוטף 200,150.

<יהודה פילוסוף: זה קופת חולים כללית, לאומית ומכבי, שהנציגים יושבים פה, ששמעתי שכבוד השר שאל אם יש להם הסכמים בכלל אתנו.

<יהודה פילוסוף: הם פשוט מנחיתים עלינו שוטף 93, שוטף 150.

<יהודה פילוסוף: קופת חולים מכבי בכלל מרשים לעצמם.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הבנק של קופות החולים.

איילת נחמיאס ורבין: הבנו.

<יהודה פילוסוף: הם צריכים להבין שאנחנו, את רוב החומרים - -

איילת נחמיאס ורבין: השר חשב שהוא הבנק, עכשיו הוא מבין - - -

<יהודה פילוסוף: כן, אני מסבסד את קופות החולים אז אני רוצה לדעת מי פה בעצם, הממשלה, קופות החולים?

<יהודה פילוסוף: אני שומע שמעבירים כספים.

<יהודה פילוסוף: אז אני מבקש את כבוד השר, בבקשה שייתן איזו שהיא הוראה לקופות החולים הוראה שקודם כל יעשו אתנו הסכמים.

<יהודה פילוסוף: זה דבר אחד.

<יהודה פילוסוף: כמו שהוא אומר, אם יהיה הסכם, נוכל לדעת כמה משלמים.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, לקופות החולים אין הסכמים - -

<יהודה פילוסוף: לקופות החולים אין אף הסכם.

<יהודה פילוסוף: אני 50 שנה בנושא, אין אף הסכם עם המכונים האורתופדיים לגבי נושא נעלים, מכשירים ופרוטזות.

<יהודה פילוסוף: הם אומרים: אתם לא רוצים, אל תעבדו אתנו.

יעקב ליצמן: אתה עובד תחת מכון לואיס?

<יהודה פילוסוף: אני עובד תחת מכון לואיס, בוודאי.

<יהודה פילוסוף: אני יושב ראש חטיבת המכונים.

<יהודה פילוסוף: אנחנו עובדים עם מכון לואיס.

יעקב ליצמן: מכון לואיס, יש לו הסכם?

<יהודה פילוסוף: כבוד השר, מכון לואיס זה מכון לואיס.

<יהודה פילוסוף: הוא מייצג אותך, לא אותי.

<יהודה פילוסוף: מכון לואיס הוא הקטלי

<יהודה פילוסוף: זטור בין משרד הבריאות, הוא שומר הסף לגבי הנושא אם אנחנו מייצרים נכון, מספקים נכון, עומדים בכל הקריטריונים אבל כשאני עובד עם ספקים בגרמניה או בארה"ב, אותם לא מעניין לא שוטף ולא כלום.

איילת נחמיאס ורבין: יהודה, יש לי בקשה אליך: כיוון שאני חושבת שמדובר בבעיה שנוגעת להרבה מאוד אנשים, אדוני השר, יהודה, תכתוב לנו בבקשה לוועדה בצורה הרבה יותר מפורטת ממה שדיברת כאן על טיב הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו ננסה לערב את השר ולראות כי זה נשמע לי ממש אבסורד מטורף שאין אף הסכם.

איילת נחמיאס ורבין: אומר השר נכון: אם יש הסכם עם מכון לואיס, האם זה מספק או לא?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שאנחנו נוכל לערב את השר ככל הניתן בעניין הזה כי זה נוגע לציבור מאוד גדול האורתופדיה.

עיסאווי פריג': אבל למה המכונים עובדים עם הקופות למרות שאין הסכמים?

<רועי כהן: הם רוצים לחיות, מה?

איילת נחמיאס ורבין: ממה אתה רוצה שהם יחיו, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אז זה ניצול המערכת.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור שזה כוחנות מול המכונים.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור לגמרי.

<יהודה פילוסוף: מה שיפה, אני רוצה לציין רק דבר אחד: מחזיקים אותך בצוואר, ואתה מסתכל על ציבור נכים ואתה אומר:

<יהודה פילוסוף: לתת לו את הפרוטזה או לא לתת לו את הפרוטזה?

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

<עידו הדרי: פרוטזות זה לא קשור לסל בכלל.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה עידו, התערבת ברגע נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת: אתה הולך איתי לפרוטזה?

