ועדת המשנה לספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 8, 2017-12-25 12:32

עודד פורר: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט, ועדת משנה לספורט.

עודד פורר: היום ה-25 בדצמבר 2017, ז' בטבת התשע"ח.

עודד פורר: נושא הדיון שאנחנו זימנו את הישיבה הזו הוא מעמד המאמנים בישראל.

עודד פורר: ראשית, אני אפתח בכמה מילים על הוועדה.

עודד פורר: ועדת החינוך החליטה לאחרונה להקים מחדש את ועדת המשנה הזו לענייני ספורט.

עודד פורר: קיבלתי את רשות הוועדה מיו"ר הוועדה, חבר הכנסת מרגי, זה מתוך כוונה להתחיל לעסוק בנושאים של סדר היום בעולם הספורט באופן תדיר, רצוף עם מעקב, ולא שהתחום הזה יהיה תחום שנדחק לעיתים לשוליים בעבודה השוטפת של ועדת החינוך שמטבע הדברים עיקר העיסוק שלה הוא באמת בנושאים שקשורים במשרד החינוך.

עודד פורר: הוועדה הזו שהיא גם ועדת תרבות וספורט ולא רק חינוך, קיבלה את ההחלטה לקחת את ועדת המשנה הזו כדי לאפשר לעסוק בנושאים האלה בנוסף לסדר היום השוטף של ועדת החינוך.

עודד פורר: ככל שיהיה צורך להעלות נושאים מכאן כמובן למליאת הוועדה או מעבר לזה, אנחנו נעשה את זה, אבל בהחלט אנחנו ננסה לרכז שניים-שלושה נושאים חשובים שנמצאים על סדר היום בעולם הספורט, במטרה לייצר שם שינוי כולל דיונים שיהיו אולי דיוני מעקב.

עודד פורר: זה לא יהיה בהכרח שאנחנו נמצה כל דבר בדיון אחד, אבל בהחלט זה הדיון הראשון, לפחות של הוועדה בהרכב הנוכחי שלה.

עודד פורר: אני קיבלתי וגם אחרים קיבלו לא מעט פניות בנושא הזה של מעמד המאמן בישראל, בנושא הקשיים שמתמודדים איתם מאמנים מכל ענפי הספורט, האולימפיים והלא אולימפיים והנקודות שאותן צריך לשים על סדר היום של הוועדה ולדון בהן.

עודד פורר: לצורך כך אנחנו מתחילים את הדיון הזה כדיון ראשון, א', לשמוע גם את הבעיות מהאנשים, גם לשמוע את נציגות משרד הספורט שנמצאת פה.

עודד פורר: אני לא רואה פה נציג של אגף התקציבים, אבל אני מניח שגם הם ידרשו לעניין בהמשך הדרך.

עודד פורר: אתחיל עם חברי הכנסת כדוברים.

עודד פורר: חבר הכנסת יואל רזבורוב.

יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש.

יואל רזבוזוב: קודם כול אני באמת מברך אותך ואת הוועדה על ההחלטה הזו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שספורט, כמובן רוב הדיונים בנושא חינוך, הוא כלי חינוכי לא פחות טוב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהגיע הזמן שנתחיל לקיים כאן דיונים בנושאים חשובים מאוד.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, ספורט הוא באמת כלי חינוך, אחד הטובים.

יואל רזבוזוב: עצם הדיון הזה על מעמד המאמן, אני גם קיימתי לא מעט ישיבות בנושא.

יואל רזבוזוב: יש פה פורום מכובד.

יואל רזבוזוב: האם יש פה נציגי משרד החינוך?

יואל רזבוזוב: אני גם חושב שהם צריכים להיות שותפים בסיפור הזה.

יואל רזבוזוב: כל הישיבות שעשיתי בנושא, אף פעם לא הגענו לשום תוצאה, כי לא המאמנים עצמם, לא הספורטאים עצמם, אף אחד לא מבין מה זה מעמד מאמן ומה רוצים להשיג במעמד הזה.

יואל רזבוזוב: יש הרבה אמירות כלליות, אנחנו רוצים מעמד מאמן.

יואל רזבוזוב: השאלה מה זה.

יואל רזבוזוב: יש מעמד מאמן כביכול של משרד הספורט, מה ששלמה מוביל.

יואל רזבוזוב: הם רוצים שמעמד מאמן יוכר במשרד החינוך.

יואל רזבוזוב: כשהגענו למקום של שכר, אמרתי, היום שכר של מורה במשרד החינוך הוא 60 ₪ לשיעור?

יואל רזבוזוב: מאמן מרוויח פחות מ-100 ₪ לשיעור, אז יפגע השכר שלו.

יואל רזבוזוב: אף אחד לא באמת הצליח לבוא ולשים את כל האינפורמציה שיש לנו ואת כל הבקשות ואת כל הדרישות על השולחן ולמצוא את הדבר האמיתי, אז אם אנחנו כאן בפורום הזה, יש פה כמו שאמרתי, פורום מאוד מכובד, אנשים שבאים מכל הקשת הספורטיבית, נצא מכאן עם איזה שהן תובנות ונוכל לדחוף את זה ברמה של חקיקה, נשמח לקדם את זה ביחד, אבל כמו שאמרתי, עד עכשיו, כל הישיבות שעשיתי, חוץ מלשמוע, רוצים מעמד מאמן, שלמאמן יהיה מעמד, במה זה מתבטא?

יואל רזבוזוב: הרי מעמד מאמן, אם זה בחקיקה, צריך להיות דברי הסבר, צריך להסביר מה בדיוק אנחנו רוצים להשיג, מה זה מעמד מאמן.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזו נקודה מהותית ביותר והלוואי וכולנו ביחד, כי יש פה מטרה אחת, באמת לתת סטטוס למאמן, שהמאמן ירגיש שהמדינה מכירה בו, רק באיזו דרך אנחנו נעשה את זה?

יואל רזבוזוב: אני מקווה מאוד שנמצא כאן.

יואל רזבוזוב: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אני באתי להקשיב בשלב הזה, חבר חדש בוועדה.

עודד פורר: כולם חברים חדשים בוועדה כי הוועדה הוקמה עכשיו.

מוסי רז: נכון, היא הוקמה עכשיו, אבל אתה אומר שגם בכל הדיונים שהיית, הספורטאים והמאמנים לא יודעים מה מעמד המאמן, אז אני בעיקר בעד לשמוע.

מוסי רז: אני גם צריך לצאת עוד חצי שעה.

מוסי רז: אני מעדיף לשמוע את האנשים.

עודד פורר: בסדר גמור.

עודד פורר: אני ארצה לפתוח אולי במי שפנתה אלי גם בעניין הזה בראשית הדרך, שמזה התגלגל הדיון הזה, שהיא חברת סגל אולימפי, אילנה קרטיש, אז גם תציגי את עצמך לפרוטוקול וגם לנוכחים ותעלי את הסוגיה כפי שאת ראית אותה.

<אילנה קרטיש: טוב, אז השם שלי הוא אילנה קרטיש, היום אני המתאבקת האולימפית היחידה בארץ, חברת סגל האולימפי.

<אילנה קרטיש: השתתפתי בריאו דה ז'נרו, האולימפיאדה האחרונה.

<אילנה קרטיש: ההתמודדות שמאוד מקשה על המקצועיות שלנו זה המאמנים.

<אילנה קרטיש: זה נושא מאוד רגיש.

<אילנה קרטיש: אני שש שנים התאמנתי בחו"ל אצל מאמנים מכל מיני מדינות וישר אחרי האולימפיאדה החלטתי להתאמן אצל מאמן בארץ.

<אילנה קרטיש: החלטתי לעשות את הוויתור הזה, לעזוב את המדינה ואת המשפחה והבנתי שאני מעדיפה להתמקם בארץ.

<אילנה קרטיש: הבעיה העיקרית, שהמאמן בארץ שהוא כן מקצועית יכול לתרום לי, הוא לא יכול לתת את מאה אחוז הזמן שלו, כי זאת לא העבודה המרכזית שלו.

<אילנה קרטיש: יש לו עוד עבודת בוקר.

<אילנה קרטיש: היום בשביל להגיע לרמה הכי גבוהה, ספורטאי חייב להתאמן בין פעמיים לשלוש אימונים, כל אימון של שעתיים עד שלוש.

<אילנה קרטיש: זה דורש הרבה זמן והרבה עבודה קשה.

<אילנה קרטיש: ממה שהרגשתי ספציפית על הדוגמא שלי, מאמן לא יכול לתת את המאה אחוז שלו, לא יכול לוותר על העבודה השנייה בגלל שאין פה איזושהי עמידות כלכלית לתת את המאה אחוז במקצועיות פה.

<אילנה קרטיש: זה מה שאני יכולה להוסיף.

עודד פורר: אוקיי.

עודד פורר: יש איתנו פה עוד ספורטאי מוכר, אלכס אברבוך.

<אלכס אברבוך: שלום לכולם.

<אלכס אברבוך: עודד, תודה שאתה מרים עכשיו את הנושא הזה יותר על העבודה.

<אלכס אברבוך: זה נושא מאוד חשוב.

<אלכס אברבוך: אני חושב שפה צריך להיות הכי פשוט, לעשות סטטוס מאמן, להכיר את מקצוע המאמן בארץ ואחר כך המדינה יכולה להחליט כמה תקנים המדינה דורשת בשביל להרים את הספורט ברמה עולמית ולתת להם דחיפה לכל ספורטאי או נציג מדינת ישראל, ואתם יכולים לראות כמה המדינה מרוויחה אחר כך בשם חיובי על מדינת ישראל.

<אלכס אברבוך: כמובן אני אוהב לעשות כל מלחמה דרך הספורט, אבל הנקודה היא שזה מאוד חלש ולא קיימת בארץ למאמנים, אז אפשר להגיד שכל מאמן זה בכובע של השלמת הכנסה, אין לו גב סוציאלי.

<אלכס אברבוך: אף אחד לא רוצה ללכת להיות מאמן כמו מקצוע, כי הוא לא רואה את עתיד כלכלי.

<אלכס אברבוך: הוא צריך להחזיק את המשפחה, אז זו עבודה שנייה-שלישית שלו.

<אלכס אברבוך: יש מעט מקצועות שאנחנו עוד עשר-חמש עשרה שנה פשוט יכולים לאבד אותם ויהיה לנו רק, אני מצטער, כדורגל וכדורסל, שאני לא מסכים לזה.

<אלכס אברבוך: אני מאוד ממליץ לעשות את הסטטוס מאמן כמקצוע.

<אלכס אברבוך: אני נמצא עכשיו בכובע של גם ספורטאי לשעבר, מאמן, מנהל אגודה וחבר מועצת העיר בנתניה.

<אלכס אברבוך: הגשתי כמה שאילתות עכשיו לגבי מאמנים הישגים.

<אלכס אברבוך: אומרים שזה עירייה, זה לא האשם.

