הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 202, 2017-11-29 09:30

עאידה תומא סלימאן: (קטע חסר בשל תקלה בהקלטה)

חנין זועבי: - - - את התכנית אז הם עכשיו מרחיבים את התכנית אז זה הזמן להעריך את התכנית כי מרחיבים.

חנין זועבי: כלומר, עברו שנתיים, יש כבר מספיק זמן לתת שיקול דעת על התכנית.

חנין זועבי: אני לא רוצה לתאר את התכנית, כולנו יודעים שיש - - - אז זו תכנית של שיקום וטיפול בנאשמים בתחום של אלימות, אלימות במשפחה, סמים, רכוש.

חנין זועבי: התכנית מיועדת גם לגברים וגם לנשים, היא תכנית כוללנית שמעורב בה גם משרד הרווחה, שירותי מבחן, בתי משפט, שירותי רווחה וחינוך על מנת לשקם ולטפל בנאשמים.

חנין זועבי: כאשר הנאשמים מטופלים אז מפסיקים את ההליך הפלילי וכאשר הם לא נושרים ומצליחים בתכנית אז יש גם סיכוי למחיקת כתב האישום או צו ההרשעה.

חנין זועבי: אז הקונספט של להעניש את בני האדם יש בתוכו קונספט של לטפל בבני אדם.

חנין זועבי: אנחנו רוצים לטפל בנאשמים האלה, במיוחד כאשר מדובר בתחום האלימות וכאשר אנחנו יודעים שיש מרכיבים חברתיים וכלכליים בהתנהגות הזו של האלימות.

חנין זועבי: התכנית התחילה ב-2015.

חנין זועבי: היא התחילה בערים רמלה, לוד ורחובות ב-2015.

חנין זועבי: היא הורחבה השנה אם יש לי אינפורמציה מדוייקת, ב-2017 בפתח תקווה ובתל אביב - יפו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, עד כמה שידוע לי יש לנו שלושה בתי משפט - - -

חנין זועבי: אוקיי.

חנין זועבי: ב-2014 התחילה בבאר שבע, דימונה, עברה לרמלה לוד ורחובות - - - אז מה אני רוצה מהדיון הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, ואז אולי נבקש מהם לתת לנו את המידע המדוייק.

חנין זועבי: וגם שמדובר בתכנית שהיא מאוד נחוצה.

חנין זועבי: אנחנו כן רוצים לטפל באנשים האלה, גם גברים, גם נשים.

חנין זועבי: חלק מאלה שמעורבים בהתנהגות פלילית והתנהגות אלימה הם גם כן קורבנות במובנים מסויימים.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להעריך, ואני מדמיינת לעצמי שהתכנית בשלב של הערכה וצריכים להתמקד בכמה אספקטים של התכנית.

חנין זועבי: ואני פה אציג את החששות שלי ואני צריכה את חוות דעתכם על זה.

חנין זועבי: בחלק מהתכנית הם, עאידה, מבקשים את ההסכמה של האישה, של הקורבן, אם הבעל שלה ייכנס לתכנית או לא.

חנין זועבי: אנחנו רוצים לוודא שכן האישה נותנת את חוות דעתה מתוך אמונה שהגבר לא יתנקם בה כי הוא בזמן הטיפול נמצא בקהילה.

חנין זועבי: הוא לא בבית ספר.

חנין זועבי: אז האם היא פתוחה בזמן הטיפול של הגבר.

חנין זועבי: האם היא לא חוששת בזמן הטיפול של הגבר שאם היא תפגוש אותו ברחוב שמא הוא יתנקם בה אם היא הסכימה.

חנין זועבי: ובמידה שהיא לא מסכימה כמה השיקול של הרצון של האישה להסכים או לא, כמה הוא שיקול רציני בתוך התכנית הזאת.

חנין זועבי: יש לנו חששות גם אם היא הסכימה וגם אם היא לא מסכימה.

חנין זועבי: החשש אם היא מסכימה בגלל שהיא מפחדת מהגבר והחשש אם היא לא מסכימה האם היא לא מסכימה בגלל שהיא מפנימה את תחושת הקורבנות שלה ואת העובדה שמגיע לה להיות קורבן.

חנין זועבי: השאלה השנייה שקשורה – האם היא פתוחה בזמן הטיפול.

חנין זועבי: השאלה השלישית – כמה ערבים נמצאים בצוותים כעובדים סוציאליים בתכנית הזאת.

חנין זועבי: השאלה הרביעית – כמה נושרים מהתכנית.

חנין זועבי: יש פילוח מגדרי שלא משתתפים בתכנית.

חנין זועבי: לא ראינו בדו"ח של הפרקליטות פילוח של הנושרים.

חנין זועבי: כמה נושרים, גם פילוח לאומי אנחנו רוצים - - -

עאידה תומא סלימאן: בדו"ח של בתי המשפט עצמם יש את הנשירה עד כמה - - -

<קריאה: אבל לא על פי סוג עבירה.

חנין זועבי: איך אתם מתכוונים לפתח ולהרחיב את התכנית הזאת.

חנין זועבי: באיזה כוח עבודה, באילו ערים ויישובים.

חנין זועבי: אנחנו בסך הכל מדברים על תכנית מאוד מאוד חיובית שאנחנו צריכים אותה דווקא אפילו שאלו התלונות שלי גם להרחיב את התכנית הזאת לא רק לגברים אלימים בתחום של אלימות בתוך המשפחה.

חנין זועבי: גם לנוער אלים שהוא לאו דווקא - - - נוער אלים, עבריינות של נוער.

חנין זועבי: דווקא התכנית הזאת גם מאוד מאוד מותאמת ומתאימה לתחום של עבריינות נוער.

חנין זועבי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת חנין זועבי.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, כפי שאמרתי, אני התוודעתי לתכנית לפני שנתיים.

עאידה תומא סלימאן: בהתחלה הייתה לי קצת רתיעה מהתכנית, אני חייבת להגיד, באותו ביקור בפרקליטות מרכז.

עאידה תומא סלימאן: הפחד שלי היה מכל הנושא של הפחתת הענישה.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי בעיון רב את הדו"חות שיכלתי לאתר או הצוות הנהדר איתר דרך האינטרנט ואני חייבת להגיד שאני חזרתי ושקלתי את הרעיון מחדש.

עאידה תומא סלימאן: כשהבנתי שהמעורבות - - - כאילו המילה קהילתית מרתיעה בהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: יש מן הרגשה למי שמסתכל מהצד שיכול להיות שהמעורבות של הקהילה תגרום להקלות בעונשים לאנשים שבאמת הם עבריינים והם דווקא, כפי שהבנתי מהחומר, שהם עבריינים רצדיביסטים כלומר, הם חוזרים על אותו סוג של עבריינות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה ואני מסכימה עם חברת הכנסת זועבי שחלק גדול מהעבריינות הזו היא תוצר של כמה גורמים בחיי בני האדם והגישה שבאה ואומרת כן ענישה אבל בצד זה אפשרות לשיקום כדי לצאת מהמעגל הזה של עבריינות אני חושבת שהיא גישה מאוד חיונית במיוחד עם כל מה שקורה בחברה באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא גם, וארצה ממש בהתחלה לשמוע, איך מתנהלים הדברים, איך מקבלים את ההחלטה שבנאדם כזה, עבריין כזה או אחר עובר.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שפשיעה חמורה מאוד או פגיעה חמורה אפילו באלמ"ב בתוך עבירות האלמ"ב, אלימות בתוך המשפחה, לא מועברת לבית משפט קהילתי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מי שמוגדר/מוגדרת בסיכון גבוה אם זה הקורבן או מסוכן מאוד העבריין לא מעבירים את התיק לבית משפט קהילתי.

עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת איך מתקבלת ההחלטה, אם זה בפרקליטות או בתביעות המשטרה, להעביר את התיק הזה וקצת על שאלות ששאלה חברת הכנסת ואז נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע מהשופטת בבית המשפט הקהילתי, מהנהלת בתי המשפט, גברת נירה דסקין.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<נירה דסקין: שלום, תודה על ההזמנה.

<נירה דסקין: פירוט רב יותר על בית המשפט הקהילתי אני חושבת שד"ר דניאלה בייניש תתן.

<נירה דסקין: אבל אני אומר רק שקודם כל לגבי הנושא של איך מזדכים נאשמים טרם הגעתם לבית המשפט הקהילתי אני מציעה שגם ד"ר בייניש וגם נציגי שירות המבחן והתביעות בפרקליטות כי המיון הראשוני בעצם נעשה על ידי שירות המבחן והתביעה.

<נירה דסקין: נאשם מגיע אליי לבית המשפט הקהילתי אחרי שהוא כבר עבר את שלב המיון, אז לכן הייתי מציעה שטרם שאני אומר מה שיש לי לומר שאולי נשמע את ד"ר בייניש ואת נציגי התביעה ושירות המבחן ברשותכם.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור, אני חושבת שיש רציונל במה שאת אומרת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

< דניאלה ביניש: בוקר טוב, דניאלה בייניש, ג'וינט אשלים.

< דניאלה ביניש: אני מנהלת את התכנית שהיא מנוהלת בשותפות.

< דניאלה ביניש: הג'וינט מהווה גוף פיתוח עבור הממשלה בתכנית חדשות בדרך כלל בתחומים של סיכון, רווחה, חינוך.

< דניאלה ביניש: יש לא מעט בשנים האחרונות גם בחיבור הזה בין משפט ורווחה שכמו שאמרה חברת הכנסת אנחנו יודעים, בוודאי על עבריינות, שהרבה פעמים הסיבות הן כלכליות, חברתיות.

< דניאלה ביניש: זה לא שמישהו נולד עבריין, ולכן אנחנו צריכים להתייחס גם להיבטים האלה של רווחה, חינוך וכו' כשאנחנו מסתכלים על עבריינות.

< דניאלה ביניש: אז הג'וינט פה הוא גוף ידע, גוף תכלול, כשהפרוייקט מובל בשותפות בין הנהלת בתי המשפט, משרד המשפטים על אגפיו השונים זאת אומרת פרקליטות, סנגוריה וייעוץ וחקיקה, שירות המבחן למבוגרים ומשטרת ישראל - חטיבת התביעות.

