הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 187, 2017-12-25 11:00

איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב.

איילת נחמיאס ורבין: לבקשת מנהלת הוועדה אני אתחיל בקריאת הסעיף שנוגע לפרטיות וחשיפת פרטים אישיים של דוברים בוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים.

איילת נחמיאס ורבין: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו.

איילת נחמיאס ורבין: אחרי שהתחלתי בזה אני רוצה להודות לחברתי, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שכמו תמיד נענית במהירות לבקשותיי ובמקרה הזה, גם מנסיבות כאלה ואחרות, אני מנהלת את הדיון ולא היא, אבל אתם יכולים להיות סמוכים ובטוחים שגם אילו הייתה יפעת מנהלת את הוועדה הנושא הזה היה נידון באותה רמה של תקיפות ודאגה, כפי שאני מתכוונת כרגע לשקף לכם.

איילת נחמיאס ורבין: כולם כאן הורים, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה לקחת את הסיכון שאין פה מישהו שהוא לא הורה, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה לקדם אותך בברכה לעולמם של הורים במדינת ישראל, או בכלל בעולם, אני מהמרת, כי אני חושבת שאין סיוט יותר גדול להורה, מלדמיין את המחשבה שמישהו – ופה בדיון הזה אנחנו נקרא לו פדופיל – אנחנו לא נכנה אותו בשמות המטויחים והמכובסים – עברייני מין.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני אומרת, לא בגלל שעברייני מין זה לא נורא, אלא שמשום שכשאנחנו שולחים את הילדים שלנו לרחוב או שהילדים שלנו נמצאים ברשת, המחשבה שמישהו יתאנה להם ויאונה להם רע כתוצאה מזה שהילדים הם תמימים ונאיביים, ולא יודעים לפלטר ולא יודעים לסנן מידע, ולא יודעים איך להתמודד עם העולם הזגה, שנהיה הרבה יותר מורכב והרבה יותר בעייתי ומזמן הרבה יותר סכנות, הרבה הרבה יותר סכנות.

איילת נחמיאס ורבין: אין סיוט יותר גדול לדעתי להורה.

איילת נחמיאס ורבין: באמת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, למעט שלא נדע ענייני בריאות, אבל ביום ביום, הדאגה הבסיסית זה לביטחונו של הילד כשהילד יוצא לרחוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם משהו מאד מאד מאד לא פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעת האחרונה מוצאת את עצמי כל הזמן מתעסקת עם בעיות של פדופילים ועם מחסור בפיקוח בכל המערכות.

איילת נחמיאס ורבין: מבית ספר בצפון תל אביב, עם הפדופיל שאול שמאי – שאני בהתחלה לא הייתי מוכנה להתעסק עם זה ולא הבנתי למה.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אחרי חודשיים מקרות האירוע, זה היה בתחילת יוני, התחלתי להתעסק בזה באופן שבועי.

איילת נחמיאס ורבין: אני עוקבת אחר מצב הילדות בבית הספר באופן שבועי.

איילת נחמיאס ורבין: אני הבנתי שמרוב פחד אני לא התקרבתי לזה.

איילת נחמיאס ורבין: איך התחלתי להתעסק בזה בכלל?

איילת נחמיאס ורבין: דרך הסוגיה של מורים מחליפים.

איילת נחמיאס ורבין: כי במערכת יש מיליוני שעות מורים מחליפים.

איילת נחמיאס ורבין: ואף אחד לא באמת מפקח.

איילת נחמיאס ורבין: והאיש המתועב הזה, הפדופיל הזה, היה חסום במערכת ואיך שהוא, אגב עניין טכני כנראה לחלוטין, הצליחו לעקוף את החסימה.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר אני מוצאת את עצמי באישון ליל – באמת אין דרך אחרת להגדיר את זה – כותבת מכתב בהול ליועץ המשפטי לממשלה, כי יש פדופיל בשם רומן לוין, שצפויים לחתום איתו על עסקת טיעון מתועבת ואיומה, אחרי שהבן אדם הזה כבר ישב 3 שנים בכלא.