<אלכס אברבוך: לא יכול להיות שזה גוף אחר, אז אני חושב שהשלב הבא הוא להחליט מי יכול להחזיק את המאמנים.

<אלכס אברבוך: קודם כול חוק, שיש לנו סטטוס מאמן בארץ.

<אלכס אברבוך: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה גם בהמשך לדוברים הקודמים.

עודד פורר: צריך להבין שישנם באמת מספר גדול של ענפים ולא דין ענף אחד כדין ענף אחר.

עודד פורר: צריך להבין שישנם גם את המאמנים בתחומים שאפשר להגיד שהם יחסית מאוד גדולים או מאוד מתוקצבים בישראל, אם זה הכדורגל לדוגמא, וישנם את הענפים האולימפיים שלעיתים שם אנחנו מפספסים לא פעם, בעיקר כשאני מסתכל גם בהקשר של קליטת עלייה.

עודד פורר: בהקשר של מדינת ישראל, כמו שהיא זכתה בעלייה שהגיעה לפה בעשרים וחמש-שלושים שנה האחרונות ברופאים, תמיד אנחנו אומרים, ומציינים את המהנדסים ומציינים את האחיות ואת החוקרים, התברכנו גם בספורטאים ומאמנים עם ידע, עם ניסיון, עם רקע, עם הכשרה שהם עברו אותה לא על חשבון מדינת ישראל, ומדינת ישראל יכולה להתברך בהם, לצערי לעיתים כל הידע המקצועי הזה יורד לטמיון דווקא בגלל שלא יודעים איך לנהל אותו, ולא רק מבחינת הספורטאים אלא הרבה יותר במאמנים.

עודד פורר: מאמן טוב יודע להוציא מתחת לידיים שלו הרבה מדליות.

עודד פורר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: חברים וחברי הכנסת, כשראיתי שבסדר היום של הוועדה של חבר הכנסת עודד פורר יש דיון, מאוד שמחתי, כי הנושא של מאמנים מוכר לי עוד בהיותי כראש עיר ואני זוכרת עד כמה מאמנים לא יודעים למי הם שייכים.

טלי פלוסקוב: אחד שייך לעמותה, אחד שייך למחלקת קליטה והשני שייך למתנ"ס, השלישי לא יודע למי שייך.

טלי פלוסקוב: היה באמת בלגאן אחד גדול גם לגבי השכר שלהם, גם לגבי תנאי העבודה.

טלי פלוסקוב: דבר שהפריע לי מאוד להבין, שמאמנים קבוצות שמייצגים את מדינת ישראל בחו"ל, אין להם שום מעמד כמאמן במדינה.

טלי פלוסקוב: מי שמצליח, מצוין.

טלי פלוסקוב: מי שלא מצליח, גם טוב.

טלי פלוסקוב: יש הרבה מאמנים שפשוט מחפשים את עצמם במדינה אחרת, איפה שהם יכולים גם להרוויח יותר טוב, גם שיכירו בהם, כי אנחנו יודעים מי זה ספורטאים, זה אנשים שרגילים שהשם שלהם יהיה במקומות הכי גבוהים.

טלי פלוסקוב: בעיניי המאמן זה אדם שבו תלויים המון דברים וההישגים שלנו, לכן אדוני, לפני כעשרה ימים אם לא שבועיים הגשתי הצעת חוק, הצעת חוק הספורט.

טלי פלוסקוב: זו בדיוק הצעת חוק על סטטוס המאמנים.

טלי פלוסקוב: הייתי בקשר גם עם אלכס אברבוך וגם עם אילנית ועוד כמה ספורטאים שדיברנו עליהם.

טלי פלוסקוב: רציתי להבין איך אתם חושבים שזה יהיה נכון.

טלי פלוסקוב: דבר אחד שכל הזמן עולה, כמו שיש לנו סטטוס של מורה, צריך להיות סטטוס של מאמן עם תנאים בסיסיים נורמליים ואחר כך אפשר לחלק אותם לרמות שונות.

טלי פלוסקוב: אם זה מאמן שמביא לנו הישגים אולימפיים, אז הוא צריך להיות מאמן שגם משתכר אולי הכי הרבה, ומאמנים שנמצאים ברמות האחרות, לתת להם תיאבון ורצון להגיע לרמות יותר גבוהות באמצעות תמריצים מסוימים, לכן מאוד אשמח אם היום בוועדה שלך, עודד, אנחנו נלמד יותר איך החוק הזה, כרגע הוא נמצא במחלקה המשפטית, הם עוד בודקים כמה דברים.

טלי פלוסקוב: אולי אנחנו יכולים עדיין לעשות עוד קצת שינויים.

טלי פלוסקוב: אגב, אשמח מאוד אם תצטרפו אלי להצעת החוק ונביא בשורה ונבין שמאמן זה מקצוע מאוד מכובד וראוי.

עודד פורר: קודם כול, תודה, טלי.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה שאנחנו נשמע גם בהמשך את ההתייחסות של משרד הספורט שכבר נמצא באיזשהו תהליך של הסדרת מעמד המאמן עם איזשהו תזכיר חוק ממשלתי שאמור להיות.

עודד פורר: את העניין הזה אני חושב שאנחנו נצטרך לקדם ככל שנראה, גם עם השינויים הנדרשים כפי שאנחנו נרצה כאן בוועדה.

עודד פורר: נמצא איתנו ולדימיר שקלאר מהוועד האולימפי.

עודד פורר: בוא תציג את עצמך בהקשר הזה.

עודד פורר: אתה יושב ראש איגוד הסייף.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: האמת שאני נמצא כאן בכובע של סמנכ"ל משרד העלייה והקליטה, אבל אני אדבר אולי בכובע השני שלי כספורט, שנכון להיום אני סגן יושב ראש ועדת - - -

עודד פורר: אתה יותר זמן בספורט מאשר בעלייה וקליטה.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: בדיוק.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: בפתיחה חבר הכנסת רזבוזוב אמר שהיו אין ספור דיונים בנושא.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: להגיד שבארץ אין מאמנים, אין סטטוס מאמנים, זה לא בדיוק נכון.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: יש מאמנים, מקבלים הכרה ויש ועדה להכרת מאמנים.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני מבין למה מצפים אנשי ספורט, ספורטאים אולימפיים, מאמנים עצמם.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אתן לכם כמה דוגמאות.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: יושב פה אלכסנדר איבנוב, מאמן סייף.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: ישראל לא זכתה באולימפיאדה בריאו דז'נרו, אבל אלכסנדר הוא שותף למדליית ארד של נבחרת רוסיה בסייף, היה מאמן שני של נבחרת רוסיה בסייף.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני לא בטוח שמישהו יודע בכלל, מהאנשים שנמצאים כאן.

<קריאה: יודעים, יודעים.

<קריאה: יצאו לביקור במועדון.

<קריאה: מקום מרשים.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני הייתי בריאו, דיברתי איתו ושכנעתי אותו להגיע לישראל ובאמת מגיע לו כאן תנאים.

<קריאה: איש מקצוע מעולה.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני לא חושב שהרבה מהנוכחים כאן יודעים שיש בארץ מאמן בענף ספורט אולימפי, שכבר בישראל, לא ברוסיה.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: תלמידים שלו הביאו 16 מדליות מאליפויות עולם, אליפויות אירופה, מתוכם 6 מדליות זהב.

יואל רזבוזוב: השאלה מה החוק היה עוזר לו, מה זה היה מקנה לו?

<ד"ר ולדימיר שקלאר: המאמן הזה, צריך לתת לו הכרה, מאמן על, מאמן סופר על.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: מאמן כזה צריך לקבל משרה.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני מדבר במקרה על סייף, על יעקב פירמן שגר במעלות.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: תבינו, בעיר של 10,000 תושבים להביא 16 מדליות מאליפויות אירופה ואליפויות עולם, אין דברים כאלה בשום ענף ספורט בישראל.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני בטוח שאתם לא שמעתם את השם שלו, אז לא כולם, אבל חלק מהאנשים שמעו.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: מאמן כזה, אני יודע שרמת השכר שלו, בשנים שאני מכיר אותו, בין 4,000 ל-10,000 שקל.

טלי פלוסקוב: רגע, אבל מי קובע מה גובה השכר שלו?

טלי פלוסקוב: על מה?

<ד"ר ולדימיר שקלאר: המעסיק.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: מאמן כזה קודם כול צריך להדליק משואה ביום העצמאות, לדעתי.

טלי פלוסקוב: ברור.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: הוא צריך להיות מאמן על במשרד החינוך, לקבל משרה הכי גבוהה שיש ולהעביר את הניסיון שלו למאמנים אחרים, כמו שדרך אגב אלכסנדר שיושב כאן.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: מה שבאמת צריך פה לעלות לסדר היום זה נושא של הכרה, של דירוג, של טבלת תעריפים למאמנים ונושא של השכר.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: זה למעשה הדברים לדעתי שצריכים להיות על סדר היום של הוועדה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: מכללת וינגייט, רשומים לי פה ארבעה אנשים, אז אולי תחליטו מי יהיה ראשון הדוברים ביניכם.

<שלמה בן גל: שלמה בן גל, מנכ"ל המכללה האקדמית בוינגייט.

<שלמה בן גל: אני מברך על הדיון החשוב הזה.

<שלמה בן גל: הייתי שותף בדיון ב-2000 אחרי אולימפיאדת סידני שהשר מתן וילנאי בא ואמר - - -

עודד פורר: אני מקווה שהדיון הבא לא יהיה בעוד שבע עשרה שנה.

<שלמה בן גל: אני מקווה, כי זה יהיה חור גדול בספורט הישראלי.

<שלמה בן גל: אני חושב שהגדרת מקצוע מעמד המאמן, יש לנו מאמנים איכותיים, הם מאמנים ברמה גבוהה מאוד, שלפעמים חיים "מהיד לפה".

<שלמה בן גל: מכיר כמה מאמנים כאלה.

<שלמה בן גל: אני במקרה הייתי בביקור.

<שלמה בן גל: הנושא של הסייף, מאמן ברמה עולמית שהשיג מדליות לא למדינתנו, למדינה אחרת, בתקופה שמתן נדמה לי חזר.

<שלמה בן גל: הייתי יושב ראש איגוד האתלטיקה.

<שלמה בן גל: אני מדבר גם לשעבר, היה אלכס ומטושביץ' שהיו בגמר אולימפי ואז רצו להסדיר את הנושא הזה וזה לא הוסדר.

<שלמה בן גל: אני חושב שכדי לבוא ולתת צעד קדימה לספורט הישראלי, חייב להסדיר את מעמד המאמן.

<שלמה בן גל: כמו שיש מעמד מורה עם דרגות שונות, אותו דבר למאמן.

<שלמה בן גל: כמו בכל מקצוע אחר, להגדיר אותו.