איילת נחמיאס ורבין: בוא נלך לנעליים מיוחדות כשאדם שובר רגל.

<יהודה פילוסוף: גם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, בוא נדבר על בעיות יומיומיות, לא על בעיות שלא נדע.

איילת נחמיאס ורבין: עורכת דין הילה נויבך, זה חשוב לך?

איילת נחמיאס ורבין: לדעתי רועי כהן מייצג אותך.

איילת נחמיאס ורבין: חנה לאידרשניידר מלשכת המסחר?

איילת נחמיאס ורבין: אז אם לא אכפת לך שתי דקות ממש קצרות.

<חנה לאידרשניידר: תודה.

<חנה לאידרשניידר: בעצם רוב הדברים נאמרו.

<חנה לאידרשניידר: אני רק רוצה לחדד דבר אחד: החוק הזה הוא חוק מאוד חשוב, ויש עוד חוקים במדינה שמשרד הבריאות או מערכת הבריאות או כל מערכת אחרת לא מעזה להפר כמו למשל שכר עבודה.

<חנה לאידרשניידר: אף אחד לא מלין שכר מכיוון שיש חוק שמחייב לשלם שכר בזמן.

<חנה לאידרשניידר: ברגע שיהיה חוק, והחוק הזה יחייב את כל המשרדים להעביר את התקציבים בזמן ולשלם בזמן, לא יהיה מצב שעסקים פה נחנקים ומחכים 200 יום לתשלום.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה נאמר, חנה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך על התוספת הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני רוצה ברשותך לסכם את הדיון אלא אם כן יש לך משהו להוסיף?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני קודם כל מודה לשר על השתתפותו, מודה לחבר הכנסת כבל שזיכה אותי בניהול הדיון הזה כי אני חושבת שזה דיון מאוד מאוד חשוב.

יעקב פרי: אנחנו התכבדנו.

יעקב פרי: ..

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: זה דיון מאוד מאוד חשוב בעיני כולנו משום שהוא נוגע להרבה יותר אנשים מכפי שנדמה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא נוגע גם לספקים הקטנים והבינוניים וגם נוגע לציבור כולו כי הדברים שצפו כאן הם דברים שקשורים גם לשירות ולאיכות השירות שמקבל האזרח שמשלם עבור כך .

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לך, השר, שהתחייבת לפרוטוקול בתוך שלושה שבועות להביא לנו מתווה להכנסת מערכת הבריאות לתוך ההסדר של שוטף פלוס 30, ההסדר החוקי, מה אפשר לעשות - -

יעקב ליצמן: לא, אני לא אמרתי מה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אנחנו לא נתעקש עם השר, זו היתה משאלת לב.

יעקב אשר: בואו נשאיר שהוא יפתיע אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: משאלת הלב, אמנם חבר הכנסת אשר לא נותנים לי להצטרף לסיעה שלכם אבל אני חושבת שאני מגנה על השר מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: אני הבעתי משאלת לב, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה תביא לנו את המתווה כפי שאתה יכול להציע אותו אחרי שאתה תדבר עם אנשי המקצוע.

איילת נחמיאס ורבין: הוועדה, כפי שאתה מבין, העניין הזה בנשמתנו בגלל שאנחנו רואים את האנשים האלה מדי יום, בין אם מדובר במכונים האורתופדיים ובין אם מדובר בספקים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אין ספק שצפה פה בעיה קשה בזכות ההערה שלך, אדוני השר, בנושא של ההסכמים של קופות החולים עם בתי החולים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בוועדה, כפי שביקשתי גם מיושב ראש הוועדה, אנחנו נידרש לסוגיה הזאת האם צריך להביא היום למצב שבו אנחנו כופים על קופות החולים להתקשר בהסכמים עם כל בתי החולים כדי שהשירות לציבור יהיה טוב יותר - -

עיסאווי פריג': את זה צריך לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: את זה אנחנו כמובן נעשה בתיאום עם השר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לכל המשתתפים כאן ולאחל לנו יום טוב.

<רועי כהן: תוך כמה זמן יהיה דיון נוסף?

איילת נחמיאס ורבין: ברגע שנקבל את זה מהשר, נקבע דיון.

איילת נחמיאס ורבין: הוועדה הזאת קובעת דיונים בנושא הזה מאוד מהר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: הישיבה נעולה.