< דניאלה ביניש: קודם כל נמצאים פה באמת הנציגים ואת הקריטריונים ואת החלוקה שכל אחד עושה בתחומו אני חושבת שבאמת יהיה נכון שהם יסבירו.

< דניאלה ביניש: אני אגיד כמה מילים ברשותכם באופן רחב על הפרוייקט ונעביר את הבמה לגופי התביעה והמבחן ואם תרצו אחר כך נוסיף על השאלות אם יחסר.

< דניאלה ביניש: אז קודם כל זו באמת תכנית בפיילוט, יצאה לדרך לפני שלוש שנים, בהסכמה של כל הגופים הללו שהזכרנו.

< דניאלה ביניש: בהסכמה, הווה אומר, מתחילת הדרך גם את הפיתוח, גם את המדיניות, גם את השאלה מה הקריטריונים, מי עובר, מתי עובר, מתי מרחיבים, וזו תכנית שצריך להרחיב עקב בצד אגודל.

< דניאלה ביניש: למרות שאנחנו מאוד מאמינים בה אבל היא צריכה גם לצבור איזה נפח בשטח ולהראות לנו שמה שאנחנו מאמינים אכן קורה.

< דניאלה ביניש: ההסכמה היא משותפת של כל הגורמים הללו וזה מודל שבשלב הזה פועל בדרך הזו בהסכמה, פיילוט שיצא לחמש שנים, אנחנו פחות או יותר בחצי הדרך.

< דניאלה ביניש: הוגש לכם השבוע דו"ח מלווה ראשון שנעשה מחקר עצמאי על ידי חוקרות מבר אילן וחיפה שהיה דו"ח התיעוד, הליווי הראשון וממש בימים אלה מתחיל - - -

עאידה תומא סלימאן: 100 עמודים.

<דניאלה ביניש: הן עשו עבודה יפה.

עאידה תומא סלימאן: בקצב של הכנסת אולי נסיים לקרוא אותו.

<דניאלה ביניש: ובימים אלה יוצא מחקר הערכה ראשון.

<דניאלה ביניש: שוב, הכל במכרז, יוצא מכרז למחקר הערכה ראשון.

<דניאלה ביניש: צריך לומר, עוד אין לנו נתונים על עבריינות חוזרת כי לבדוק היום את המשתתפים בבית המשפט הקהילתי זה יתן לנו תוצאות מאוד מאוד יפות.

<דניאלה ביניש: כשהם מסיימים את התכנית מצבם נהדר אבל השאלה המעניינת זה מה קורה להם בשנה, שנתיים, שלוש אחרי ביצוע העבירה ואחרי סוף ההליך - - -

חנין זועבי: מה אורך התכנית?

<דניאלה ביניש: זה מודולרי.

<דניאלה ביניש: התכנית היא תכנית שיקומית מותאמת לאדם אבל בממוצע משהו כמו שנה-שנה וחצי תהליך שהוא כולו, וכאן אני רוצה לתקן משהו קטן שנאמר, הוא לא מפסיק את ההליך הפלילי, הוא ההליך הפלילי עבור האנשים האלה.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת הוא כוללו בסמכות בית המשפט תחת פיקוח של בית המשפט.

<דניאלה ביניש: יש לזה הרבה מאוד משמעות במובן הזה שאנשים נכנסים לתכנית רק אחרי שהוגש נגדם כתב אישום מלכתחילה ואחרי שהם נמצאו מתאימים, ותיכף יסבירו החברים פה מי מתאים ומדוע, והסכימו.

<דניאלה ביניש: כשמדובר בעבירות שבהן יש קורבן אז, כמובן, נעשית, הם יסבירו יותר לעומק, גם עבודה לשמוע את הקורבן והרבה פעמים בתכנית אחר כך עוד יותר מעניין לשלב אותה כמובן בתהליכי השיקום.

<דניאלה ביניש: במיוחד באלימות זוגית אי אפשר לעשות תהליכי שיקום מנותקים ממה שקורה בבית והאישה והילדים לפעמים הם אלה שצריכים את עיקר העזרה, ותיכף נדבר על זה.

<דניאלה ביניש: אבל אחרי שנכנסים לתהליך זה אומר שההליך הפלילי עצמו, זאת אומרת כתב האישום נגד אדם תלוי ועומד בשלב מוקדם יחסית הוא מודה במיוחס לו, לוקח אחריות ובעצם מסכים להכנס לתהליך שיקומי.

<דניאלה ביניש: כל התהליך כולו, זה המודל, קורה בבית המשפט בפני שופטת פלילית.

<דניאלה ביניש: נמצאת איתנו כבוד השופטת דסקין שהיא השופטת ברמלה.

<דניאלה ביניש: בכל בית משפט מוקצה לכך שופט.

<דניאלה ביניש: המשמעות הגדולה, ואת זה צריך להבין בבסיס של התכנית, וזה קצת מתחבר למה שנאמר פה קודם.

<דניאלה ביניש: המשמעות הגדולה היא שאנחנו יודעים היום לומר, ויש הרבה מאוד שיח, לא מזמן הוגש לפני שנה וחצי דו"ח דורנר לכנסת בעניין הזה ואחרים, יש היום הרבה מאוד שיח בארץ ובעולם שמסתכל על העבריינות הנקרא לה, קלה ובינונית, רק כדי להבחין אותה מעבריינות מאוד מאוד חמורה, לא שאנחנו מדברים על מעשים שהם בהכרח מאוד קלים ואנחנו יודעים לומר שהרבה מאוד מהעבריינים הלא חמורים יושבים בסך הכל תקופות לא מאוד ארוכות בכלא.

<דניאלה ביניש: בדרך כלל התכנית הזו מיועדת לאנשים שמיועדים לעד שנה, שנה וחצי מאסר פחות או יותר.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת אם מישהו צריך ללכת לחמש שנות מאסר בגלל מה שהוא עשה הוא ממילא לא יהיה רלוונטי.

<דניאלה ביניש: תכנית שעובדת רק בבית משפט שלום ואנחנו יודעים להגיד היום, שוב, אנחנו בחברה טובה בעניין הזה בכל העולם, אנחנו יודעים להגיד היום שמרבית העבריינות ומרבית האסירים הם אסירים יותר קלים על הרצף והם אסירים שיושבים יחסית מעט זמן והם אסירים רצידיביסטים.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת, אלה הם הרצידיביסטים הרבה מאוד פעמים ומכאן הרציונל שאומר, הכלים הרגילים בהרבה מאוד מקרים לא מספיקים.

<דניאלה ביניש: כי עובדה שאדם עובר את כל מה שעובר, הולך לכלא, יוצא, חוזר.

<דניאלה ביניש: ואנחנו מדברים היום על אחוזים - - -

עאידה תומא סלימאן: גם כאשר הוא נמצא תקופה מאוד קצרה במאסר הוא לא עובר שיקום או טיפול בתהליך שקורה בדרך כלל בבתי סוהר.

<דניאלה ביניש: בדיוק.

<דניאלה ביניש: זה הרציונל המרכזי של התכנית, איפה שזה מתאים, איפה שאפשר לעשות שיקום בקהילה צריך לנסות לקטוע את המעגל הזה כי שנה בכלא, שנה וחודשיים בכלא, שמונה חודשים בכלא בדרך כלל לא תורמים לנו הרבה.

<דניאלה ביניש: זה הרציונל כשכל ההליך קורה בבית המשפט ואם אדם לא עומד בתהליך הטיפול, לא משתף פעולה או לא מעוניין, לפעמים זה מאוד קשה והם מעדיפים כבר ללכת לכלא, אז עניינו מסתיים בטיעון לעונש כרגיל בפני בית המשפט.

<דניאלה ביניש: מובאים כל הנתונים כולל התהליך שהוא עשה וכבוד השופטת גוזרת את דינו לכאן או לכאן על פי מה שהוא עשה ועל פי התהליך שהוא עבר.

<דניאלה ביניש: לעומת זאת, אם התהליך מוצלח ובאמת מוצלח לפי כל הקריטריונים של השיקום אז עניינו מסתיים בלי כליאה.

<דניאלה ביניש: הרבה פעמים יש עונשים אחרים, פיצוי, מבחן בוודאי, צו מבחן ועוד זמן וכו' אבל עניינו מסתיים בלי כליאה ואנחנו מקווים שאנחנו מצליחים לצמצם בכך את פוטנציאל העבריינות החוזרת.

<דניאלה ביניש: אני אעצור בזה ואני אפנה לחברים פה לעניין השאלות על הקריטריונים לקבלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני אבקש באמת, הסקירה היא הייתה חשובה כדי להבין את הרציונל מאחורי בתי משפט, אני אבקש עכשיו לנסות להצמצטם לשלוש דקות כל אחת שמציגה כי היום המליאה מתחילה ב-11 ואני רוצה שהדיון הזה יעמוד בלו"ז.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא איתנו מהתביעות?

עאידה תומא סלימאן: כי אני הבנתי שרוב האנשים שמשתתפים בתכנית באים דווקא מהתביעה המשטרתית ולאו דווקא מהפרקליטות.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה.

<רקפת גלעד: שלום, אני רקפת מהתביעות, אני מלווה את הפרוייקט בפן הארצי שלו ונמצאת איתי קרן שמלווה את הפרוייקט בבית המשפט בתל אביב.

<רקפת גלעד: קודם כל תודה על ההזמנה ועל הדיון.

<רקפת גלעד: הנושא של אלימות במשפחה והגנה על שלום המתלוננות זה נושא שהוא חשוב מאוד לתביעה המשטרתית ולמשטרה בכלל.

<רקפת גלעד: כמו שנאמר כאן, וגם רשמנו והעברנו לכם, נאשמים עם מסוכנות גבוהה, נאשמים שהם עצורים עד תום ההליכים, נאשמים שאמורים להכנס לכלא לתקופות ארוכות הם לא נאשמים שיגיעו לתכנית הזאת.

<רקפת גלעד: לתכנית הזאת יגיעו נאשמים עם מסוכנות יותר נמוכה, אנשים שכבר משוחררים בתנאים ולמעשה נמצאים כבר בקהילה כשהמטרה היא בסופו של דבר באמת לתת איזשהו פתרון מערכתי נכון יותר גם לנאשם, גם לבת הזוג, גם לילדים.