<שלמה בן גל: ההתייחסות למאמנים היא לא בצורה מכובדת, כי יש מקצועות שהמאמנים, גם באתלטיקה, אני יכול להעיד על האתלטיקה כיושב ראש איגוד כמה שנים טובות, חיים עם 1,500 שקל, שהם עושים עבודה נפלאה, ופה צריכים להסדיר את זה אם רוצים באמת לתת קידום ולקדם את הספורט הישראלי.

<שלמה בן גל: המדינה צריכה להחליט שזה סדר עדיפות חשוב, להקצות כספים ולרוץ עם זה קדימה.

<שלמה בן גל: חבל על הזמן.

<שלמה בן גל: בלי הדבר הזה אין לנו אפשרות לקדם.

<שלמה בן גל: דבר שני, נושא של הכשרת המאמנים.

<שלמה בן גל: הכשרת המאמנים צריכה להיות בצורה מסודרת, להגדיר אותה.

<שלמה בן גל: כמו שיש ברוסיה, כמו שיש בקפריסין, כמו שיש בתורכיה וכמו שיש בגרמניה.

<שלמה בן גל: לומדים באקדמיה אנשי מקצוע ומגדירים אותם בצורה מסודרת ואפשר להגדיר אותם ברמות השונות, וכמובן להישגים.

<שלמה בן גל: צריכים להחליט לרוץ עם זה קדימה ואני חושב שזה יעשה מהפכה בספורט הישראלי, אין ספק.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: יעקב ג'ינו.

<יעקב ג'ינו: תודה.

<יעקב ג'ינו: ידבר אלי שהוא מנהל בית הספר, ברשותך.

<אליהו סדרס: שלום, שמי אלי סדרס ואני ממכון וינגייט, המכון הלאומי לספורט.

<אליהו סדרס: אולי קצת על עברי.

<אליהו סדרס: הייתי ספורטאי, הייתי מאמן גם במשחקים האולימפיים בברצלונה.

<אליהו סדרס: מה שהייתי רוצה לומר לוועדה, שאנחנו צריכים לא רק לדבר על ה"שפיץ" של המאמנים, אלא גם על הרוחב של המאמנים.

<אליהו סדרס: אנחנו צריכים לדבר על מאמנים כמחוללי שינוי חברתי.

<אליהו סדרס: המאמן בסופו של דבר פוגש במהלך חייו כל כך הרבה צעירים ומשפיע על חייהם.

<אליהו סדרס: הוא מקנה להם ערכים ובסופו של דבר מקנה להם כלים לחיים, שהם מעבר לכלים שהוא מקנה לספורט עצמו.

<אליהו סדרס: זה אומר שהתפקיד של המאמן הוא להכין אנשים לחברה ולספורט שאותו הוא מאמן.

<אליהו סדרס: זאת התפיסה צריכה להיות.

<אליהו סדרס: דובר כאן על רמת המאמנים בישראל.

<אליהו סדרס: אני בטוח שרמת המאמנים בישראל יכולה להיות הרבה יותר גבוהה.

<אליהו סדרס: הטובים לא מגיעים להכשרות.

<אליהו סדרס: הם יודעים שאין מסלולים, אין תקנים ואין מסלול של קריירה ספורטיבית כמאמן, לכן הם בורחים או לאקדמיות או למסלולים אחרים שהם מקבילים בספורט, במדעי הספורט.

<אליהו סדרס: הם לא משמשים כמאמנים.

<אליהו סדרס: אנחנו צריכים לבנות מסלולים של קריירה למאמן על מנת שהטובים כן יגיעו ואז גם יהיו לנו מאמנים ברמה טובה יותר.

<אליהו סדרס: זה דבר אחד.

<אליהו סדרס: דבר שני, לגבי ההכשרות.

<אליהו סדרס: אם אני לוקח מדינה מאוד מצליחה בספורט תחרותי, הישגי, כמו ניו זילנד, ניו זילנד היא מדינה קטנה בת 4.5 מיליון תושבים.

<אליהו סדרס: במשחקים האולימפיים האחרונים הם זכו ב-18 מדליות.

<אליהו סדרס: מטורף, בשפת העם.

<אליהו סדרס: בארצות הברית למשל, ארצות הברית הגדולה, זוכה ביחס של 0.7 מדליות למיליון והם זוכים ביחס של 4 מדליות למיליון.

<אליהו סדרס: איך הם עושים את זה?

<אליהו סדרס: הם עושים את זה כי מסלולי ההכשרה שלהם שונים.

<אליהו סדרס: הם לא אקדמיים.

<אליהו סדרס: הם מקבלים אנשים שהם מחויבים, עם קריירה, והם קושרים את המאמנים לתוך מסלול של קריירה עם מחויבות למקצוע, עם מחויבות לתמיכה מדעית וזה בסופו של דבר מה שמביא להישגים הרמים, אז מצד אחד זה לפתוח ערוץ של מאמני על, אבל מצד שני אנחנו צריכים לזכור שצריך גם לפתוח מסלול של מאמנים לכל אלה שמשתתפים בספורט, לאלה שמשפיעים על חיי החברה בישראל.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני רוצה, שלמה, אולי שאתה תתייחס קצת למה עושה משרד הספורט בעניין, ומזה נוכל לפתח גם את הדיון.

<שלמה סביה: טוב, אני רק אומר כמה דברים ואתייחס למה שנאמר כאן.

<שלמה סביה: רק לפרוטוקול, שלמה סביה, משרד הספורט, מנהל אגף הכשרת מאמנים.

<שלמה סביה: הדוגמאות שנתנו כאן החברים, כל אחד נתן את זה מנקודת ראות שלו ומהנקודה הכואבת שלו, כי יש כל מיני מודלים של מדינות שהצליחו בהשקעה שלהן כתוצאה מהשקעה במאמנים, להגדיל גם את ההישגים שלהם וגם את מספר המשתתפים בספורט.

<שלמה סביה: משרד הספורט, אחת המטרות שלו היא באמת גם להגדיל את מספר הספורטאים, כי מספר הספורטאים במדינת ישראל הוא מאוד קטן, יעידו פה יושבי ראש האיגודים שהציגו את עצמם, ובפן השני זה הנושא של ההישגים.

<שלמה סביה: למאמן יש תפקידים באמת רבים.

<שלמה סביה: ההשקעה עד היום בספורט בישראל התמקדה בעיקר בספורטאים ובמתקנים.

<שלמה סביה: במאמנים עדיין לא, אבל המשרד עושה מספר מהלכים שאותם תיכף אני אפרט כאן, בהשקעה בנושא של המאמנים.

<שלמה סביה: לפני שאני אגע בכלל בהצעת החוק שאנחנו מנסים להוביל, כי היא מתייחסת באמת לנקודות שהעלו כאן החברים, אני רק אציין שהמשרד שלנו, מינהל הספורט מסייע לאיגודים בהעסקת מאמנים לאומיים.

<שלמה סביה: למעלה מ-60 מאמנים לאומיים מקבלים שכרם דרך המשרד.

<שלמה סביה: בממוצע אני אומר, אם זה מאמן שעובד במשרה מלאה, המשרד נותן 15,000 שקל, האיגוד משלים את שכרו.

עודד פורר: 60 זה במשרה מלאה?

<שלמה סביה: לא.

עודד פורר: כמה במשרה מלאה יש לך, שיכולים לתת כמו שהיא ציינה, שיכולים לאמן, מה שנקרא - - -

<שלמה סביה: עוד פעם, יש ענפים לא מועדפים.

<שלמה סביה: אני לא אכנס כרגע לזה.

עודד פורר: כמה במשרה מלאה סך הכול יש?

<שלמה סביה: אני מוכן לשלוח לך את הרשימה.

יואל רזבוזוב: התקציב לזה הוא 10 מיליון שקלים.

<שלמה סביה: משהו כמו 10 מיליון שקלים, צודק יואל, אבל זו רק הערת ביניים.

<שלמה סביה: אין ספק שצריך לטפל בבעיה הזו בצורה רחבה יותר, כי מדינות מתקדמות בעולם הספורט, יש להן באמת מעגל הרבה יותר רחב של מאמנים שמועסקים, אם זה באמצעות האיגודים, אם זה באמצעות המדינה ואם זה באמצעות רשויות מקומיות.

<שלמה סביה: יש מדינות שהמאמנים מועסקים דרך הרשות המקומית, משהו כמו בסגנון של המורים בחטיבות הביניים בתיכוניים, אבל אנחנו צריכים לראות מה המודל שמתאים לנו, למדינת ישראל, ולא לעשות קופי פייסט ממודלים אחרים.

<שלמה סביה: הצעת החוק שאנחנו מובילים מתמקדת בשלושה שינויים מהותיים: אחד, זה המדרג של המאמנים.

<שלמה סביה: ציינו פה אנשים רמות שונות, דרגות של מאמנים.

<שלמה סביה: נכון להיום יש לנו מדריך ומאמן.

<שלמה סביה: אין שאיפה להתקדמות.

<שלמה סביה: לפני חוק הספורט, מי שזוכר, בצעירותנו, היו ארבע דרגות: היה ראשי קבוצות, עוזר מדריך, מדריך, מאמן.

<שלמה סביה: זה בתקופה הקודמת.

<שלמה סביה: אני שמח שהיום אנחנו הולכים לאמץ את המודל הרווח במדינות רבות בעולם וגם באיגודים בינלאומיים.

<שלמה סביה: אופ"א לדוגמא, פועלת על פי המדרג של ארבע דרגות.

<שלמה סביה: זה המודל שאנחנו הולכים לאמץ אותו לא בכל ענפי הספורט.

<שלמה סביה: כמובן אין דין ענף הכדורגל או הכדורסל כמו היאבקות או הרמת משקולות.

<שלמה סביה: זה השינוי הראשוני.

<שלמה סביה: השינוי השני, היום יש מצב אבסורדי שהמדינה נותנת אישורים למוסדות.

<שלמה סביה: פעם, דרך אגב, רק להשכלה כללית, עד שנת 99'-2000 היה מוסד אחד שהכשיר מדריכים ומאמנים במדינת ישראל, זה היה מכון וינגייט.

<שלמה סביה: בעקבות החלטת בג"צ נדרש המשרד לקבוע תבחינים ולתת לכל מוסד שעומד בתבחינים את האישור להכשיר מדריכים ומאמנים.

<שלמה סביה: הפועל היוצא, נכון להיום אנחנו נמצאים עם 64 מוסדות שמכשירים מדריכים ומאמנים במדינת ישראל.

<שלמה סביה: אין למדינה שום בקרה על איכות המאמנים נכון להיום.

<שלמה סביה: אין למדינה שום מאגר נתונים על כמה מדריכים, כמה מאמנים הוכשרו במוסדות השונים.

<שלמה סביה: רק לפני שלוש או ארבע שנים התחלנו לאסוף קצת נתונים, אבל עדיין אסור לנו על פי חוק להקים מאגר שכזה, כלומר היום אין שום גורם במדינת ישראל שיכול לומר לנו בעצם על כמה מדובר.