איילת נחמיאס ורבין: מדובר בפדופיל שחוזר על מעשיו, רצידיביסט.

איילת נחמיאס ורבין: אין פה שאלה.

איילת נחמיאס ורבין: לא מדובר באירועים קטנטנים, ליטוף.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: מדובר בקצה הכי חמור של הסקאלה של פדופיליה.

איילת נחמיאס ורבין: והוא הולך לעסקת טיעון.

איילת נחמיאס ורבין: הפרקליטות הולכת איתו לעסקת טיעון.

איילת נחמיאס ורבין: אם זה לא אירוע שבו היועץ המשפטי לממשלה חייב להתערב, אני לא יודעת במה יועץ משפטי לממשלה חייב להתערב.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אני פותחת את העיתון ביום שישי וקוראת תחקיר בידיעות אחרונות, ואומרת לעצמי אלוהים יעזור, מה הפלא שאנחנו מתעסקים בזה כל הזמן?

איילת נחמיאס ורבין: אין שום מערכת אמיתית שמפקחת.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מתנצלת מראש בפני משטרת ישראל מסיבה אחת.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני יודעת שכמות המשימות שמוטלות על משטרת ישראל היא אדירה, אבל פה, כמו שאמרה מישהי בכתבה, אנחנו מייצרים פצצות זמן קטנות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים את דברי הפתיחה שלי במשהו אישי, כי יש לנו עוד הרבה דברים שאנחנו נצטרך לדון בהם, כי יש את הפיקוח של המשטרה ויש פיקוח של משרד החינוך על אנשים שעובדים בתוך המערכת.

איילת נחמיאס ורבין: יש את יחידת סיור ויש את מערך מאור.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי באמת, מה הורה אמור לעשות כשהוא מגלה שהילד שלו מאוים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שהוא יודע.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם משהו מאד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנה אני סיפרתי פה בכנסת על אירוע שהיה לי בגלל הצעת חוק שעברה בקריאה טרומית בעזרתו של משרד המשפטים, ואני סיפרתי שבגיל 13, ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב, לקח אותי אדם, חטף אותי לתוך החצר וביצע בי מעשה מגונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כנראה הייתי ילדה מאד מאד חזקה, אני אומרת לכם, באמת אין לי הסבר.

איילת נחמיאס ורבין: כי עובדה שאני לא הלכתי וסיפרתי את זה, אלא שמלאו לי 46.

איילת נחמיאס ורבין: סיפרתי את זה פה בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אמא שלי לא ידעה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני קוראת שילד שקרה לו אירוע דומה, אירוע זהה, ממש אחד לאחד, כנראה לא באותו רחוב, אבל אירוע זהה אחד לאחד.

איילת נחמיאס ורבין: בכלל לא הוגש כתב אישום.

איילת נחמיאס ורבין: הילד הזה היה מספיק אמיץ בשביל ללכת לספר לאמא שלו, אבל נגד הפדופיל הזה לא יוגש כתב אישום.

איילת נחמיאס ורבין: פעם אחת זה בגלל רשלנות, פעם אחת זה בגלל שהחוקרים מוחקים דיסק קשיח של מחשב של פדופיל.

איילת נחמיאס ורבין: תגידו, על מה אנחנו מדברים?

איילת נחמיאס ורבין: זה הילדים של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: באמת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, יש הרבה אירועים שאנחנו מוצאים את עצמנו, במיוחד פה בוועדה שנועדה לשמור על זכויות הילד, אנחנו אומרות הרבה פעמים את המשפט הזה – זה הילדים של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: וואו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שיש הרבה אירועים שאנחנו מדברים על זה שאלה הילדים של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: אלה הילדים של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם, הדבר שאני הכי מפחדת, שעכשיו הבן שלי יידע שלי קרה דבר כזה, כי אני חושבת שהם שומעים המון המון הרצאות היום במערכת החינוך על איך להישמר במערכת האינטרנטית, במערך הווירטואלי, אבל בסוף בסוף בישראל למשל, את יודעת שעבירת הפיתוי, שהיא עבירה בכל מקום בעולם, בישראל היא בכלל לא עבירה.