<רקפת גלעד: כי בדרך כלל, משיחות עם המתלוננות, ואנחנו מנסים להבין ואני חושבת שלמשטרה יש כבר כלים לדעת אם מישהי חוששת או לא.

<רקפת גלעד: בסופו של דבר הרבה פעמים המתלוננות מעדיפות שבן הזוג יטופל ויהיה בבית כשהתהליכים שעוברים הנאשמים בבית המשפט הקהילתי, ואני מניחה ששירות המבחן ירחיב, הם תהליכים שכוללים את בת הזוג כל הזמן ולא פעם גם את הילדים.

<רקפת גלעד: ולכן זה איזשהו טיפול מערכתי שבאמת הציפייה והתקווה היא שבסופו של דבר כל ההליך הזה והרצידיביזם באלימות במשפחה ייפסק.

<רקפת גלעד: הנאשמים נבחרים בקפידה.

<רקפת גלעד: קודם כל הם עוברים תהליך שנקרא בדיקת התאמה על ידי שירות המבחן ששירות המבחן יסביר עליו ולמעשה הוא בוחן את הנאשם, את הנתונים שלו, הוא משוחח איתו, הוא רואה אם הוא מודה, אם הוא מסכים לתהליך.

<רקפת גלעד: זה תהליך מאוד ארוך, מאוד משמעותי בכל מיני רבדים.

<רקפת גלעד: יש נאשמים, לא רק באלימות במשפחה, שמעדיפים לוותר על התהליך הזה בגלל מה שנדרש מהם לעשות.

<רקפת גלעד: תהליך מאוד מאוד אינטנסיבי עם מעקב מאוד מאוד ממושך אחרי הנאשמים.

<רקפת גלעד: לכן בשלב ראשון יש תהליך של בדיקת התאמה על ידי שירות המבחן.

<רקפת גלעד: הוא בודק בכלל אם הנאשם מסכים, רוצה, מתאים.

<רקפת גלעד: יש נאשמים שנפסלים גם על ידי שירות המבחן הם לא יגיעו לידי התביעה.

<רקפת גלעד: רק לאחר מכן אם שירות המבחן סבור שבדיקת ההתאמה מצדיקה את המשך הטיפול מועבר למעשה הנאשם והתיק אלינו כשאנחנו בוחנים על סמך כל מיני קריטריונים שיש להם האם אנחנו בכלל מוכנים להכניס אותו להליך הזה.

<רקפת גלעד: יש לנו לא פעם היכרות עם הנאשם מתיקים קודמים שלו, מהתיק, מתסקירים קודמים שאנחנו מכירים, יש לנו שיחה עם המתלוננת ואני אבקש אולי מקרן להרחיב כי היא עושה את זה באמת בפועל.

<רקפת גלעד: רק כשנבחנים כל הקריטריונים הכוללים שהתביעה עושה והיא עושה בדיקות מאוד מאוד מעמיקות לפני שהיא מכניסה נאשם להליך כזה אנחנו מסכימים להכניס אותו.

<רקפת גלעד: כמו שהסבירה גם דניאלה, זה לא סוגר את ההליך הפלילי, ממש לא.

<רקפת גלעד: כתב אישום מוגש, הנאשם מגיע לבית משפט, הוא עובר לבית המשפט הקהילתי.

<רקפת גלעד: תוך זמן קצר אחרי תסקיר עומק של שירות המבחן שמציג תכנית טיפולית מאוד מאוד ארוכה ומורחבת על כל מיני גוונים, זה יכול להיות עבודה וזה יכול להיות השיקום שלו והטיפול שלו.

<רקפת גלעד: הוא צריך לעמוד בהרבה מאוד דברים.

<רקפת גלעד: למעשה מוצגת עסקת טיעון על ידי התביעה.

<רקפת גלעד: זאת אומרת, יש חרב שמונפת מעל הנאשם ונאמר לו, אם תצליח לעמוד בכל הדבר הממושך הזה אנחנו נגיע איתך לעסקת טיעון שהיא יותר קלה.

<רקפת גלעד: התיק לא נסגר כמו שנאמר כאן אולי בטעות, התיק מתנהל.

<רקפת גלעד: בכל מקרה הוא יועמד לדין, הוא ירצה ענישה אבל היא תהיה ענישה בהתאם למה שקורה.

<רקפת גלעד: אם הוא לא יעמוד בתהליך הזה, אם הוא ייפול, אנחנו נבקש להוציא אותו מההליך, בית המשפט יגזור את הדין שלו כמו כל נאשם אחר ואם במידת הצורך הוא גם ילך למאסר.

חנין זועבי: אז מדובר רק בהפחתת העונש אין - - -

עאידה תומא סלימאן: זה שיקום.

עאידה תומא סלימאן: מתן הזדמנות- - -

חנין זועבי: הוא נכנס ל- - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, מתן הזדמנות להשתקם ואם אתה לא עובר את כל התהליך אתה חוזר להתחלה ומענישים אותך כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה אפילו בדו"ח שפרסמתם שיש חלק שבסופו של דבר כן היו במאסר בפועל.

עאידה תומא סלימאן: אלה שנשרו מהתכנית או הוצאו מהתכנית בעצם ריצו מאסר בפועל או מאסר על תנאי.

<רקפת גלעד: אנחנו עדיין התביעה ואנחנו עדיין המשטרה וכשמישהו לא יעמוד בתכנית והוא יהיה מסוכן אנחנו נעתור ואנחנו נבקש את העונש שמגיע לו.

<רקפת גלעד: וזו באמת אותה חרב שנמצאת מעל הראש שלו והוא יודע שאם הוא לא מצליח והוא יוצא מהתכנית התביעה עותרת בחומרה לפי כל הנסיבות שיש בתיק.

<רקפת גלעד: אני אבקש אולי דקה מקרן שתפרט לכם על התהליך שנעשה בפועל.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא שאמרת שאתם מפנים לשירות מבחן והם מקבלים החלטה ומחזירים אליכם אבל אתם בכל זאת עושים את הבדיקה שוב ומחליטים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי למה אתם לא עושים את הבדיקה מהתחלה, למה אתם מחכים לתשובה של שירותי המבחן ורק אחר כך בודקים.

<קרן מאור: אז אני אענה.

<קרן מאור: בוקר טוב, קרן מאור, מרכזת את הנושא בבית המשפט הקהילתי בתל אביב והשאלה מעניינת כי בבית משפט בתל אביב הייתה קיימת שנים רבות תכנית אחרת שנקראת בית משפט לסמים ובאמת בבית משפט לסמים היה נהוג מודל שהתביעה באמת לא מחכה לתשובה של שירות מבחן והתביעה עורכת את הבדיקות עוד קודם.

<קרן מאור: יש יתרונות ויש חסרונות.

<קרן מאור: החסרון העיקרי הוא שאין מה לעשות, יש מועמדים שלא נמצאים מתאימים על ידי שירות המבחן, לא מעט כאלה, ומאחר והבדיקות של התביעה הן בדיקות מאוד מאוד מקיפות כמו שרקפת ציינה ואני כבר אפרט, פשוט חבל, חבל על הזמן, זה משהו שהוא בסופו של דבר- - -

עאידה תומא סלימאן: אז מסננת ראשונה זה - - -

<קרן מאור: שירות המבחן.

<קרן מאור: אבל זה לא מדוייק.

<קרן מאור: אני רוצה לומר שגם התביעה בהכנת התיקים והכנת כתבי האישום כבר בדף ההכנה כנוהל חטיבה ארצי התובע שמכין את כתב האישום נותן את דעתו האם התיק יכול להתאים לבית המשפט הקהילתי ובדף הבקרה של התובע הוא גם מסמן את זה.

<קרן מאור: זאת אומרת, התיקים כן נבחנים ככל שאנחנו יודעים.

<קרן מאור: יש נתונים שאנחנו לא יודעים אבל אנחנו כן נותנים את הדעת בסינון הראשוני של התיקים.

<קרן מאור: בתל אביב, אני אדבר קצת יותר על תל אביב, השיטה היא גם שיטת מוקדים.

<קרן מאור: זאת אומרת, כל כתב אישום שמוגש לבית המשפט עובר שופט מוקד ובמהלך תיקי המוקד, ימי ההקראות, יש לנו 13 ימים כאלה, כבר אז או השופט או הסנגור או התובע או אפילו הנאשם עצמו יכול להעלות את הרצון להבדק לתכנית- - -

עאידה תומא סלימאן: במידה והנאשם יודע שיש תכנית.

<קרן מאור: זה מתפקיד הסנגוריה וגם התביעה, אני מוכחה לציין, אני נמצאת לא מעט בימי המוקד.

<קרן מאור: אם אני רואה מהתיק או מהדברים שהסנגור מעלה בפניי שיש פוטנציאל טוב אני מציעה.

<קרן מאור: כמובן שהנאשם צריך להסכים, אין שום מחוייבות באותו המעמד והוא נשלח לבדיקה.

<קרן מאור: לאחר קבלת הבדיקה של שירות המבחן, כמובן שמי שלא נמצא מתאים בזה נפרדות דרכנו, למרות שגם פה יש חריגים, יש לא מעט נאשמים שפונים אלינו באמצעות הסנגורים ורוצים הזדמנות חוזרת להבדק, אנחנו תמיד נכונים לעשות את זה, אנחנו יושבים עוד פעם, הם רוצים להבדק והם נשלחים בשנית לשירות המבחן.

<קרן מאור: בקבלת בדיקה חיובית, הבדיקה שלנו כתביעה, כאן אנחנו נכנסים לתמונה.

<קרן מאור: צריך לזכור, רוב האנשים אצלנו בתכנית, זאת גם הייתה אחת השאלות של הוועדה, הם בעלי עבר פלילי ויש להם לא מעט כתבי אישום תלויים ועומדים, לאו דווקא בתל אביב, זה יכול להיות בפרקליטות, זה יכול להיות ברשויות תביעה אחרות - - -

עאידה תומא סלימאן: וזה מעניין.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהוא נכנס לתכנית מה קורה עם שאר התיקים?

<קרן מאור: נקודת המוצא שיש ניקוי שולחן.

<קרן מאור: זאת אומרת שאותו אדם שרוצה להשתקם - - -

עאידה תומא סלימאן: ניקוי שולחן או איסוף כל התיקים ועיון בהם כחבילה אחת?