עודד פורר: ההתאחדות לכדורגל למשל, אין לה מאגר שהיא יודעת כמה מאמנים יש לה?

<עומר עצמוני: עומר עצמוני, ההתאחדות לכדורגל.

<עומר עצמוני: אנחנו יודעים כמה אנחנו הכשרנו, אבל יש הרבה מוסדות שמכשירים מדריכי כדורגל.

עודד פורר: יכול להיות שמישהו עבר את ההכשרה אבל הוא לא עוסק בזה.

<שלמה סביה: עודד, אני אומר לך, א', המאמנים מועסקים על ידי האגודות.

<שלמה סביה: יש אגודות שמעסיקים מאמן בבית ספר לכדורגל, הוא לא רשום בהתאחדות.

<שלמה סביה: אין שום גוף במדינת ישראל שיש לו מסד נתונים של כמה מדריכים או מאמנים בכדורגל יש.

<שלמה סביה: זה לא קיים בשום מדינה מתוקנת בעולם.

<שלמה סביה: דבר שני, כמו שאמרתי, המוסדות האלה מכשירים מדריכים ומאמנים.

<שלמה סביה: אין שום בקרה על איכות המאמן.

<שלמה סביה: הצעת החוק באה ואומרת שאנחנו הולכים לאמץ את המודל של משרד התחבורה במודל של מורה דרך.

<שלמה סביה: המוסדות ילמדו, הרישיון יינתן על ידי הממשלה, כלומר המשרד הוא זה יעשה טסט ותיאוריה.

עודד פורר: יש לי רק שאלה עוד קודם לכן.

עודד פורר: מה שאתה אומר, אין לך שום יכולת לדעת אם מישהו מעסיק מאמן עם הרשעות בעבירות אלימות למשל או בעבירות ילדים למשל.

<שלמה סביה: אתה צודק, כי היום אף אחד לא בודק עבר פלילי של אף מדריך או מאמן.

<שלמה סביה: גם המוסדות המכשירים, אסור להם לבדוק, אסור להם לדרוש ר"פ או היעדר עבירות פליליות מחניכים.

<קריאה: זה לא מדויק.

<שלמה סביה: אני מדבר כרגע על תחום הספורט.

עודד פורר: מה שקורה בתוך מערכת החינוך זו שאלה אחרת.

<שלמה סביה: סליחה, יאמר לי אלכס אברבוך שהוא מנהל אגודה, האם מישהו אצלכם באגודה בודק עבר פלילי של מאמן?

<אלכס אברבוך: לא.

<שלמה סביה: מה שאני אומר לכם, בדוק, רבותיי.

<שלמה סביה: במסגרת הצעת החוק שאנחנו מובילים, חובה בטרם יינתן הרישיון לבדוק עבר פלילי או רישומים פליליים של מדריך או מאמן, וכמובן שלמי שיש רישום פלילי שבגינו הוא לא יוכל לקבל רישיון, הוא לא יקבל רישיון לעסוק גם עם ילדים ובכלל.

<שלמה סביה: השינוי השני המהותי זה כמו שאמרתי, הרישיון יהיה ממשלתי ובכך גם המאמנים יוכלו לקבל הכרה כמקצוע.

<שלמה סביה: בעצם זה שהם מקבלים רישיון מהמדינה, יש לזה השלכות.

<שלמה סביה: לאחר מכן אפשר גם להרחיב את הדיבור עליהן.

<שלמה סביה: הנושא השלישי, נכון להיום מאמן מקבל תעודה, היא לכל החיים.

<שלמה סביה: אין שום דרישה להתחדשות, ריענון, לימוד, התעדכנות.

<שלמה סביה: הספורט הוא מאוד דינמי.

<שלמה סביה: חלקנו כאן שיושבים סביב השולחן יודעים שענפים, חלקם גם משתנים מקצה לקצה, גם בתחום החוקה, גם בתחום הטכנולוגיה.

עודד פורר: יש לי שאלה, סליחה שאני קוטע אותך.

עודד פורר: בתחומים האחרים למשל, אז אני יודע על שופטי כדורסל ושופטי כדורגל, נדרשת גם הכשרה שוטפת, מבחן שוטף.

עודד פורר: כשהייתי שופט כדורסל בצעירותי, הייתי צריך לעשות מדי פעם גם מבחן פעם בשנה.

<שלמה סביה: את זה עושה המעסיק, מחייב אותם.

עודד פורר: זאת אומרת, שופטים עושים, שחקנים עושים מטבע הדברים, כי הם צריכים לעשות גם מבחני כושר.

עודד פורר: שחקן לא יתקבל אם הוא לא עומד ברמה מסוימת.

עודד פורר: עושים לו בדיקות רפואיות, עושים לו בדיקות.

<שלמה סביה: לא משנה, הוא ירד ליגה, הוא ישחק בליגה נמוכה יותר.

<שלמה סביה: הוא רשאי לעסוק בזה.

עודד פורר: אבל למאמנים אין שום בקרה.

<שלמה סביה: אין שום דרישה.

<שלמה סביה: הצעת החוק שלנו באה ואומרת שמאמן יידרש לעבור השתלמות כתנאי לחידוש רישיון בכל מחזור אולימפי פלוס מינוס, כעשרים שעות בארבע שנים.

<שלמה סביה: אני אומר משהו כאן באופן מאוד כללי, אבל כמובן שכל איגוד ואיגוד יידרש כמובן להגדיר מה האיגוד רוצה.

<שלמה סביה: יושב פה עומר.

<שלמה סביה: ההתאחדות לכדורגל תגדיר לנו בעצם מה התנאים לחידוש רישיון, שנובעים גם מהנחיות של הארגון הבינלאומי.

<שלמה סביה: אנחנו עובדים באופן הדוק עם איגודי התאחדות הספורט בנושא של הצעת החוק.

<שלמה סביה: היום הצעת החוק למעשה גם פורסמה להערות הציבור לכל בעלי העניין, עברה נסחות פעם ראשונה, תקועה כרגע באוצר.

<שלמה סביה: עדכנתי את עודד, אנחנו נטפל בנושא הזה ואני מקווה מאוד שנוכל להוביל אותה בחודש-חודשיים הקרובים לוועדת שרים.

<שלמה סביה: זה בגדול, עודד.

<שלמה סביה: אני לא ארחיב ואומר על פרויקטים שאנחנו עושים במסגרת המועצה הלאומית בנושא של מאמנים.

<שלמה סביה: עד כאן.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, שאלה אותי חברת הכנסת פלוסקוב כמה כסף.

טלי פלוסקוב: כשאומרים שתקוע באוצר.

עודד פורר: צריך להבין וזה חשוב שתדעי גם בגלל היכולת שלך לסייע בעניין הזה.

עודד פורר: זה לא תקוע בגלל כסף.

עודד פורר: להצעת החוק אין עלות.

עודד פורר: אגף התקציבים, הרי הם חושבים שהם יודעים הכול.

עודד פורר: אגף התקציבים, אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל באמת זה חבר'ה מאוד מוכשרים.

עודד פורר: כמו שהם בקיאים בספורט, הם בקיאים באנרגיה והם בקיאים בדעת והם בקיאים בחינוך.

עודד פורר: הם בקיאים בכול, אז הם החליטו מקצועית איך צריך לשנות את הצעת החוק הזו ברמה שאני אומר לך לפחות ממה שאתה עדכנת אותי וחשוב שהציבור פה ידע.

עודד פורר: הם ביקשו ממנו להוריד את מספר הענפים שנמצאים תחת העניין הזה של המאמנים.

עודד פורר: הם גם אומרים איזה ענפים כן, איזה ענפים לא.

עודד פורר: לשיטתי אגב, זו דעתי, אני אשמח לשמוע אם יש פה עמדות אחרות, לא צריך להיות הבדל בין זה שאני קובע איזה שהם תנאי סף לענף הסייף, לענף הקפיצה לגובה ולענף הכדורגל.

עודד פורר: בסוף אני רוצה לייצר איזשהו רף כניסה והכשרה שוטף.

עודד פורר: אם הילדה שלי תלך ללמוד התעמלות אומנותית, אני רוצה לדעת שמי שמכשיר אותה עבר איזשהו תהליך ואיזושהי מסננת, וגם אם היא תלך לשחק כדורסל.

עודד פורר: זה בכלל לא משנה במובנים האלה.

עודד פורר: בעיניי הדרישה שלהם בכלל להוריד ענפי ספורט מהעניין הזה, היא שערורייתית, לא פחות מזה.

טלי פלוסקוב: אני אשמח לקבל את הפרטים ולראות מה אפשר לעשות.

עודד פורר: יש עוד כמה אנשים שביקשו פה רשות דיבור.

עודד פורר: מרק איפראימוב, תציג את עצמך.

מרק איפראימוב: אני מייצג את המוניציפאלי.

מרק איפראימוב: אני למעשה סגן ראש העיר בעיריית שדרות.

מרק איפראימוב: אני אגע דווקא במקומות שפחות נוגעים ברמה ארצית, איך שאנחנו מתמודדים עם זה.

מרק איפראימוב: העיר שדרות התברכה בכמות עולים מאוד גבוהה מאז שנות ה-90.

מרק איפראימוב: כיום יש לנו קרוב ל-50% דוברי רוסית.

מרק איפראימוב: יחד עם העלייה הזאת הגיעו המון מאמנים שהם בעלי יכולות מאוד גבוהות.

מרק איפראימוב: אני כמי שנחשפתי לפעילות שלהם הייתי בשוק איזה כבוד הם מקבלים שם כולל שליחת נציגויות לארץ ואיזה כבוד הם מקבלים פה.

מרק איפראימוב: נכון להיום יש לנו לפחות ארבע נושאים מרכזיים בעיר שכבר זכו באולימפיאדת נוער באירופה: בהיאבקות, באגרוף, ובעיקר בסופו של דבר הם עושים את זה לבד, זאת אומרת שלשלם על הנסיעות לחו"ל, זאת אומרת לתחזק את אולמי הספורט שלהם.

מרק איפראימוב: לאט לאט הם גם מזדקנים.

מרק איפראימוב: זה מדהים שבסופו של דבר, ואתה נגעת בזה, הם נותנים לנו בני נוער איכותי.

מרק איפראימוב: כל נער, ולפני שנכנסתי לפוליטיקה עבדתי עם נוער בסיכון, זה היה מדהים.

מרק איפראימוב: אני ידעתי, אם נער ממשיך ללכת לאגרוף או להיאבקות, זו הצלחה טוטאלית, הוא יצליח גם בלימודים ובכל שאר הדברים.

מרק איפראימוב: אם הם יגיעו לאותם מאמנים שבקושי מדברים עברית, וזה לא משנה אם הילד דובר עברית או רוסית, זה פשוט יהיה מדהים.