איילת נחמיאס ורבין: פיתוי.

איילת נחמיאס ורבין: לקחת, לבנות אמון עם ילד.

איילת נחמיאס ורבין: לפתות אותו.

איילת נחמיאס ורבין: למשוך אותו.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, רק הדמיון.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מסמר שיער, מסמר שיער.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נתחיל בדיון, אבל אני רוצה להגיד לכם משהו שיהיה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שאנחנו נצליח למצות את הדיון הזה, יפעת ואני רוצה שאת ואני ניקח את העניין הזה כעניין שאנחנו נהיה מסורות לו מעתה עד מתי שאנחנו נרגיש שכל העבירות שצריכות להיות בספר החוקים נמצאות, שהפיקוח הנרשם, אי החלפת שם, כי אני חושבת שעברייני פדופיליה לא יכולים לקבל רשות להחליף את השם, כפי שזה נתון לכל אזרח אחר.

איילת נחמיאס ורבין: שכל מה שקשור לפיקוח נעשה כמו שצריך, שכל העבירות נמצאות בספר החוקים; ואני רוצה שאנחנו נוודה שלמשטרה יש את כל המשאבים כדי לבצע את מה שהיא צריכה לעשות גם במערך מאור וגם ביחידת צור.

איילת נחמיאס ורבין: שהורים יידעו שילד שעבר עבירת פדופיליה, העבריין הזה לכל הפחות עובר טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: את מבינה?

איילת נחמיאס ורבין: שרוב העבריינים גם לא עוברים טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: אז ממה נפשך?

איילת נחמיאס ורבין: איך אנחנו נשנה את המציאות?

איילת נחמיאס ורבין: , כמובן חברתי, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון רוצה לומר כמה דברים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר ממש בקצרה, ככה כדברי פתיחה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציף בנושא הזה את הסוגיה של פגיעות מיניות בקטינים ואני אומר גם למה אני אומרת את זה כך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שפדופיל הוא פדופיל, שזו סטייה.

יפעת שאשא ביטון: לא בהכרח כל פדופיל פוגע בילד ולא בהכרח כל מי שפוגע מינית בילד הוא פדופיל.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשאנחנו מתכנסים כאן כדי לדבר על הנושא של פגיעות מיניות בקטינים, לצורך העניין גם כמו שאת העלית את הסוגיה של פגיעות בתוך מערכת חינוך או בסביבות אחרות, מאד חשוב שאנחנו נשים את האצבע גם במקום הזה ונראה איך אנחנו כמערכות מצליחים להגן על הילדים הקטנים שלנו מפני פגיעות כאלה.

יפעת שאשא ביטון: הנדבך השני הוא העיסוק באמת בפדופיליה כפדופיליה.

יפעת שאשא ביטון: ופדופיליה שכן הגיעה – אני לא אגיד למיצוי, זה נשמע נורא - - -

איילת נחמיאס ורבין: פדופיל שהצליח לממש את העבירה.

יפעת שאשא ביטון: אבל פדופיל שכן, שהגיע גם למצב שהוא פוגע בקטין ושם מה עושים.

יפעת שאשא ביטון: מה עושים לגבי הנושא של מאגר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש מדינות שבהן יש מאגר פדופילים ואז גם הציבור יודע להישמר מהסטאטוס של זה בארץ ולמה אנחנו לא מסוגלים לקדם את זה לשום מקום.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם פדופילים שמזיזים איתם ממקום מגורים אחד?

יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו יודעים שהרבה מאד פעמים פשוט מנתקים אותם מהחברה - - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, עוברים משכונה לשכונה.