<קרן מאור: קודם כל אנחנו כתביעה לפני שאנחנו מסכימים או לא מסכימים יש לנו זכות וטו אחרי קבלת בדיקת התאמה חיובית.

<קרן מאור: התביעה בודקת את כלל התיקים של הנאשם.

<קרן מאור: ולמה?

<קרן מאור: יכול להיות שהתיק שמופיע בפניי הוא תיק מינורי, הוא תיק שלא נובע - - - מסוכנות אבל יכול להיות שבפרקליטות צפון או בפרקליטות דרום יש שם תיק מאוד משמעותי ולא ייתכן שאנחנו נטען באולם אחד לשיקום ובאולם אחר יטענו למאסר של 10 שנים.

<קרן מאור: וגם בתעבורה יש לנו לפעמים תיקים, יש תיקי תעבורה מאוד מאוד חמורים עם עתירות למאסר מאוד משמעותיות.

<קרן מאור: אז שיתוף הפעולה בין גורמי התביעה הוא מאוד אינטנסיבי בתכנית הזאת, אנחנו גם מכירים את האנשים שאחראים בכל מחוז ובכל רשות תביעה ולפני שאנחנו בכלל נותנים את התשובה אנחנו בודקים את כלל הרכיבים, כולל רישום פלילי, כולל מאסרים על תנאי, כולל תיקים תלויים ועומדים ורק אחרי כל הבדיקה הזאת אנחנו נותנים את הסכמתנו או התנגדותנו.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא משירותי מבחן?

<יפעת בר: אני אתחיל ואומר שהתכנית הזאת של בית המשפט הקהילתי באמת עושה שימוש מדרבן ומקדם בהליך הפלילי לצורך הנושא של שיקום בעצם היותה מנצלת הליך פלילי למטרה שיקומית.

<יפעת בר: מבחינת שירות המבחן וחשוב לי להגיד שבאמת בשותפות בין כלל החברים בוועדת ההחלטה גם לשירות המבחן יש את היכולת ליזום, כשאת מתעניינת במי יוזם, אז גם קצין מבחן שרואה או עצור או עובר חוק יכול להציע את התכנית בפני עצמה כגורם עצמאי.

<יפעת בר: בדיקת ההתאמה של שירות המבחן לוקחת קודם כל בחשבון, לפני הכל, את נושא הסיכון.

<יפעת בר: זאת אומרת שאדם שאי אפשר לשקם אותו בקהילה מבחינת הסיכון לאחרים הוא לא יבוא בחשבון מבחינתנו וזה ככה משהו לנסות להרגיע את החשש בעניין הזה.

<יפעת בר: הקריטריונים שאנחנו מתייחסים אליהם קשורים לכוחות, למוטיבציה, ליכולת לקחת אחריות אם זה על העבירה או על מוקד הבעיה.

<יפעת בר: אבל חשוב לי להגיד שבגלל היתרון של בית המשפט הקהילתי כנותן תכנית מעטפת אנחנו נעדיף לשלוח אנשים שהבעיה, העבירה היא כזאת שיש לה מרכיבים נוספים שמשליכים עליה.

<יפעת בר: זאת אומרת, אם יש לי גבר שמכה את אשתו אני צריכה טיפול ייעודי לתחום האלימות במשפחה אבל אם הגבר הזה גם לא עובד וגם יש בעיות במשפחה שקשורות - -

עאידה תומא סלימאן: וצורך סמים.

<יפעת בר: - - ואולי עושה קצת - - - ואולי עוד ועוד ועוד, התכנית של בית המשפט הקהילתי שמסתכלת באמת בראייה המערכתית ומשפחתית נותנת מענים לאותם מקומות ששם יש כשלונות.

<יפעת בר: שאפילו שהגבר עשה תהליך נורא נורא - - - כשהוא חוזר הבייתה והילדים שלי שסובלים מקשיים כאלה ואחרים הוא נכנס שוב למשבר ושוב חוזר לאותו מעגל אז התכנית הזאת בעצם מקדמת את המשפחה כולה ומגדילה באמת גם את סיכויי השיקום וגם את סיכויי הרצדיביזם.

<יפעת בר: זאת תכנית לא קלה.

<יפעת בר: שמעתם פה מאחרים, לעמוד בתכנית הזאת אני חושבת שיש לא אחד ולא שניים שיגידו, עזבו אותי מזה, מעדיף לשבת במעצר או לעבור למשהו אחר כי חצי שנה של עבודות שירות יותר קלה מכל התהליך הזה.

<יפעת בר: ולכן אחד הפרמטרים שאנחנו באמת בודקים זה את היכולת של האדם לגייס כוחות לאורך זמן.

<יפעת בר: ואם אני - - - התכנית על שני היתרונות המרכזיים לטעמי זה באמת היכולת לתת מעטפת למשפחה כולה.

<יפעת בר: חשוב לי להגיד שהאישה, אפרופו לשאלתך, אנחנו לא שואלים אותה אם היא מסכימה או לא כמו שאני לא שואלת אותה בשום הליך אחר שאני מעורבת בו.

<יפעת בר: האישה תמיד תמיד מוזמנת לשלב ראשון כדי לקבל ממנה מידע.

<יפעת בר: המידע הזה חשוב לנו להערכת הסיכון.

<יפעת בר: בלי מידע מבת זוג אני לא יכולה לעשות הערכת סיכון.

<יפעת בר: בהתאם למה שאני שומעת ממנה ושקלול נתונים נוספים אני יכולה לעשות הערכת סיכון ונניח שהחלטתי שהערכת הסיכון היא כזאת שאני כן יכולה לתת לאיש את המענה בקהילה.

<יפעת בר: כשהאישה מתנגדת אני לא אמנע מהאיש את הסיכוי להגיע לטיפול.

<יפעת בר: אני כן אנסה לאורך כל התהליך לנסות ולגייס אותה.

<יפעת בר: התהליך לא נגמר.

<יפעת בר: זאת אומרת, האישה מוזמנת לאורך כל התהליך לראות מה קורה שם.

<יפעת בר: אנחנו נמצאים איתה בקשר כי אנחנו בודקים תמיד מה קורה בבית.

<יפעת בר: אם התהליך משפיע בצורה חיובית אנחנו בודקים את הסיכון לאורך תקופה.

<יפעת בר: היא מוזמנת לפעילויות שעושים איתה ועם הילדים שלה, היא יכולה לקבל כל מיני בונוסים ודברים נוספים שהמערכת מאפשרת למי שנמצא בתוך המערך הקהילתי.

<יפעת בר: לפעמים קצין המבחן הוא לא הגורם הנכון שיפנה אליה, היא כן יכולה לקבל הפנייה מלשכת הרווחה או מגורמי חינוך והיא יכולה להגיע לתכנית הזאת בדרך צדדית ולקבל את המענים שלה.

עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול - את יותר דיברת עכשיו על האישה שלא הסכימה בהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: האישה שהסכימה או גילתה עניין בתכנית וראתה כמה חיובי שהבן זוג יעבור טיפול, מה הטיפול שהיא מקבלת?

<יפעת בר: בהתאם לצורך.

עאידה תומא סלימאן: כלומר היא נכללת אז בתכנית.

<דניאלה ביניש: אלא אם כן בני הזוג ממילא מופרדים ויש הרבה - - -

עאידה תומא סלימאן: בדיוק בגלל זה שאלתי את השאלה.

עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שאי אפשר לעשות.

<יפעת בר: אני חושבת - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל השאלה שלי היא לא סתם כי אני יודעת שמספר העובדים הסוציאליים אצלכם בבית המשפט הוא מאוד מוגבל.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, עכשיו אנחנו - - -

<דניאלה ביניש: לשמחתנו זאת לא הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: טוב אז תנו לי בכל זאת להביע את דאגתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם המספר הוא לא מספר גדול של עובדים סוציאליים, אני ראיתי כמה יש.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהעובדת הסוציאלית, אלא אם תתקנו אותי ותגידו שאתם עושים איגום משאבים בתוך הקהילה, אני יודעת שאתם עושים, אבל בענייני טיפול.

עאידה תומא סלימאן: בקהילתי אני מבינה, בפעילויות אני מבינה, בטיפול כאשר יש מי שצריך לטפל בגבר האם העובדת הסוציאלית בתוך בית המשפט היא בעצמה עושה את הטיפולים או שזה רק קשר עם עו"ס בקהילה.

<יפעת בר: גם וגם.

<יפעת בר: יש פה שילוב, כמו שאמרת, איגום של משאבים.

<יפעת בר: כי אם צריך באמת לעשות טיפול באישה במסגרת מסויימת בהתאמה לצורך.

<יפעת בר: אז אם פה צריך בריאות נפש, אם צריך הדרכת הורים, אם צריכים פה טיפול זוגי אז משתמשים במשאבים שקיימים בקהילה.

<יפעת בר: המשאבים בקהילה הם בעצם מופעלים, יש מתכלל שמגייס את כלל התכניות ביחד ועושה שימוש במה שיש- - -

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם זה בעיקר מה שעושה העו"ס בבית משפט.

<יפעת בר: נכון, בהחלט.

<יפעת בר: היא אחראית על התכנית שנבנתה למשימת לב והיא גם דואגת שדברים ייעשו.

<יפעת בר: וזה באמת בדגש ואולי בשונה ממקרים אחרים.

<יפעת בר: וזה מאוד חשוב, גם במסגרת הקהילתית הזאת לוקחת את הגבר למשל ומפנה אותו למסגרת חיצונית כמו בית נוער או דיאלוג מחודש.

<יפעת בר: בתקופה הזאת אם האישה מעוניינת לקבל טיפול היא מקבלת טיפול, מה שלא קורה במקרים אחרים שלא.

<יפעת בר: וחשוב לי להגיד עוד דבר.

<יפעת בר: שאנחנו עובדים עם עוברי חוק תמיד אנחנו אומרים שההליך המשפטי הוא בעצם מדרבן אותם.

<יפעת בר: בפועל מה שקורה בבית המשפט הקהילתי, העובדה שהגבר מגיע באופן סיסטמטי, נפגש עם שופט, נפגש עם הצוות אחת לשבועיים, אחת לשלושה שבועות.