מרק איפראימוב: זה חינוך, זו תרבות, זה ספורט, זה הכול.

מרק איפראימוב: זה מצד אחד.

מרק איפראימוב: מצד שני, זה מאוד משפיל כשאתה רואה את אותו בחור שבערבים, שלוש או ארבע פעמים בשבוע מאמן את הצעירים, את הילדים האלו, מצד שני בבקרים הוא הולך לשיפוצים בשביל לעשות עבודות שפכטל וכל מיני דברים כאלה ולאט לאט אתה רואה שהם גוססים.

מרק איפראימוב: מה שקורה, זה שהיום מאוקראינה יש את העלייה.

מרק איפראימוב: הגיעו אלינו שני זוגות ששם התעסקו בחתירה מקצועית.

מרק איפראימוב: באו, אמרו להם, חברים, אל תדאגו, תבואו לישראל, יש לנו בטבריה, יש לנו בירקון, איפה שאתם תלמדו עברית, ומה שנקרא, תיכנסו לעניין.

מרק איפראימוב: הם הגיעו, הם עברו את ההכשרה דרך הקליטה, עברו הכשרה דווקא טובה, אפילו קיבלו לדעתי תעודת מורה, וזהו.

מרק איפראימוב: פתאום אומרים להם, סליחה חברים, בירקון או בתל אביב אין לנו כל כך מקום, אין לנו מה לעשות אתכם, בטבריה אולי בעתיד.

מרק איפראימוב: אני יושב מול אישה שבוכה לי ואני לא יודע מה לעשות איתה.

מרק איפראימוב: מה שכואב, שבסופו של דבר אנחנו מקבלים פה מוצרים מוגמרים, טובים, איכותיים.

מרק איפראימוב: זה באמת כואב והיום אני רואה שבאמת כמו שמדברים על הרופאים שלאט לאט רוב הרופאים מהעלייה הגדולה מתחילים להזדקן ויוצאים לפנסיה ואנחנו עתידים לקבל בום, אותו בום אנחנו הולכים לקבל גם בספורט.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ולדימיר, אני חייב לשאול אותך שאלה.

עודד פורר: אני יודע שמשרד העלייה והקליטה לוקח חלק לגבי ספורטאים מצטיינים במימון של לפחות מי שמשתייך לסגל אולימפי, בסיוע כזה או אחר ומסייע סיוע נוסף.

עודד פורר: יש משהו למאמנים?

עודד פורר: יש איזושהי תוכנית?

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אני פה יכול להגיד שחלק גדול מספורטאי הישג ומאמנים ברמות גבוהות לא היו יכולים להתקיים בלי סיוע של משרד הקליטה.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: משרד העלייה והקליטה לקח על עצמו תפקיד של מישהו אחר ומממן ספורטאים ומאמנים במלגה חודשית, 5,000 ₪ נטו לשבע שנים בענפי קיץ ובענפי חורף, מאמנים וספורטאים עד עשר שנים בארץ.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: בוודאי שהעניין מבורך.

עודד פורר: ומה קורה אחרי עשר השנים האלה?

עודד פורר: המשרד נותן את המלגה למאמן שהוא מאמן ברמה מסוימת.

עודד פורר: לא כל מאמן מקבל את המלגה הזו.

עודד פורר: מה קורה אחרי עשר שנים?

עודד פורר: אחרי עשר שנים משרד הקליטה כבר לא יכול לתמוך יותר.

<ד"ר ולדימיר שקלאר: אז אחרי עשר שנים הוא מקבל 500 פחות 5,000 שקל.

עודד פורר: שלמה, משרד הספורט לא שומר על אותם מאמנים מצטיינים בצורה כזו או אחרת ומפצה אותם?

<שלמה סביה: משרד הספורט לא מעסיק מאמנים.

<שלמה סביה: מי שמעסיק מאמנים זה האיגודים או אגודות.

<שלמה סביה: אם הוא מאמן ברמה לאומית, אז איגוד הסייף מעסיק מאמן לאומי לאימון הנבחרת.

<שלמה סביה: האגודות הן אלה שבעצם מעסיקות.

<שלמה סביה: בשדרות יש אגודה באגרוף, אז היא כמובן משלמת את שכרו של המאמן.

<שלמה סביה: היא מביאה כסף, אם זה מהטוטו, אם זה מהרשות המקומית.

<שלמה סביה: אני דיברתי על אותם 60 וכמה מאמנים.

<שלמה סביה: אין ספק שצריך להגדיל את המאגר.

<שלמה סביה: זו כבר סוגיה אחרת.

טלי פלוסקוב: כמה היום ממשרד הקליטה?

<ד"ר ולדימיר שקלאר: יש 30 בענפי קיץ, בענפים אולימפיים בוודאי, ו-5 בענפי - - - .

<ד"ר ולדימיר שקלאר: זה המכסות.

<אלכס אברבוך: זה למאמנים?

<ד"ר ולדימיר שקלאר: ספורטאים ומאמנים ביחד.

עודד פורר: ד"ר איציק בן מלך ואחריו איציק עובדיה.

<ד"ר יצחק בן מלך: אני חושב שכולם פה ביטאו את החשיבות של המאמן וכמו שנאמר פה, אז כבר מדברים על זה שלושים שנה בישראל אבל לא עושים שום דבר, וזה די מסתכל כמי שהיה מנהל היחידה לספורט הישגי והנושא של מאמנים, ברור לכולם שיש קורלציה מלאה בין היכולת והמוטיבציה של המאמן לבין ההישגים.

<ד"ר יצחק בן מלך: אני מתחבר פה לכל מה שנאמר גם על ידי שלמה, גם על ידי שלמה, גם על ידי אלי, ואני חושב שחייבים לעשות משהו.

<ד"ר יצחק בן מלך: צריך להבין את הפואנטה.

<ד"ר יצחק בן מלך: אם אנחנו משווים את עצמנו למדינות אירופה המערביות, היום כולן מערביות אבל בכל זאת יש איזשהו הבדל.

<ד"ר יצחק בן מלך: באירופה המאמן מקבל שכר אבל לא על פי מספר הילדים שיש.

<ד"ר יצחק בן מלך: אצלנו השכר הוא על פי מספר הילדים וההכנסות שיש מהילדים.

<ד"ר יצחק בן מלך: 90% מהשכר נקבע אם הילדים משלמים.

<ד"ר יצחק בן מלך: אם אנחנו הולכים לענף כמו היאבקות, אין הכנסות, כי אפשר להביא מאה ילדים.

<ד"ר יצחק בן מלך: בשחייה מביאים מאה ילדים, אבל בשחייה גם אנחנו מאבדים את המאמנים הטובים כי הם מעדיפים ללמד שחייה במקום לאמן ואנחנו נותרים ללא מאמנים, וכך בכל ענף, כולל כדורגל.

<ד"ר יצחק בן מלך: בכדורגל יותר טוב לאמן בית ספר לכדורגל.

<ד"ר יצחק בן מלך: למה בית ספר לכדורגל?

<ד"ר יצחק בן מלך: כי המועדון אומר לך, תביא הרבה ילדים, תקבל כסף.

<ד"ר יצחק בן מלך: לבית ספר לכדורגל יש גם יתרונות נוספים.

<ד"ר יצחק בן מלך: אתה לא עובד בשבת.

<ד"ר יצחק בן מלך: קחו מאמן רגיל שעובד בכדורגל.

<ד"ר יצחק בן מלך: חושבים שמי יודע מה כדורגל.

<ד"ר יצחק בן מלך: כדורגל, יש עשרים מאמנים שמרוויחים טוב.

<ד"ר יצחק בן מלך: המאמן של הילדים, הנערים, הוא מרוויח 3,000 מקסימום.

עודד פורר: הם מרוויחים טוב ביחס הפוך להישגים שלנו.

<ד"ר יצחק בן מלך: כן, נכון.

<ד"ר יצחק בן מלך: מרבית המאמנים מרוויחים 2,500-3,000 שקל ברוטו לחודש.

<ד"ר יצחק בן מלך: הוא כל שבת צריך להיות במגרש.

<ד"ר יצחק בן מלך: כשהוא צעיר אז אשתו גם תבעט בו החוצה כי הוא גם מביא בסוף 1,500 שקל נטו.

<ד"ר יצחק בן מלך: כמו שנאמר פה, אלי נדמה לי אמר, אנחנו בסוף נשארים בלי הטובים ולא כדאי לאמן ספורט תחרותי-הישגי.

עודד פורר: מה אתה מציע?

<ד"ר יצחק בן מלך: כמו שנאמר פה וזה מאוד פשוט.

<ד"ר יצחק בן מלך: אם לא יהיו כמו במדינות אירופה.

<ד"ר יצחק בן מלך: איך במדינות אירופה?

<ד"ר יצחק בן מלך: הילדים לא משלמים יותר משני יורו לחודש.

<ד"ר יצחק בן מלך: למה הם לא משלמים 2 יורו לחודש?

<ד"ר יצחק בן מלך: המתקן ניתן על ידי הרשות המקומית למועדון, כולל הכנסות מהמתקן, כמו קפיטריה, מועדון חברים לאירועים וכו'.

<ד"ר יצחק בן מלך: אצלנו הרשות המקומית, עם כל הכבוד, לא מחויבת שום דבר למועדון.

<ד"ר יצחק בן מלך: אם ראש העיר רוצה, נותן הרבה.

עודד פורר: כן, הבעיה היא שבכל עיר יש לך שלושה-ארבעה מועדונים לפעמים.

<ד"ר יצחק בן מלך: אבל ראש העיר לא מחויב, אז שיקבעו קריטריונים.

<ד"ר יצחק בן מלך: כרגע הרשות המקומית עושה כאוות נפשה במועדון הספורט, מה שהיא לא עושה בבית בספר.

<ד"ר יצחק בן מלך: בית ספר, יש לה מחויבות.

<ד"ר יצחק בן מלך: זה אחד.

<ד"ר יצחק בן מלך: דבר שני, בכל מדינות אירופה הילדים עד גיל 13-14 בערך, משרד החינוך משלם את שכר המאמנים, מדוע?

<ד"ר יצחק בן מלך: כי אם יש למורה לחינוך גופני למשל 24 שעות שבועיות, הוא יקבל 30 שעות בשביל להישאר עוד שלוש פעמים בשבוע אחר הצהריים עם ילדים לכדורסל או לכדוריד או לאתלטיקה.

<ד"ר יצחק בן מלך: אצלנו אין את זה ומה שאחר הצהריים זה כבר לא במשרות, זה בלי תנאים.

<ד"ר יצחק בן מלך: אני חבר הסתדרות המורים בעוונותיי.

<ד"ר יצחק בן מלך: אני כל יום מקבל איזשהו SMS, "עלה שכר המאמנים", יש שביתה על דבר כזה, על דבר אחר.

<ד"ר יצחק בן מלך: למאמנים נאדה, אין כלום.