יפעת שאשא ביטון: או מעיר לעיר, אבל אני מכירה באופן אישי מקרה שבו לקחו פדופיל שרצו לשקם אותו ושמו אותו לא פחות ולא יותר מעל גן ילדים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הרבה מחשבה לא הייתה שם.

יפעת שאשא ביטון: הלוואי שהייתי יכולה לצחוק על זה, אבל זה גם לא המקרה היחיד.

יפעת שאשא ביטון: יש פה משהו, יש פה איזה שהוא כשל, שאנחנו לא באמת נותנים את הדעת עד הסוף גם בטיפול שאנחנו כבר מקיימים; והרעיון הוא לפתוח את זה ולראות מה האתגרים שיש לנו.

יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו צריכים לשים את האצבע ואיפה אנחנו צריכים לשנות את ההתנהלות שמתרחשת היום, כי התחושה בסוף שאנחנו לא באמת מצליחים להמשיך ולהגן על הילדים מפני אותם אנשים שכבר פגעו בהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברת הכנסת שאשא ביטון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה בבקשה להתחיל עם המשרד לביטחון פנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לאפשר לכם להציג איך אתם רואים את הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: רק תציגו בבקשה שם ותפקיד.

<אסף זגורי: אני אתחיל.

<אסף זגורי: צהריים טובים, אסף זגורי מפקד יחידת צור.

<אסף זגורי: זה לא של המשטרה, זה של שירות בתי הסוהר.

איילת נחמיאס ורבין: כן, סליחה.

<אסף זגורי: יחידת צור, יחידה לפיקוח על עבריינים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, צודק.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני מתנצלת.

<אסף זגורי: הנושא הוא נושא חשוב, כמו שפתחת ואמרת.

<אסף זגורי: אין לי ספק שהוא נושא שבוע לכולנו.

<אסף זגורי: כולנו אני מדבר כהורים וכמדינה והמדינה עשתה מעשה בשנת 2006 והקימה גם את החוק ולצד החוק הוקמה יחידה ומערך שלם שאמור לטפל בתופעה הזאת של עברייני מין בכלל ופדופילים בפרט.

<אסף זגורי: אציין ואומר שאנחנו הולכים וגדלים באופן דרמטי בכמות המפוקחים.

<אסף זגורי: כשהיחידה קמה בשנת 2006 היו לנו בסביבות כ-70 מפוקחים.

<אסף זגורי: נכון להבוקר נהיה 1,217 מפוקחים, עברייני מין שנמצאים תחת פיקוח היחידה.

איילת נחמיאס ורבין: שמתוכם כ-500 פדופילים?

<אסף זגורי: בסביבות 45% מוגדרים כפדופילים או גרעין פדופילי ומתוכם, מסך המפוקחים – 75% פגעו בקטינים.

<אסף זגורי: זאת אומרת לא כולם מוגדרים פדופילים, אבל הם פגעו בקטינים.

<אסף זגורי: 43% מהמפוקחים שלנו הם עם מסוכנות גבוהה.

<אסף זגורי: המשמעות שהם לא יסיימו את הפיקוח, אלא אם כן יהיה איזה משהו.

<אסף זגורי: הם יישארו איתנו 20 שנה תחת פיקוח.

<אסף זגורי: היחידה פרושה מדן ועל אילת, כולל כל היישובים, הערים, מחוץ לקו הירוק, בתוך הקו הירוק.

<אסף זגורי: זאת אומרת אין באמת מקום במדינה שאנחנו לא מפקחים עליו.

<אסף זגורי: קראתי את הכתבה בעיון.

<אסף זגורי: הנתונים שכתובים בכתבה, גם לגבי כמות קציני הפיקוח ביחס למפוקח הם לא נכונים ואני קונה היום את הנתון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת מה שאתה מנסה לומר זה שיש לכם מעט מאד כוח אדם בהשוואה לכמות המפוקחים.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עבריינים למפקח?