<יפעת בר: אני חושבת שאין דוגמה טובה מזאת למעקב, לפיקוח הצמוד, יש לזה משמעות קרדינלית להשגת המטרות.

חנין זועבי: אפשר גם להתייחס לאיך בוחרים את היישובים ואיך בוחרים את היישובים שבהם יש להרחיב את התכנית, ואיך זה שמשמונה ערים יש עיר ערבית אחת והפילוח של 280 משתתפים ואיך אתם אמורים להרחיב את התכנית ואיזה יישובים ועל סמך מה גם בוחרים את היישובים, לא רק את המשתתפים.

<דניאלה ביניש: זו לא כל כך החלטה שלנו אבל ניתן רק את הקריטריון.

<דניאלה ביניש: בית המשפט הראשון נפתח כפיילוט בבאר שבע - - -

עאידה תומא סלימאן: אם את אומרת כבר זו לא החלטה שלנו תגידי החלטה של מי.

<דניאלה ביניש: זאת החלטה מוסכמת של המערכת.

<דניאלה ביניש: מערכת בתי המשפט יש לה ששה מחוזות שיפוט וככלל הוחלט לצאת בהתחלה לפיילוט בשני מחוזות שיפוט שונים.

<דניאלה ביניש: כך נבחרו מחוז דרום ומחוז המרכז.

<דניאלה ביניש: באר שבע כעיר דרום גדולה יחסית ורמלה כמחוז שיפוט מפוזר יותר וקטן במרכז.

<דניאלה ביניש: ויש ערך מאוד גדול לסיפור היישובי.

<דניאלה ביניש: כי אתם שמעתם פה בעצם שהרבה מאוד מהחיבור הוא חיבור למשאבים בקהילה גם כדי שזה יהיה יציב אחר כך וגם כי אלה באמת איגום המשאבים וכמות המענים שאפשר לענות.

<דניאלה ביניש: אדם צריך להשתקם בקהילתו, ילדיו צריכים חוג או סיוע או מקום ליד הבית.

<דניאלה ביניש: זה לא הגיוני לשלוח לעיר אחרת, זה גם לא ישים, בטח לא על אנשים שהקושי הכלכלי הוא קושי מאוד גדול.

<דניאלה ביניש: אז המערכת בהתחלה סימנה בשותפות את באר שבע ורמלה כהתחלה.

<דניאלה ביניש: ברגע שהממשלה לפני שנה במסגרת אימוץ דו"ח דורנר החליטה להרחיב עוד בשלב הפיילוט את בתי המשפט החליטו בהצעה אחת עם הנהלת בתי המשפט בעצם להרחיב לכל מחוזות השיפוט.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת, ברור לנו שזה לא מכסה את כל הארץ עדיין, זה פיילוט.

<דניאלה ביניש: אבל בכל זאת כשייפתחו החדשים הם יפתחו בעצם בארבעת מחוזות השיפוט הנוספים שיש - - -

עאידה תומא סלימאן: האם יש לו"ז מוגדר מתי?

<דניאלה ביניש: החלטת הממשלה קבעה שנתיים, שתוך שנתיים מאפריל האחרון תושלם הפריסה.

<דניאלה ביניש: זה אומר שבית המשפט השלישי כבר נפתח על פי ההחלטה הזו במחוז תל אביב.

<דניאלה ביניש: שלושת הבאים בתור אמורים להפתח בירושלים, חיפה וצפון.

<דניאלה ביניש: כשצפון זה ככל הנראה מכוון אותנו לנצרת, למרות שיש עוד בתי משפט.

<דניאלה ביניש: מחוז צפון ומחוז מרכז מבוזרים וזאת תהייה בסוף החלטה של המערכת אבל ככל הנראה המערכת מכוונת לשם.

<דניאלה ביניש: ובשלב זה זה הפיילוט.

<דניאלה ביניש: לו הוא יהיה מוצלח אז המחשבה היא באמת להרחיב ולאפשר את זה כמובן לכולם.

<דניאלה ביניש: בתוך המחוזות עצמם אנחנו עושים עבודה של להרחיב את התשתית ככל שאנחנו יכולים גם למתן שירותים לערים אחרות, נניח, ולא להשאר רק בבאר שבע כשהבחירה הייתה לפי גודל היישובים בשלב ראשון.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת, שלב ראשון למשל במחוז דרום כמות הנאשמים הגדולה ביותר - - -

חנין זועבי: גודל היישוב ולא רמת האלימות?

<דניאלה ביניש: לא גודל היישוב אלא גודל היישוב בייצוג שלו בהליך הפלילי בכלל.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת כמות כתבי האישום הכי גדולה מוגשת במחוז דרום בבאר שבע, העיר הבאה שמוגשת בה כמות כתבי האישום הכי גדולה היא דימונה ואחר כך חורה ופזורת חורה ביחד, ככה זה.

<דניאלה ביניש: שהיישובים הקטנים יותר, זה לא שלא צריך להגיע גם אליהם, אבל ההרחבה היא - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב, ככל שיש אכיפה יש יותר - - -

<דניאלה ביניש: זה הצד שני בוודאי אבל אנחנו גם מאוד מאוד עובדים עם הרשות.

<דניאלה ביניש: למשל עם חורה יש שיתוף פעולה מצויין עם ראש המועצה והרשות והם מאוד רצו לשלב את מערך הרווחה שלהם ואחרים וגם בדימונה דרך אגב.

<דניאלה ביניש: רמלה לוד זה מאוד ברור למה מרמלה ללוד, רחובות היא העיר הגדולה הבאה כי ראשון יש לה בית משפט נפרד.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת, זה יותר נתונים אובייקטיביים לשאלה הזאת - - -

חנין זועבי: יש בדו"ח שלכם פילוח לפי יישוב, משתתפים בפרוייקט?

עאידה תומא סלימאן: לא, לפי יישוב לא.

<דניאלה ביניש: יש לנו פילוחים כאלה.

<דניאלה ביניש: אין את זה בדו"ח לדעתי.

<דניאלה ביניש: אני יכולה למצוא.

<דניאלה ביניש: אני יכולה להגיד לך, נמצאת פה ענבר העובדת הסוציאלית של רמלה שגם יכולה להגיד מילה על מה שנאמר קודם אפרופו - - -

עאידה תומא סלימאן: כן אבל - - -

<דניאלה ביניש: רמלה לוד אני אענה לך למשל, יש לנו היום 25% מהמשתתפים היום הם מוסלמים ונוצרים - - -

עאידה תומא סלימאן: ערבים קוראים להם.

<דניאלה ביניש: אנחנו גם מפלחים כי אנחנו עובדים עם הקהילות - - -

חנין זועבי: חלק מתהליך השקלול שתתייחסי אליהם כערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: קהילה אחת.

<דניאלה ביניש: הם מקוטלגים כערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: כשראש העיר מתייחס לעיר תאמיני לי שהוא מתייחס אליהם כמקשה אחת.

<דניאלה ביניש: אני מאמינה.

<דניאלה ביניש: את צודקת, הם ערבים.

<דניאלה ביניש: אנחנו בכל זאת מפלחים.

<דניאלה ביניש: גם אגב בקרב היהודים אנחנו עושים איזשהו פילוח כי כשעובדים קהילתי אז עושים גם פילוח אחר.

<דניאלה ביניש: למשל אם יש יהודים ממוצא אתיופי ועובדים עם הקהילה האתיופית אז בוודאי שעושים איזשהו פילוח כזה.

<דניאלה ביניש: לוקחים בחשבון מה המשאבים של הקהילה, כמה רוצים, כמה מוכנים להשתתף לפעמים הם מעדיפים למשל שהמתנדבים לא יהיו מהקהילה שלהם, לפעמים הם מעדיפים שהמתנדבים דווקא כן יהיו מהקהילה.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת, יש המון המון מקום לקול של - - - אם רוצים לתת לאדם כוח צריך לתת קול וצריך לתת לו לבחור.

<דניאלה ביניש: אז - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מכבוד השופטת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<נירה דסקין: לגבי השאלה מהי מידת ההגנה על האישה ועד כמה היא נחשפת לסיכון כאשר היא נמצאת בבית משפט קהילתי - אז לעניין הזה אני רוצה לומר שנאשם מגיע לשופט בבית המשפט אחרי או במקביל לכך ששאלת המסוכנות מתגבשת ונבדקת בפני שופט המעצרים.

<נירה דסקין: אם לא מוגשת בקשה למעצר עד תום הליכים זאת אומרת שהתביעה לא רואה סיכון שמצדיק הגשת בקשה למעצר עד תום הליכים.

<נירה דסקין: אז בכלל אנחנו לא מדברים, אני מבינה, על הנאשמים האלה.

<נירה דסקין: על אותם נאשמים שמוגשת בקשה למעצר עד תום הליכים גם שופט רגיל ומאובחן משופט בית משפט קהילתי איננו דן בשאלת המעצר אלא השאלה הזאת נדונה בפני שופט המעצרים וזאת באופן טבעי משום שבפני שופט המעצרים נחשפים נושאים שלא אמורים להחשף בפני השופט שדן בתיק, לדוגמה עבר.

<נירה דסקין: כך שגם שופט רגיל מקבל את הנאשם במצב שהוא כבר או עצור עד תום הליכים לפי החלטת שופט המעצרים או משוחרר בתנאים.

<נירה דסקין: אנחנו מקבלים או משוחררים או משוחררים בתנאים ושוב, כמו שופט רגיל, הנושא של התנאים לא נקבע על ידי שופט בית המשפט הקהילתי.

<נירה דסקין: זאת אומרת, הנאשם כך או כך, כשהוא מגיע אלינו משוחרר הוא יהיה אם בתנאים ואם בלי תנאים הוא יהיה באותה מידה גם משוחרר אם בתנאים או בלי תנאים גם בפני שופט רגיל.

<נירה דסקין: כך שוודאי לא ניתן לומר שהקורבן נחשפת יותר למסוכנות בבית משפט קהילתי מאשר בבית משפט רגיל ועכשיו אני אומר גם להיפך.

<נירה דסקין: מדוע להיפך?

<נירה דסקין: כי המעקב אחרי נאשם בבית משפט קהילתי הוא כל כך מהודק בתקופה שציינה ד"ר בייניש של שנה או שנה וחצי.