<ד"ר יצחק בן מלך: מאמן חי רק בגלל שיש לו חשק לאמן, ומהר מאוד אין לו חשק כי יותר כדאי לעשות דברים אחרים, כי היום בחברה המודרנית הנושא הכלכלי ומעמדך בספורט הם מאוד חשובים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: איציק עובדיה ואחריו אילנית מנדלסון.

<איציק עובדיה: שמי איציק עובדיה, אני מחזיק למעשה בכמה כובעים, קודם כול מאמן כדורגל בפרו לבל.

<איציק עובדיה: אני למדתי קצת יותר מארבע שנים כדי להגיע לתעודה הזו.

<איציק עובדיה: נתנו פה הרבה מאוד דוגמאות, שבסוף אנשים קצת זזים מהמסלול, אז אני דווקא הייתי עם קריירה די מבטיחה של מאמן כדורגל שיכול להרוויח כסף לא רע בכלל, אבל בחרתי לשנות מסלול כי הבנתי שהתעודה הזאת שהיום נקראת "פרו", שהיא מאוד מכובדת באופ"א, אין בה כלום במדינה שלנו.

<איציק עובדיה: מורה לחינוך גופני לצורך העניין, יש לו מעמד, יש לו תפקיד, יש לו סטטוס, אז אני שיניתי מסלול.

<איציק עובדיה: היום אני סמנכ"ל החברה העירונית ברחובות וזה מה שאני עושה.

<איציק עובדיה: אני מעסיק בעצמי למעלה ממאה מאמנים ומדריכים במסגרת העבודה הזאת ומודע לכל הבעיות שקיימות בתחום הזה.

<איציק עובדיה: בגלל זה אני חושב שהוועדה הזאת שעוסקת בנושא הזה שבחרתם להעלות בוועדה, הוא מאוד משמעותי לכדורגל.

<איציק עובדיה: יש בו בעיה אחת.

<איציק עובדיה: האפקט של מה שנעשה פה עם החברים שיש פה גם מהאקדמיה, הוא לא אפקט שיהיה אפשר לעשות אותו בחצי שנה.

<איציק עובדיה: את הפעולה הזאת, אם מישהו ירים את הכפפה הזאת כמו שצריך, הספורט שלנו בארץ ישתנה בעוד עשר שנים, בעוד שמונה שנים.

<איציק עובדיה: אנחנו פוגשים כמאמנים ילדים ונערים במהלך החיים שלהם והם מגיעים למעמד שאנחנו משפיעים יותר מהורה ויותר מהמורה בבית ספר.

<איציק עובדיה: עדיין המעמד שלנו נשאר כלום והשכר גם כלום, ואם שני הדברים האלה לא יטופלו, אין סיכוי להתקדם בספורט.

<איציק עובדיה: זה מתחיל ממאמנים.

<איציק עובדיה: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה שאני זוכר הרבה יותר טוב את המאמנים שאימנו אותי כדורסל ממה שאני זוכר את המורים שלי.

עודד פורר: אני יכול להגיד לך מה לקחתי כמעט מכל מאמן, במובנים האלה.

עודד פורר: אילנית מנדלסון ואחר כך ג'ינו.

<אילנית מנדלסון: אני עורכת דין שמייצגת רשויות מוניציפאליות בין היתר, ותאגידים.

<אילנית מנדלסון: שאלת קודם, עודד, מאיפה אני, אז אני יכולה לומר שאני נציגת הציבור, נציגת החברה.

<אילנית מנדלסון: ספורט כמו שאני רואה אותו, הוא הבסיס של החינוך שלנו.

<אילנית מנדלסון: אני היום נוהגת ככה ומסתכלת על הדרך ואומרת לעצמי, אם האנשים פה בישראל היו מחונכים בבסיס, הם גם לא היו נוהגים כמו חיות פרא על הכביש.

<אילנית מנדלסון: אני חושבת שזה הבסיס לכול.

<אילנית מנדלסון: במסגרת הזו ומתוך זה שבעלי ספורטאי, אבא שלי ספורטאי, ילדיי ספורטאים, אני עצמי יזמתי קבוצת כדורגל לנשים באזור המרכז, חשבתי איך באמת אפשר בכלל לקדם את הספורט בארץ.

<אילנית מנדלסון: הקמתי קבוצת ספורט, גייסתי את אלכס אברבוך שבא עם הרעיון שמדבר בעצם על קודם כול מעמד המאמן.

<אילנית מנדלסון: בזריזות מפתיעה טלי פלוסקוב חברתי הגישה הצעת חוק שמדברת באמת על מעמד המאמן.

<אילנית מנדלסון: מעמד המאמן זה דבר שהוא בבסיס של הספורט.

<אילנית מנדלסון: הרי אנחנו, כמו שאמר פה חברי מארק, מאמנים בחו"ל, המתאמנים מסתכלים עליהם כמו חצי אלוהים, איזשהו מודל.

<אילנית מנדלסון: כשיש לך מאמן טוב שאתה יודע שאתה יכול לסמוך עליו והמאמן נמצא במאה אחוז, גם בראש, גם מבחינת זמן, גם מבחינת זה שהוא יודע שהוא לא צריך לרוץ עבודה בבוקר ולהילחם על הכלכלה היום יומית שלו, הוא יכול לתת את אותו מאה אחוז למתאמנים שלו.

<אילנית מנדלסון: המתאמנים מגיעים להישגים, אנחנו כמדינה מגיעים להישגים וכמו שאמרתי קודם, כל זה גם מוביל לחינוך, לתרבות אחרת וזה משהו שהוא מאוד חשוב.

<אילנית מנדלסון: הצעת החוק של טלי מדהימה.

<אילנית מנדלסון: אני חושבת שאפשר אולי לחבר בין הדברים.

<אילנית מנדלסון: אפשר לזרז את הדברים, לבוא תכל'ס לפרקטיקה, מה חסר, מה עוד אנחנו צריכים לעשות שם.

<אילנית מנדלסון: העלינו כמה בעיות, בואו נחשוב איך נפתור את הבעיות הללו ונתקדם ונסגור כבר את העניין הזה.

<אילנית מנדלסון: אני לא מציעה שאנחנו נשב עוד שלושים שנה ונחכה שהדברים ירקמו עור וגידים.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: שבתאי פיקר, מנכ"ל איגוד מנהלי מחלקות הספורט ואחריו ואדים ספקטרום.

<שבתאי פיקר: שבתאי פיקר, אני מנכ"ל איגוד מנהלי מחלקות ספורט בישראל, שזה אומר שבעצם יש לנו איגוד שמאגד בתוכו את כל מנהלי מחלקות הספורט בארץ, מהרשויות הגדולות, קטנות, בינוניות, מועצות מקומיות.

טלי פלוסקוב: אם יש כאלה.

<שבתאי פיקר: ב-90% יש.

טלי פלוסקוב: אז יש 10% שאין בכלל דבר כזה.

<שבתאי פיקר: אז הרשות חייבת לדאוג לכך.

<שבתאי פיקר: ראש הרשות, שידאג.

<קריאה: יש רשויות שאין בהן אפילו מחלקת ספורט.

<קריאה: בערד - - -

טלי פלוסקוב: אין מחלקת ספורט.

<שבתאי פיקר: אין כרגע.

<שבתאי פיקר: זו טעות גדולה שאין, כי אז אתם לא מקבלים את סל הספורט.

טלי פלוסקוב: בערד יש עמותת הספורט שהיא לא עירונית ובעמותה הזאת יש הנהלה ועושים מה שהם רוצים.

<קריאה: יש הרבה ערים בלי מחלקות ספורט.

<קריאה: גם נצרת עילית בלי מחלקת ספורט.

<שבתאי פיקר: יש 90% מהרשויות.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: לא בגלל שהרשות לא רוצה.

עודד פורר: למה ברשות אין מחלקת ספורט?

עודד פורר: מה הסיבה?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה עניין של כסף.

טלי פלוסקוב: רשויות שאין להן כסף, נצרת עילית לצורך העניין, עוד דוגמא - - -

עודד פורר: אז תסגרי את החינוך.

עודד פורר: למה את צריכה מחלקת חינוך?

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: קודם כול, אף אחד לא סגר שום דבר.

<קריאה: אני יודע שיש רשות שלא עשתה תוכנית אב לספורט, היא לא תקבל תקציב.

טלי פלוסקוב: נכון, זאת הדרישה.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד שזה שאין מחלקת ספורט בעירייה, זה לא אומר שאין ספורט.

טלי פלוסקוב: השאלה היא באמת איך אנחנו מחייבים את הרשויות לקחת את האחריות על מה שקורה בספורט ברשות ופה אולי באמצעות החקיקה אנחנו כן יכולים - - -

עודד פורר: זה כבר דיון אחר.

טלי פלוסקוב: נכון, זה קצת רחוק ממה שאנחנו מדברים.

<שבתאי פיקר: אז הנה, את בעצם גנבת לי את המילים, כי אני מרים לכם, לחברי הוועדה המכובדת, הנחתה.

<שבתאי פיקר: כמו שמדברים על מעמד המאמן בישראל וזה דבר מאוד חשוב ואני יודע ששלמה סביה ידידי עושה כאן עבודה נהדרת ובאמת צריך למצוא לזה פתרון, כי אני זוכר, אני הייתי מנהל מחלקה לספורט בעמק חפר עשרים שנה.

<שבתאי פיקר: כשאני יושב מול מאמן ואני אומר לו מה השכר, אז הוא קם והולך או שאני אומר לו כמו שאיציק בן מלך אמר, תביא ילדים, תהיה לך משכורת גבוהה.

<שבתאי פיקר: לא תביא, בעיה שלך.

<שבתאי פיקר: זה לא נכון.

<שבתאי פיקר: זו גישה מאוד לא בריאה לספורט הישראלי לגיוס ילדים, ואנחנו יודעים מה חשיבות הספורט לקידום החינוך.

<שבתאי פיקר: אני תמיד אומר, ספורט זה משוואה לחינוך וזה מתחיל הכול ביחד.

<שבתאי פיקר: שיהיה ברור, הרי הספורט בארץ נעשה ברשויות.

<שבתאי פיקר: אם צריכים לעשות איזה טורניר, לא פונים למנהל האיגוד אלא למנהל מחלקת הספורט באותה רשות שהוא יעשה את הפעילות.

<שבתאי פיקר: ככה זה צריך להיות וזה ברור ואני מקווה למי שלא ברור, שככה צריך להיות.

<שבתאי פיקר: מה שהתחלת להגיד, כמו שאנחנו מנסים לקדם את מעמד המאמן בישראל, הוועדה הזאת צריכה עכשיו גם לשבת.

<שבתאי פיקר: אני אשב אתכם אחר כך לקדם את מעמד מנהל מחלקת הספורט ברשויות.

עודד פורר: זה דיון אחר.