<נירה דסקין: קיים מעקב מהודק של שירות המבחן, של העובדת הסוציאלית.

<נירה דסקין: יש לנו מרכז בית משפט ודיונים מאוד מאוד דחופים - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי להבין.

עאידה תומא סלימאן: התהליך עצמו, אני הבנתי שהוא תהליך מודולרי שיש בו תחנות.

עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לעבור מתחנה לתחנה בטיפול בלי אישור שלך בעצם, של השופטים.

<נירה דסקין: נכון.

<נירה דסקין: בתכנית השלבים שגובשה שכוללת חמשה שלבים ההחלטה אם להעלות את הנאשם שלב, לקדם אותו לקראת סיום יותר ויותר היא החלטה של שופט אבל בדרך כלל, קודם כל, תמיד בית המשפט מקבל המלצה של שירות מבחן והנאשם גם צריך להקריא בקשה שהוא כתב, לא אף אחד כתב עבורו, לא הסנגור ולא שירות המבחן, הוא מקריא בקשה שבה הוא מפרט מדוע הוא חושב שמגיע לו להתקדם שלב.

<נירה דסקין: והמכתבים לעתים אני לא אגזים ואומר גם אם אומר שהם קורעי לב, מרגשים ביותר, וניכרים דברי אמת.

<נירה דסקין: אז לכן הפיקוח הזה הוא כל כך מהודק.

<נירה דסקין: בתחילת הדרך נאשם גם יכול לראות שופט כל שבוע, כל שבועיים, ככל שהוא יותר מתקדם ויותר מוכחי את עצמו הוא מגיע לעתים קצת יותר רחוקות אבל עדיין פיקוח מאוד מהודק.

<נירה דסקין: וזה מחזיר אותי לתחילת התהליך בפניי.

<נירה דסקין: בישיבה הראשונה שבה אני מקבלת נאשם לבית המשפט הקהילתי אני מבהירה לו את מהות התהליך ואני מסבירה שזה לא תהליך קל ויש קשיים ונדרשת מהנאשם מחוייבות רבה ביותר וכמו שכבר נאמר כאן יש מקרים שבשלב מסויים הנאשם אומר אני לא יכול יותר, קשה עליי הדרך ואפילו קרה שנאשם אמר לי שאני כבר מעדיף לחזור לבית סוהר, היה לו יותר קל.

<נירה דסקין: התהליך הוא לא קל.

<נירה דסקין: לגבי ההגנה על האישה - מאחר שהטיפול בבית המשפט הקהילתי הוא טיפול הוליסטי אנחנו חודרים לכל מיני פינות שכשופטת רגילה במשך שנים ששמעתי תיקים פליליים ומוקד פלילי לא הייתי אמורה להכנס.

<נירה דסקין: אם זה נניח אפילו נושא של בריאות.

<נירה דסקין: נאשר שלא ממלא אחר הוראות הרופאים בקשר לבריאותו ואני מקבלת על כך דיווח.

<נירה דסקין: אני אכנס לנושא הזה ואני אתן החלטה שיפוטית שהוא מחוייב עד הישיבה הבאה לקחת את התרופות ולהביא אישורים שהוא היה אצל הרופא.

<נירה דסקין: וזאת משום שאנחנו מאמינים ששיקום מלא הוא רק אם אדם מנהל אורח חיים נורמטיבי ואורח חיים נורמטיבי כולל גם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת כמה מאתנו היינו עוברים את השלבים האלה.

<נירה דסקין: אמרתי שזה קשה.

<נירה דסקין: הטיפול ההוליסטי כולל טיפול במשפחה.

<נירה דסקין: הנשים מעורבות וככל שהטיפול מתקדם אני רואה באולם יותר ויותר נשים של נאשמים שמגיעות ולעתים הן מבקשות לדבר ואני נותנת להן, כמובן, את - - -

עאידה תומא סלימאן: מתחילות לפרוח מה שנקרא.

<נירה דסקין: בהחלט כן.

<נירה דסקין: אני בהמשך אקריא לכם כמה משפטים שהבאתי מדיון שאשת נאשם ביקשה לדבר ואמרה דברים.

<נירה דסקין: אז אני רק אומר שבמסגרת הטיפול ההוליסטי יש לנו גם פסיכולוג מתנדב, ד"ר לפסיכולוגיה שבמקצועו יש לו קליניקה לטיפול במשפחות ונאשם רגיל לא זוכה לזה.

<נירה דסקין: אז מקום שאנחנו חושבים שנאשם צריך ללכת יחד עם אשתו לטיפול זוגי אצל פסיכולוג יש לנו פסיכולוג מתנדב.

<נירה דסקין: עד כדי כך.

<נירה דסקין: זאת אומרת, אנחנו מגיעים לרזולוציות כאלה שלטעמי יש הגנה על האישה כי אין שיקום בתיק אלימות במשפחה אם אין שיקום בהתנהגות.

<נירה דסקין: אז רק ברשות

<נירה דסקין: כם לפני שאסיים אני אקריא לכם דברים שאישה אמרה מילה במילה בלי לחשוף לא את סוג העבירה ולא פרטים מזהים מחמת צנעת הפרט.

<נירה דסקין: היא קמה ואמרה: "עבר פה", עבר זה בעלה, "דרך מאוד ארוכה, גם אני וגם הוא.

<נירה דסקין: תודה לקצין המבחן.

<נירה דסקין: הוא", הבעל, "עבר עם קצין המבחן דרך מאוד ארוכה, עברנו דרך ארוכה ביחד, כל ההליך תרם לנו" היא מדברת, "גם כלפיי, גם כלפי הילדים, תודה למי שנתן בזה חלק, תודה לכם, תדעו שעברנו דרך קשה וזה השתלם גם לי וגם לו".

<נירה דסקין: ולסיום אני רק אומר שיש לנו גם אירועים בחגים, חגים גם יהודיים וגם מוסלמים, זה לא משנה, כל הנאשמים מוזמנים זה לא משנה מאיזה דת הם ולאירועים האלה מוזמנים בנות הזוג, הילדים, הם כולם באים, הם לוקחים חלק.

<נירה דסקין: זאת אומרת, הטיפול הוא להעלות אנשים לדרך חיים נורמטיבית כאשר אנחנו מאמינים שגם תרבות של פנאי עם בת הזוג והילדים היא חלק מהשיקום וחלק מהעלייה לאורח חיים נורמטיבי.

עאידה תומא סלימאן: יפה מאוד, תודה.

עאידה תומא סלימאן: ענבר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות גילוי נאות פה שענבר הייתה מתמחה בייעוץ המשפטי של הוועדה מקודם וזאת פעם ראשונה שאת מאחורי המיקרופון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ענבר פפו: אני לא אוסיף הרבה כי אני מרגישה שהכל כאן נאמר.

<ענבר פפו: אני רק אגיד באמת על ההגנה על הנשים שאני עובדת סוציאלית הקהילתית של בית המשפט.

<ענבר פפו: אני מרגישה שאנחנו עושים מעבר לאיגום.

<ענבר פפו: זאת אומרת, הכוח בתכנית הזאת היא קודם כל היכולת שלנו לאגם גם את הטיפול של האישה.

<ענבר פפו: אנחנו בקשר, גם אני וגם קצין המבחן, יום יומי עם הנשים שנפגעות ועם המשפחה וזה גם לשלוח אותם לטיפולים שנדרשים בין אם זה לימוד משפחה ולפתוח תיקים ברווחה וגם לדאוג לאלמנטים שהם מעבר לזה.

<ענבר פפו: אם זה מיצוי זכויות, חיבור לסיוע המשפטי.

<ענבר פפו: ואנחנו בקשר עם יועצים של בית הספר ואנחנו בקשר עם המתנ"סים.

<ענבר פפו: גם עם האישה אנחנו עושים איזשהו תהליך של מעבר לטיפול בעבירה של התקדמות גם שלה בחיים והחלפת תעסוקה ונושאים של דיור, הכל.

<ענבר פפו: ואני אגיד גם כשהמשתתפים שלנו נכנסים למסגרות, דיברת על זה - - - בדיאלוג מחודש, והם יוצאים מהבית בגלל הטיפול אז גם פה יש פתאום משבר במשפחה.

<ענבר פפו: אמנם הסיכון לחלוטין יצא, הוא כבר לא בבית, אבל האישה נשארת לבד עם הילדים ועם חובות ופה נדרשת עוד יותר תמיכה של איך פתאום מתמודדים כשמשק בית הוא עם משכורת אחת.

<ענבר פפו: אז אנחנו עושים גם אז עבודה מאוד אינטנסיבית גם של - - - זכויות וגם על ידי התעסוקה וגם תמיכה לפעמים כשאפשר בעזרה וסיוע במוקדים מסויימים, כלכלי אם צריך.

<ענבר פפו: היא מקבלת המון מעטפת.

<ענבר פפו: אנחנו משתדלים גם להיות זמינים כמה שאפשר כדי לתת לה את התחושה שהיא חלק מההליך ויש לה אוזן לא פחות מלנאשם.

<ענבר פפו: זה מה שאני יכולה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: כדאי לשמוע גם מהשב"ס והפרקליטות, אתם שלחתם לנו מידע הבוקר.

<עדי צימרמן: אני מהפרקליטות ובאמת הם אמרו הכל וכמו שגם אמרנו רוב התיקים שלנו שקשורים באלימות של גברים נגד נשים זה התיקים החמורים יותר שמגיעים לבית המשפט המחוזי, זה עד ניסיון לרצח וזה לא תיקים שקשורים לבית המשפט הקהילתי.

<עדי צימרמן: אבל כן חשוב להדגיש במעט תיקים שיש לנו רציתי להדגיש את עניין עמדת המתלוננת.

<עדי צימרמן: אנחנו שומעים את המתלוננות.

<עדי צימרמן: יש לנו גם חובה לעשות את זה לפי חוק זכויות נפגעי עבירה.

<עדי צימרמן: הרי ההליך בבית המשפט הקהילתי הוא לקראת, ורצוי כמה שיותר מוקדם, חתימה על הסדר טיעון ואז באמת יש חובה לשמוע את עמדת המתלוננת.

<עדי צימרמן: עמדת המתלוננת והאינטרס של המתלוננת כנפגעת עבירה הוא משהו שנשקל לצד יתר השיקולים.

<עדי צימרמן: האינטרס שלה כנפגעת העבירה והאינטרס הציבורי שלנו למנוע עבירות הם שני דברים שאנחנו נותנים להם משקל מאוד מאוד כבד.

<עדי צימרמן: ומה שחשוב לי להדגיש מבחינת הפרקליטות שיש מקרים שדווקא האינטרסים האלה גם של נפגעת העבירה וגם האינטרס הציבורי מתמלאים בבית המשפט הקהילתי ומקבלים מענה בבית המשפט הקהילתי.

<עדי צימרמן: כי יש מקרים שדווקא עונש מאסר קצר של שנה-שנה וחצי יוביל לתוצאות הרבה יותר רעות מבחינת המשפחה והאישה מאשר - - - כמובן שההליך הארוך הזה של הטיפול והשיקום ואנחנו רואים באמת כמה יתרונות, אמרו את זה פה ואני רק ארכז את זה, כמה יתרונות שלא רואים בהליך פלילי רגיל.

<עדי צימרמן: אחד זה באמת טיפול שורשי.

<עדי צימרמן: גם הליך פלילי רגיל יכול להסתיים או להתווסף לו צו של שירות מבחן, צו טיפול של שירות מבחן אבל זה לא טיפול בשורש הבעיה, זה טיפול רב מערכתי בכלל הבעיות של המשפחה ובכלל הגורמים שהביאו לביצוע העבירה.

<עדי צימרמן: זה יתרון מאוד מאוד גדול.

<עדי צימרמן: יתרון נוסף זה פיקוח שבשום מצב לא יהיה בבית משפט רגיל, בהליך פלילי רגיל.

<עדי צימרמן: אין סיכוי שבהליך פלילי רגיל ייקבע דיון כל שבוע או כל שבועיים כדי לעמוד ולהכנס לקרביים של הנאשם ולראות מה הוא עשה ואיזה תרופה הוא לקח ואיך הוא עמד פה.

<עדי צימרמן: עכשיו יש מכלול של גורמים שעוקב אחרי הדברים האלה.

<עדי צימרמן: שירות המבחן מתכלל ומייצג אותם אבל מכלול של גורמים סביבו אם זה מתחום הרפואה, מהתחום הטיפולי שעוקבים אחריו ובאים ונותנים דיווח.

<עדי צימרמן: והכי חשוב מבחינתנו זה שהטיפול הזה שם דגש גם על ההמשכיות.

<עדי צימרמן: מה קורה כשההליך מסתיים.

<עדי צימרמן: כשעונש מאסר מסתיים זהו, הנאשם לבד חוזר למשפחה והם מתמודדים עם כל ההשלכות הקשות של זה.

<עדי צימרמן: דיברו על זה גם בדו"ח ועדת דורנר.

<עדי צימרמן: פה הדגש כבר בהליך הזה הוא באמת לחבר אותו לגורמים שילוו אותו גם אחרי שזה יסתיים ושההליך המשפטי יהיה בחוץ.

<עדי צימרמן: שלושת הדברים האלה משהו שמאוד מאוד חשוב ומדגיש את היתרון של ההליך.

חנין זועבי: שאלה כללית, זו השראה מהרעיון של התכנית אבל אולי זה לא כל כך מותאם לתנאי התכנית עצמה.

חנין זועבי: ההיגיון פה זה שהתכנית הזו תחת הפיקוח של בתי משפט ויש את האיום על הגבר של להכנס לבית כלא ואז הוא רציני ורוצה אולי להצליח בתכנית על מנת להמיר את העונש של בית הכלא במשהו אחר, חברתי, והוא ישתקם.

חנין זועבי: יש את הבעיה שנשים, ערביות במיוחד, לא הולכות ומתלוננות במשטרה על אלימות בגלל שהן - - -

עאידה תומא סלימאן: הולכות, לא באחוזים ששווים ל- - -

חנין זועבי: נכון, בטח.

חנין זועבי: יש אלה, נשים שלא הולכות למשטרה להתלונן בגלל שהן לא רוצות שהבעל שלהן ייכנס לכלא אבל הן היו מתלוננות ומדווחות על אלימות הן היו מלכתחילה יודעות שבמקום ההליך הפלילי יש אלטרנטיבה.

חנין זועבי: כלומר, הרעיון הוא לא שיש כתב אישום אולי שהתכנית תגיד, אם אתה לא נכנס לתכנית הזאת תאיים על הגבר בצורה אחרת, אם אתה לא תכנס לתכנית הזאת אולי נגיש נגדך כתב אישום אבל אין - - - כלומר, זה תהליך יותר מוקדם.

חנין זועבי: זה לשנות את הקונספציה שאת הולכת ומתלוננת למשטרה ואז להגיד לה כאילו את מתלוננת לגוף שהוא לא משטרתי להליך שהוא לא פלילי מלכתחילה יש גוף סוציאלי כזה, חברתי כזה, משקם כזה.

חנין זועבי: זה לא תלונה למשטרה כי זה פסיכולוגית.

חנין זועבי: אולי נשים נרתעות להתלונן למשטרה.

חנין זועבי: אז מלכתחילה לשנות את הקונספט.

חנין זועבי: להגיד, אוקיי, זה מן הליך אחר, זו לא תלונה למשטרה עם בית כלא, זה תלונה לגוף משפטי, תביעה, עם שיקום חברתי ואז זה יכול גם - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל זה יש לה ברווחה.

עאידה תומא סלימאן: יש לה את זה בלשכות הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: היא יכולה לפנות, היא יכולה להגיד, אני מתלוננת על זה שהוא אלים אבל אני לא הולכת עם התלונה הזו למשטרה, אני רוצה שאתם תטפלו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי - -

חנין זועבי: ההיגיון הזה כאילו קיים.

עאידה תומא סלימאן: - - זה בעיקר הרעיון מאחורי לפנות לרווחה מבלי.

עאידה תומא סלימאן: נכון שהרווחה לא תמיד ממלאת את התפקיד השיקומי כי לפעמים היא לא מכריחה ואת האמת יש גברים שאפילו מנסים להמיר להם בטיפול או בלהיות בבית נעם והם לא מסכימים.

עאידה תומא סלימאן: אז - - - אבל בכל זאת - - -

חנין זועבי: אז לפתוח את הקשר הזה בין התכנית הזאת לבין לשכת הרווחה לפני שמגיע ל- - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם נשקל העניין ומה.

<ענבר פפו: גם ספציפית לנשים אבל בכלל לאוכלוסיות שהן לא מגיעות אלינו היום מפחד משיקום, מפחד מההליך ובוחרים לא להגיע אלינו.

<ענבר פפו: את אומרת לא להתלונן אני גם אומרת אחרי זה לא להגיע.

<ענבר פפו: ואחד הדברים שאנחנו לומדים שצריך לעשות זה לצאת החוצה ולעשות איזשהו reaching out לאוכלוסיות, לקהילות, לעבוד עם ראשי קהילות, ראשי אוכלוסיות.

<ענבר פפו: גם דתית וגם מנהיגים אחרים בשכונה, עמותות זה אנחנו עובדים גם היום, אפילו רמה קהילתית יותר גדולה של - - - ולהגיע אליהם כדי להביא אלינו את האוכלוסיות שהיום אנחנו לא מצליחים.

<ענבר פפו: זה מעלה עוד שאלה.

<ענבר פפו: את אומרת שאפילו לפני הפנייה למשטרה בהחלט צריך לחשוב, גם זה עוד אוכלוסייה שצריך לחשוב עליה.

<ענבר פפו: זאת נקודה נכונה שצריך להגיע אליה גם.

<נירה דסקין: בהמשך למה שאמרה ענבר הדיונים בפניי כשופטת מתקיימים בבית המשפט ברמלה אבל המשרדים הרשמיים של בית המשפט הקהילתי, לא המזכירות של בית המשפט, המשרדים נמצאים במקום קסום ברמלה שנקרא מרכז הידידות.

<נירה דסקין: כך נקרא המרכז ובמרכז הזה יושבים גם עובדים סוציאלים ואנשים ששייכים לטיפול באלימות במשפחה.

<נירה דסקין: זאת אומרת המשרד של מרכז בית המשפט הקהילתי הוא ממש צמוד למשרד- - - לשי"ל ולגישור ולמי שמטפל באלימות במשפחה ולמקום שבו גברים אלימים נפגשים עם הילדים שלהם במקרה שיש מרכזי קשר.

<נירה דסקין: זאת אומרת שבאיזשהו מקום שאנשים מגיעים למרכז הידידות, באמת זה מקום נהדר, אנשים מגיעים לשם הם כבר מקושר לגורמים השונים וגם למרכז בית המשפט הקהילתי כך שבאיזשהו מקום זה לא נותן מענה מוחלט לרעיון שאת העלית אבל יש בזה גם משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי את התשובה נכון או פספסתי משהו.

עאידה תומא סלימאן: אתם מוכנים לטפל במקרים בלי כתבי אישום?

<נירה דסקין: לא.

<נירה דסקין: כעיקרון היום המבנה הוא שזה בית משפט, אני שופטת לכל דבר, ואני דנה רק במי שמגיע אליי עם כתב אישום.

<נירה דסקין: זה המודל הנוכחי.

<נירה דסקין: אבל בדבריי אמרתי שבכל זאת אני תולה תקווה בזה שאנשים שמגיעים לאותו מקום, לאותו מרכז, יש להם יותר סיכויי להחשף לגורמים הטיפוליים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: הם כבר הגיעו, הם הגיעו אחרי- - - אני לא שמעתי מהשב"ס והם הגיעו ואחר כך אני ארצה לסכם אלא אם זה משהו שאי אפשר.

<זיו לוי בר: שלום, שמי זיו ואני רכזת אלימות ואלימות במשפחה ארצית.

<זיו לוי בר: בשירות בתי הסוהר יש 1560 אסירים המרצים מאסר בגין אלימות במשפחה.

<זיו לוי בר: מחצית מהאסירים האלו מרצים מאסר בין שנה עד שלוש שנים.

<זיו לוי בר: כלומר לתקופות קצרות.

<זיו לוי בר: אנחנו כארגון נותנים מענים מגוונים לטיפול בגבר האלים במשפחה.