<שבתאי פיקר: אני יודע, אני רק אומר שזה כרוך, כי זה וזה צריך ללכת איכשהו ביחד.

<שבתאי פיקר: תודה רבה.

עודד פורר: ודים ספקטור ואחריו יעקב ג'ינו.

<ודים ספקטור: שלום רב, אני ודים ספקטור, אני מאמן אגרוף.

<ודים ספקטור: אני יושב ראש של עמותת "כפפות הזהב טבריה" שהקמתי לפני עשר שנים.

<ודים ספקטור: הרבה דברים חשובים נאמרו פה וכמובן סטטוס המאמן זה דבר חשוב.

<ודים ספקטור: נכון להיום אני עשר שנים מאמן בהתנדבות, אז לא כל כך משנה לי הסטטוס בשלב הזה.

עודד פורר: גם אם יתנו לך 10% העלאה, זה לא יעזור.

<ודים ספקטור: אתמול בערב הייתי בשיפוץ, ריצפתי את המועדון, שיפרתי את התנאים של הספורטאים במועדון שלי, כי זה חשוב לי, הייחוד, שאנשים יבואו, הילדים, ויתאמנו בתנאים טובים, בתנאים סבירים.

<ודים ספקטור: אנחנו מדברים על סטטוס המאמן.

<ודים ספקטור: אנחנו גם מתייחסים למשהו שהוא קיים.

<ודים ספקטור: אם אנחנו נסתכל פשוט על הסטטיסטיקה, ודיברו פה חברים על ההשוואה למדינות אירופה, מדינות אחרות שגם אנחנו משווים את עצמנו לשם, רק מבחינה כמותית, כמות הספורטאים בישראל היא פי עשר במקרה הטוב ממדינות אירופה.

<ודים ספקטור: עכשיו אנחנו מתחילים לראות ואוהבים ללטף את הפירמידה מלמעלה, מהשפיץ, לטפח אותה, מהספורטאים הישגים, המקצוענים שכבר הגיעו להישגים.

<ודים ספקטור: למטה מסתכלים מתייחסים למאמנים שכבר הגיעו להישגים והביאו את הספורטאים שלהם להישגים, אבל בבסיס של הפירמידה זה תשתיות ספורט, שתשתיות ספורט מוזנחות ולא מפותחות.

<ודים ספקטור: ההישגים יבואו ברגע שאנחנו באופן מאסיבי נתחיל לטפח תשתיות ספורט בישראל.

<ודים ספקטור: דיברו על המודלים, שיש מודל של ארצות הברית ויש מודל של ברית המועצות לשעבר, שאפשר לבחור מודל שהוא מותאם לישראל.

<ודים ספקטור: כעיקרון, זה צריך להיות משולב עם מערכת חינוך.

<ודים ספקטור: כל בית ספר למעשה היום, נכון שהם מעסיקים מורי ספורט.

<ודים ספקטור: למה שלא כל בית ספר יבחר תחום וגם יאמץ לעצמו ספורט תחרותי הישגי ויקדם את זה בשעות אחר הצהריים, אחרי בית ספר?

<ודים ספקטור: זה יכול להיות שילוב מנצח, מה שנקרא.

<ודים ספקטור: ככה אני חושב שזו הצורה הנכונה גם במכללות.

<ודים ספקטור: תסתכלו על ארצות הברית, איך הם מקדמים ספורטאים ומה הסטטוס של הספורטאי.

<ודים ספקטור: היום כשאתה מתאמן, מגיע לגיל 17-18, כי המדינה נמדדת בספורט ההישגי בבוגרים למעשה, בייצוג באולימפיאדה, הספורטאים, אין להם לא רצון, לא מוטיבציה גם להמשיך את הדרך הספורטיבית שלהם, את הקריירה הספורטיבית, וזה עצוב.

<ודים ספקטור: רציתי להגיד קצת קושי של המאמן.

<ודים ספקטור: אני היום מאמן אגרוף.

<ודים ספקטור: בכדי שאני אהיה מאמן אגרוף, הייתי צריך להקים עמותה קודם כול.

<ודים ספקטור: אני מטבריה ואין יותר מדי תמיכה, ואז הייתי צריך להקים עמותה ולחכות לניהול תקין ולהגיש לתמיכות וכו' וכו', למעשה עד היום.

<ודים ספקטור: תודה למשרד הקליטה שהוא לוקח חלק גם שהייתה לי אפשרות במסגרת תוכניות קליטה וקהילה לשלב את מאמן, מדריך נוסף שיהווה תמיכה במועדון.

<ודים ספקטור: זו באמת תמיכה רצינית.

<ודים ספקטור: אנחנו מדברים על המאמן.

<ודים ספקטור: איפה המסגרת שיהיה מועסק המאמן?

<ודים ספקטור: במקרה הטוב זה מדריך של מתנ"ס בשעות אחר הצהריים ובמקרה הטוב הוא מועסק על ידי כל קבלן משנה אחר של העירייה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, זה לא התפקיד של משרד העלייה והקליטה, זה תפקיד של משרד הספורט.

עודד פורר: יעקב ג'ינו.

<יעקב ג'ינו: שלום לכולם, אני היום בתפקיד סגן מנהל בית ספר למאמנים, מכון וינגייט.

<יעקב ג'ינו: בעברי גם ספורטאי תחרותי בליגת העל וגם מאמן בנבחרות הצעירות של ישראל עד לנבחרת הבוגרת וליגת על.

<יעקב ג'ינו: אימנתי באירופה, גם בבתי הספר, כלומר נקודת המבט שלי היא מאוד כוללנית על דמות המאמן.

<יעקב ג'ינו: אני מקווה שהדיון הוא לא על שכר המאמן ברמות הגבוהות, כי אף אחד מאיתנו לא מסכן, ואני גם מכיר את הגופים היום שתומכים.

<יעקב ג'ינו: אני לא חושבת שזאת הבעיה.

עודד פורר: לא, זה לא העניין.

<קריאה: זו גם בעיה.

עודד פורר: ברמות הגבוהות בכדורגל ובכדורסל.

עודד פורר: אנחנו לא שם.

עודד פורר: אני יכול להגיד לך שכשאתה רואה ספורטאי אולימפי עם מדליה אולימפית, עוזב את הארץ כדי לאמן בגרמניה, אז אתה מבין שיש לך פה איזשהו פספוס בענפים אחרים שאתה היית יכול אולי לייצר את המדליסט האולימפי הבא.

<יעקב ג'ינו: ללא ספק.

<יעקב ג'ינו: אני מקווה שזה לא מייצג את כל נושא מעמד המאמן.

<יעקב ג'ינו: אנחנו מלינים על דמות המאמן אבל אני לא יודע אם אתם מבינים שהמחוקק מסמיך מאמן בחודש, שזה לא קיים.

<יעקב ג'ינו: מאמן היום יכול להיות בגיל 16, לבוא אלינו למכון וינגייט.

<קריאה: מדריך.

<יעקב ג'ינו: לא משנה, מדריך בגיל 16 הוא מאמן לכל דבר.

<יעקב ג'ינו: נהפוך הוא, הוא זה שצריך להיות בעל הידע הכי רחב כי הוא מתעסק עם הילדים הקטנים, אז הייתי מצפה שהמדינה כמדינה לא תסמיך מאמן בגיל 16 במשך חודש או במשך ארבעה חודשים, יום אחד בשבוע.

<יעקב ג'ינו: אותו מדריך, אותו מחוקק קבע שהוא לא יוכל לרכוש ידע נוסף, הוא חייב לצאת שנתיים לשטח, לאמן, להתנסות בידע שהוא רכש רק במשך חודש ולחזור חזרה לקורס מאמנים רק אחרי שנתיים, כלומר אני מונע ממנו ידע שבכל תחום אחר, כל תחום רציני אומרים לאותו אחד בעל תואר ראשון, אתה יכול ללכת ללימודי תואר שני מבלי תרכוש ידע, תהיה טוב יותר במהלך עבודתך, השתלבותך בשוק העבודה.

<יעקב ג'ינו: רק בספורט אנחנו מסמיכים מאמן לילדים עד גיל 16, שזה הילדים שלך ושלי, אנחנו נותנים את זה בידי ילד שרכש את זה במשך חודש או ארבעה חודשים, יום בשבוע, והוא זה שהולך לחנך את הילדים שלנו, כשאנחנו אומרים שזה חינוך, שיש לנו המון כוח, ומצד שני גננת לומדת ארבע שנים.

<יעקב ג'ינו: בגלל זה גם כשהייתי מאמן ברמות הכי גבוהות, לא נעלבתי ששאלו אותי, והבאתי הרבה כסף הביתה, לא נעלבתי כששאלו אותי במה אתה מתעסק, ואמרתי, אני מאמן, אז אמרו לי, לא, לא מה התחביב שלך, מה המקצוע שלך?

<יעקב ג'ינו: אני מבין, כי יודעים שההסמכה שלי הייתה מאוד מהירה.

<יעקב ג'ינו: צריך להחריג את מה שאני אומר, כי כדי להיות מדריך אתה צריך גם שלוש שנות ניסיון בענף בתור ספורטאי ואת זה צריך לכלול לנו בהסמכה שלנו.

<יעקב ג'ינו: אני חושב שיש זילות נוראית של המדינה ברישיון שהיא נותנת לנו.

<יעקב ג'ינו: אם אני משפיע על ילד, ואני משפיע על ילד לכל חייו, הרבה יותר מאשר הגננת, תדרשו ממני אחריות, תדרשו ממני חינוך, תדרשו ממני ללמוד פסיכולוגיה, תדרשו ממני את כל המכלול שנותן לי את הרישיון להיות כזה, ואם לא, אז אני לא מקצוע.

<יעקב ג'ינו: פה אני חושב שזאת הנקודה המרכזית.

<יעקב ג'ינו: אם יש 64 גופי הסמכה שנותנים לכל אחד להסמיך ילד, ואני חושב שהיום המדינה הולכת לסגור מוסדות אקדמיים כי אין בהם 1,000 תלמידים, לא יתכן שבמוסדות הספורט אנחנו נסמיך 64 גופים שיתנו את הרישיון הזה, את הרישיון להרוג לצערי.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: סביה, לפני שאני מסכם.

<שלמה סביה: יש לי הרבה שעות עם ג'ינו, אבל הוא הרים להנחתה.

<שלמה סביה: לפני שנתיים היה לי הכבוד להיפגש עם מאמן נבחרת בריטניה בהתעלמות מכשירים בנים, ושאלתי אותו באמת לגבי מבנה הכשרת המדריכים והמאמנים בבריטניה.

<שלמה סביה: הוא אמר לי, תשמע, בשלושה סופי שבוע אנחנו מכשירים את דרגה 1 ואחר כך דרגה 2 זה עוד איזה 60 שעות וכך הלאה.

<שלמה סביה: מדינת ישראל מכשירה מדריכים ומאמנים בהיקף רחב יותר כמעט מכל מדינה אחרת בעולם, אלא להוציא מדינות שהדרגה הגבוהה היא תואר אקדמי.

<שלמה סביה: אנחנו מתחבטים לא מעט בסוגיה הזו.

יואל רזבוזוב: עשיתי את הקורס הזה, אני אומר לך למה הוא שווה, אתה יודע למה הוא שווה.

<שלמה סביה: אני יודע.

יואל רזבוזוב: כל אחד שעושה אותו, עזוב, עוברים אותו.

<שלמה סביה: למה זה קורה, זה משהו אחר.

<שלמה סביה: אני מדבר כרגע על ההיקפים בהתייחס למה שג'ינו בא ואומר.

<שלמה סביה: אני שואל את עצמי, אנחנו אידיוטים או בבריטניה הם אידיוטים, ועובדה היא שהם בעלי הישגים הרבה יותר גבוהים משלנו, אז משהו פה בשיטה הוא לקוי ואת זה אנחנו רוצים לתקן אצלנו.

<שלמה סביה: הנושא השני, ברשותך עודד.

<שלמה סביה: מנכ"ל המשרד לפני שלושה שבועות קיבל החלטה להקים ועדה לבניית תוכנית לאומית לקידום ופיתוח תחום המאמנים.

<שלמה סביה: ממש בימים אלו הוא הולך להקים אותה ואני חושב שהדברים האלה משתזרים ביחד לדבר טוב שאני ייחלתי לעצמי כבר הרבה מאוד שנים.

<שלמה סביה: סוף סוף באמת משהו מתחולל כאן במדינה בנושא של המאמנים, וכל אחד שיכול לתרום לקדם את הנושא הזה, יבורך.

<שלמה סביה: תודה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: שבתאי דויטש, אחרון הדוברים.

<שבתאי דויטש: שמי שבתאי דויטש ואני סמנכ"ל של בית חינוך עיוורים בירושלים ונמצא פה בתפקידי כחבר הנהלת ההתאחדות הישראלית לספורט נכים וחבר הוועד הפראלימפי.

<שבתאי דויטש: הוועד הפראלימפי לא בא לייצוג פה בוועדה הזו, אז אני מייצג אותם.

<שבתאי דויטש: אנחנו יודעים כולם שאת מרב המדליות שהביאו למדינת ישראל, הביאו הספורטאים הפראלימפים, ולא ניכנס כרגע לויכוח מה שוויים ואיכותם של המדליות האלה, אבל הספורטאים הפראלימפים ברובם הם ספורטאים בענפים אינדיבידואלים למרות שאני מייצג גם את ספורט העיוורים ואנחנו בענף קבוצתי והיינו בריאו באולימפיאדה.

<שבתאי דויטש: המצב העגום של המאמנים כמו שתוארו פה בשולחן וג'ינו אמר את זה, עד שלא יתייחסו לענף המאמן כפרופסיה, וכך תתייחס אליו המערכת ותתגמל אותו, אז המצב ישאר כמו שהוא.

<שבתאי דויטש: אני לצערי חייב לתת עוד איזה פן אחד במצב העגום של המאמנים שמביא לידי אבסורדים.

<שבתאי דויטש: כשהמשלחת הפראלימפית יצאה להשתתף במשחקים בריאו, חלק מהמאמנים הם מורים לחינוך גופני בבתי הספר.

<שבתאי דויטש: מה לעשות שהאולימפיאדה נקבעה מ-30 באוגוסט עד ה-22 בספטמבר, כלומר התהליך הוא כזה: צריכים לפנות למשרד החינוך, למפמ"ר, לבקש ממנו חופשה ללא תשלום לאותם מורים לחינוך גופני שהם מאמנים לאומיים.

<שבתאי דויטש: כבוד היושב ראש, המאמנים הם מאמנים לאומיים.

<שבתאי דויטש: אותו מאמן מביא אלי בסוף החודש תלוש משכורת ואומר לי, ניכו לי ממשרד החינוך 9,000 שקל כי לא הייתי כל החודש.

<שבתאי דויטש: אני בא למפמ"ר, אז המפמ"ר אומר לי, תגיד לי, אתה חצוף.

<שבתאי דויטש: אני בזמן שהוא היה בריאו, אני הבאתי מורה ממלא מקום לבית הספר שבו הוא מלמד.

<שבתאי דויטש: אתה רוצה גם שאני אשלם לו את השכר?

<שבתאי דויטש: אז אני בא בהצעה לפתרון.

<שבתאי דויטש: אותו מאמן שנמצא בתפקיד לאומי, במשחקים עולמיים, באולימפיאדה, באליפות עולם או באליפות אירופה, ששכרו ישולם דרך ביטוח לאומי כמו חייל שבא ממילואים.

<שבתאי דויטש: אני יוצא למילואים כמורה לחינוך גופני, קיבלתי את שכרי מביטוח לאומי, או לחילופין שתוקם קרן במשרד.

<שבתאי דויטש: מה שקורה, אתה נותן תמריץ הפוך לאותו מאמן לעסוק בענף.

<שבתאי דויטש: הוא מאמן מעולה, הוא מאמן מוכשר, אבל הוא אומר, אני לא אפסיד כסף כדי לאמן את נבחרת ישראל במשחקים עולמיים או באליפות אירופה או באלימות עולם באולימפיאדה.

<שבתאי דויטש: תודה רבה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

עודד פורר: אני רק אומר שחסרה לי מאוד ההתייחסות של משרד החינוך כאן.

<יהודית גידלי: אני חייבת ברשותך להעיר הערה.

<יהודית גידלי: הם הוזמנו ואמרו שאין להם עניין.

עודד פורר: זו בדיוק הבעיה.

עודד פורר: על העניין הזה אנחנו נעשה פשוט פגישה בנפרד מול משרד החינוך.

עודד פורר: החשיבות שבשילוב בין מערכת החינוך לבין הספורט קיימת בכל העולם.

עודד פורר: רק פה אצלנו מנסים לייצר איזושהי הפרדה כזו.

עודד פורר: זה גם המקום היחיד שאפשר לייצר היום משרות בסיס שעליהן אתה יכול לבנות.

עודד פורר: אם הוא מורה לספורט, אתה יכול לבנות מזה כבר את ההמשך ולהחליט אם מרחיב לו, לא מרחיב לו, רק צריך לייצר משהו שזה הרבה יותר קשה מהשלום עם העולם הערבי, זה שמשרדי ממשלה ידברו אחד עם השני.

עודד פורר: גם כשהם היו אפילו באותו משרד, הם לא הצליחו לדבר, אז עכשיו זה עוד יותר קשה, אבל בהחלט אני חושב שזה אחד היעדים שלנו.

עודד פורר: הוא גם הפתרון, ואני אומר לך את זה שלמה, זה חייב לבוא דווקא בחקיקה, אפשר יהיה להביא את זה.

עודד פורר: צריך למצוא את הדרך לשלב את זה בתוך החוק, כי זה הפתרון למעמד המאמן.

עודד פורר: יואל, אני הבטחתי לך כמה משפטים.

יואל רזבוזוב: קודם כול אני באמת מברך על הדיון.

יואל רזבוזוב: אתם ראיתם עד כמה הנושא מורכב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאין פה מקום לחקיקת בזק שהיא לא באמת מתייחסת לכל הדברים שדוברו כאן בוועדה, אחרת מזמן הייתי מגיש.

יואל רזבוזוב: אין נושא שקרוב לליבי.

יואל רזבוזוב: מזמן הייתי מגיש זאת, בקדנציה הקודמת, אבל באמת לא היה פתרון.

יואל רזבוזוב: יש פה מכלול של דברים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה צריך לבוא באמת על תשתית שמשרד הספורט מובילים, על רמות המאמנים, ומשם כמובן זה התקצוב וכו', אז אני חושב שכמו שאמרתי, המשרד כן עושה.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים עוד בקדנציה הקודמת, אני חושב שהשרה לימור ליבנת הובילה.

יואל רזבוזוב: את ה-10 מיליון שקלים אני חושב שהיא הכניסה לתקצוב המאמנים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שצריך להגדיל את הסכומים הללו בשביל להביא את התקנים ואת המשרות, כמובן להכניס לתוך הלופ הזה את משרד החינוך, אבל כמו שאמרתי, זה נושא מאוד מורכב ואם אנחנו רוצים להביא לשינוי, זה צריך לפעול על תשתית של משרד הספורט ואנחנו כמובן נדחוף את זה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: ראשית, הוועדה שמעה ממשרד הספורט שאין מסד נתונים לגבי מספרי המאמנים, זהותם והכשרתם, אין בקרה על איכותם, אין בקרה על ההכשרה השוטפת שלהם וגם לא יכולת להבדיל בין רמתם.

עודד פורר: בנוסף, שמעה הוועדה שאין גם ידע עם ר"פ של מאמן בוודאי בתחומים מסוימים שקשורים באלימות או דומים להם, קל וחומר הדבר חמור כשמדובר במאמנים ומדריכים של ילדים.

עודד פורר: הוועדה רואה את הנתונים האלה ואת הסעיפים האלה כסעיפים שדרושים תיקון.

עודד פורר: הוועדה קיבלה את סקירת משרד הספורט לגבי תזכיר חוק המאמנים, מברכת על היוזמה ועל הקידום שלו.

עודד פורר: הוועדה מבקשת מאגף התקציבים להעביר תוך 14 ימים התייחסות לוועדה, מדוע הוא לא מקדם ועוצר את קידום תזכיר החוק הזה, בעיקר כשאין לו השלכה תקציבית.

עודד פורר: הוועדה כן תבקש את התייחסות משרד החינוך לגבי שילוב מאמנים כחלק מהמסלול שלהם כמורים לחינוך גופני, וקשירה בין ההכשרה של המאמן להכשרתו כמורה לחינוך גופני בתוך המערכת.

עודד פורר: הוועדה קוראת למשרד הספורט לקדם חקיקה לגבי מאמנים שנמצאים בשליחות לאומית ועובדים בעבודות כאלה או אחרות, לפצות אותם כפי שנעשה עם חיילי המילואים.

עודד פורר: מדובר על שליחות שהיא שליחות המדינה.

עודד פורר: גם אם הוא לא מורה לספורט, יכול להיות שהוא שכיר במקום אחר והוא יוצא עכשיו בשליחות לאומית בנבחרת לאומית.

עודד פורר: אין שום סיבה שהוא יספוג את עלות שכרו.

עודד פורר: אנחנו נקבע בהמשך דיון מעקב לעניין הזה, כולל דיונים פנימיים, וזה אני אומר לך, שלמה, אני אבקש לעשות דיון יחד עם אגף התקציבים ויחד עם הממונה הרלוונטי במשרד החינוך ספציפית על הנושאים האלה, לא במסגרת של ועדה.

עודד פורר: הוועדה מודה למשתתפים.

עודד פורר: הישיבה נעולה.