<זיו לוי בר: יש לנו מסגרות טיפוליות ייעודיות לטיפול באלימות במשפחה, מסגרות ארוכות טווח - בית התקווה בחרמון, רימונים במרכז.

<זיו לוי בר: הטיפול הוא מבוסס על המודל הקוגנטיבי התנהגותי ושם הם חיים באמת חיים של אורח חיים קהילתי והם באמת עובדים גם על הדפוסים האלימים ושם אנחנו מקנים להם כלים ומיומנויות לתקשורת אדפטיבית וכן אנחנו גם שמים דגש על המשך הרצף הטיפולי בקהילה.

<זיו לוי בר: בנוסף יש לנו מסגרות טיפוליות ייחודיות גם לנשים בנווה תרצה, באופק לנוער.

<זיו לוי בר: ובמקביל בכל בתי הסוהר מתקיימות קבוצות לטיפול בהעלאת המודעות לאלימות, במניעת אלימות.

<זיו לוי בר: חשוב לי להדגיש שהקשר הוא מאוד רציף גם עם גורמי טיפול ברווחה דרך הוועדות לעבירות במשפחה.

<זיו לוי בר: ולשנת 2018 אנחנו מתכננים גם להקים מחלקה לטיפול באלימות במשפחה קצרת מועד.

<שמרית רגב שרייבר: אני עורכת דין שמרית רגב הממונה על השוויון המגדרי ברשות האכיפה והגבייה.

<שמרית רגב שרייבר: רשות האכיפה והגבייה במשרד המשפטים שאמונה על מערכת ההוצאה לפועל ועל המרכז לגביית קנסות.

<שמרית רגב שרייבר: לאחרונה התחלנו בשיתוף פעולה במחוז הדרום עם התכנית על מנת לסייע באמת לאותם נאשמים שיש להם חובות בהוצאה לפועל ולנסות לפנות לזוכים שלזכותם החובות ולסייע להם להגיע להסדרים על מנת שבאמת יוכלו להשתקם בכל המישורים ולא רק במישור אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה גם שתשקלו לסייע בקביעת פסקי הדין בהליך האזרחי לקורבנות, לא רק לטפל ב- - -

<שמרית רגב שרייבר: אני גם אוסיף שאנחנו במסגרת המרכז לגביית קנסות אחראים על גביית הפיצוי ל- - -

עאידה תומא סלימאן: אם כבר עוזרים בחיסול חובות וזה אז - - - היא אומרת לי שזה לא התפקיד שלכם אז אני - - -

<שמרית רגב שרייבר: לא, אבל אני אסביר.

<שמרית רגב שרייבר: החובות לרוב הם חובות של משקי בית.

<שמרית רגב שרייבר: זאת אומרת ש- - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני יודעת, אני הוספתי לכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להוסיף לכם.

עאידה תומא סלימאן: אל תתעלמי מזה, אני רוצה להוסיף לכם.

<שמרית רגב שרייבר: מה שאני רוצה להוסיף זה שאנחנו אחראים גם על גביית פיצוי נפגעי עבירה במסגרת המרכז לגביית קנסות שאנחנו רואים בזה עבודת קודש ופועלים בנחישות - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון אבל יש פיצויים שנקבעים בתביעות אזרחיות שהם לא תחת האחריות שלכם ועל זה דיברתי.

עאידה תומא סלימאן: רצית להוסיף?

<דניאלה ביניש: רק עוד מילה אפרופו ההרחבה שנשאלנו עליה.

<דניאלה ביניש: קודם כל אני חושבת שצריך כן להזהר.

<דניאלה ביניש: אנחנו לא בכדי מטפלים במסגרת הזו באנשים שיש נגדם כתבי אישום.

<דניאלה ביניש: צריך להזהר גם מהרחבת רשת וגם מהרחבת אכיפה.

<דניאלה ביניש: זה שרוצים לעזור לכל מי שראוי לעזור לו זה נכון וראוי - - -

עאידה תומא סלימאן: וכפילות עם גורמים אחרים שזה הרווחה.

<דניאלה ביניש: לא רק בגלל הכפילות.

<דניאלה ביניש: אני גם באמת חושבת שבהיבט הנורמטיבי אנחנו צריכים לחשוב על המשמעות של הרשעה פלילית ועבירה פלילית בבית משפט ואכיפה ו- - - כאלה ואחרות.

<דניאלה ביניש: לכן אני חושבת שכל המערכת מאוד מאוד נזהרת גם באמת להפנות את מי שראוי ויש נגדו כתב אישום ורק אז גם אפשר - - - חלק מהדברים האלה.

<דניאלה ביניש: זה נכון מהצד השני, ולזה גם דיברה השופטת בדבריה, שאפשר לעשות הנגשה של שירותים וזה משהו שאנחנו עוסקים בו הרבה מאוד.

<דניאלה ביניש: כל אדם שיגיע למתחם שלנו ברמלה, גם אם אין לו כתב אישום, הוא לא יישפט בפני השופטת, חלילה, והמשטרה לא תעורב אם לא צריך לערב משטרה.

<דניאלה ביניש: אבל אנחנו כן נעשה ואנחנו מקווים, וזה חוזר למה שאמרה ענבר, שככל שגדל האמון אנחנו יכולים לעשות תהליך של הנגשה וחיבור.

<דניאלה ביניש: לך לרווחה, ולא לשלוח אותו לך לרווחה עם איזה פתק, לעזור, לסייע באדם הנכון, בתכנית הנכונה ולעשות הנגשה.

<דניאלה ביניש: אבל צריך להפריד בין הנגשה של שירותים ברווחה לבין תהליכים פליליים, בוודאי כלפי אוכלוסיות, גם אלה שמהססות לפנות למשטרה, דיברת על נשים ערביות, לא הייתי רוצה בהכרח להרחיב ומצד שני באלימות במשפחה הייתי מאוד רוצה כן לעודד בסופו של דבר כשיש באמת עניין לביטחון ולתיקים כן לעודד גם את הצד הזה.

<דניאלה ביניש: זאת אומרת לא לשפוך את התינוק עם המים ולהציע הליכים אלטרנטיביים - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו התמקדנו רוב הזמן בעבירות אלימות בתוך המשפחה ואני יודעת שגילוי העריות לא נכלל.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש עבירות - - - עבירות מין נכללות באופן כללי?

<קריאה: לא.

<דניאלה ביניש: ניתן רגע נתון, שלחתם לנו נתון מתוך הדו"ח, הדו"ח כולל 22%, נדמה לי, של עבירות אלימות במשפחה שמטופלות - - - זה כולל גם אלימות הורית.

<דניאלה ביניש: צריך לראות את זה.

<דניאלה ביניש: באופן אמיתי יש לנו היום 12% אלימות זוגית ובערך 11% כמעט של אלימות הורית, הרבה פעמים דווקא נשים, אגב.

חנין זועבי: יש לך פילוח לאומי של המשתתפים?

<דניאלה ביניש: יש לי.

<דניאלה ביניש: אני צריכה לשלוף אותו.

<קריאה: פספסתי את הנתון האחרון, כמה הורים?

<דניאלה ביניש: יש לנו בערך 12% אלימות בכלל בשלושת בתי המשפט ובערך, נדמה לי, היום כבר 11% אלימות הורית.

<דניאלה ביניש: חלק גדול אם לא 50% זה נשים דווקא.

חנין זועבי: אפשר לקבל עכשיו את הפילוח הלאומי?

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל למרות שהפיילוט הוא עדיין במימדים של הזמן הוא עדיין פיילוט חדש וגם מבחינת הפריסה שלו הוא עדיין גם כן.

עאידה תומא סלימאן: היינו רוצים לראות אחרי שנתיים אחרי הפריסה יותר הערכה גם בהתמדה בתוצאות של התכנית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר לבדוק לא רק את אלה שסיימו את התכנית כי אתם דיברתם על הצלחה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבינתיים ההצלחה שלכם, המושג הצלחה, אתם מתכוונים לאלה שסיימו את התכנית במלואה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני הייתי רוצה לראות בעוד שנתיים שלוש קריטריון של הצלחה שמתווסף אליו ההתמדה כלומר, שהבנאדם לא חזר על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שלמרות כל מה שציינתי, הגודל, הזמן, אני חושבת שזה מודל מעניין ביותר, מודל שיכול להתפתח להיות משהו מאוד חיובי, במיוחד שאנחנו בוועדה בכל הזמנים שדיברנו על אלימות נגד נשים אנחנו דיברנו על הצורך בתכלול ועל הצורך בשיתוף פעולה בין הגורמים השונים, בצורך באיגום המשאבים וטיפול בצדדים בחיים של הקורבן ומבצע העבירה שהם לא קשורים דווקא לעבירה בדיוק אלא לעשות שיקום יותר נרחב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יכול להיות מודל.

עאידה תומא סלימאן: אני בזמנו דיברתי על הקמת רשות כדי לתכלל, כדי לשתף פעולה, אני חושבת שזה יכול להיות מודל גם שתוכח הצלחתו האמיתית איך אפשר לשתף פעולה ואיך אפשר באמת לאגם משאבים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם על ההסברים שנתתם.

עאידה תומא סלימאן: יש צורך באמת לעקוב אחרי תכנית ההרחבה של הפיילוט הזה ואנחנו נפנה לגורמים הרלוונטיים לקחת בחשבון גם הכנסה של מוקדים שיש בהם גם מהאוכלוסייה הערבית מעבר לחורה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר עכשיו יש לכם את חורה, יש ברמלה חלק מהאוכלוסייה אבל אני חושבת שאחת הערים הגדולות באוכלוסייה הערבית חייבת להכלל בתכנית, עוד עיר.

חנין זועבי: בכל זאת אני אתעקש עכשיו אם תשלפו את הפילוח הלאומי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבחינתי סיימתי את הישיבה, נועלת אותה, תקבלי מהם את זה.

<דניאלה ביניש: ברמלה לוד אני יודעת כרגע את הנתונים, יש להם נכון להיום 25% ערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: היא אמרה 25% - - -

חנין זועבי: מה-200?

<דניאלה ביניש: לא, ברמלה לוד היום מתוך - - - בבאר שבע אין לי את הנתונים המדוייקים, יש בודדים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אבקש, ולצרף את זה לפרוטוקול, אני אבקש שתשלחו לנו את הפילוח והנתונים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.