<אסף זגורי: אני לא נותן את הנתון הזה בשביל לא לחשוף, כדי שהצד השני, אותו פדופיל לא ייחשב כל כמה זמן נגיע אליו.

<אסף זגורי: זה נתון שהוא שמור.

<אסף זגורי: אני יכול לומר שאנחנו בהליכים מתקדמים לקבלת תקנים ואני מאד מקווה שנקבל בשנת 2018 או בשנת 2019 תקנים.

<אסף זגורי: אני רוצה לומר שהיחידה קיבלה תקנים בשנת 2014.

<אסף זגורי: השלימו את התקנים ומאז גדלנו למעלה מ-350 מפוקחים.

<אסף זגורי: זאת אומרת היחידה גדלה בקצב של 10% עד 15% בשנה בכמות המפוקחים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני מפריעה לך, אסף.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת בשנת 2018 או בשנת 2019?

<אסף זגורי: יש דרישה תקציבית ואנחנו ממתינים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל פה הכנסת צריכה להיות גם הכתובת שלכם.

<אסף זגורי: היינו בדיונים בכנסת, הצגנו את הנתונים.

<אסף זגורי: זו לא פעם ראשונה שאנחנו מופיעים בדיונים.

<אסף זגורי: אנחנו הצגנו דרישות ואנחנו מאד מקווים שבאמת אנחנו נקבל כבר בתחילת שנה.

<אסף זגורי: אנחנו במגעים מתקדמים לקבלת התקנים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יכול לומר לי מה הסכום הנדרש?

<אסף זגורי: זה לא סכום, מדובר במספר תקנים.

<אסף זגורי: אני מדבר רק על הקצינים.

<אסף זגורי: אני אפריד בין התקציב השוטף שלנו, של אמצעים טכנולוגיים ומערכים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

<אסף זגורי: את זה אנחנו מקבלים באופן שוטף מהמשרד לביטחון פנים, משירות בתי הסוהר.

<אסף זגורי: הבעיה יותר זה עם התקציבים האנושיים פר קצין פיקוח.

<אסף זגורי: שם אנחנו קצת תקועים.

איילת נחמיאס ורבין: אין לי בעיה שלא תציג את זה פה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שתעביר לנו מה היא הדרישה התקציבית למספרים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה למה אתה לא רוצה לחשוף את זה פה ובדרך כלל יפעת ואני היינו תובעות במפגיע, אבל אנחנו חושבות שזה חשוב דווקא שאתה לא חושף את הנתון הזה ואני מבקשת שכן תעביר לנו לוועדה, בדיסקרטיות, אין הדרישה התקציבית, כי אני רוצה שנטפל בזה.

<אסף זגורי: אין בעיה.

<אסף זגורי: בסדר גמור.

<אסף זגורי: אני רק אומר עוד כמה דברים.

<אסף זגורי: אני אומר שהמפוקחים שאנחנו מפקחים עליהם הם המסוכנים ביותר שקיימים במדינה.

<אסף זגורי: חלקם מפחידים, שאני חושב - דיברת על החשיפה שלהם – שאם הציבור יכיר ויידע זה יכניס אותו ללחץ ואני לא יודע עד כמה זה יעיל, הפרסום.

<אסף זגורי: דיברת על מאגר ולפרסם.

<אסף זגורי: צריך לבדוק באמת את הנתונים ויש פה אנשי מחקר שידברו על מה קורה במדינות אחרות בעולם, שמפרסמות את אותם אנשים.

<אסף זגורי: אני יודע שיש מפוקחים שהם מכירים אותם כעברייני מין, שנמצאים בפיקוח ומכירים כי הם מפורסמים והם לא מצליחים לשקם את עצמם.

<אסף זגורי: הם לא מצליחים לעבוד, הם לא מצליחים למצוא מקום לישון בו.

<אסף זגורי: ובסוף אנחנו נתקלים באותם מפוקחים מסתובבים ברחובות ללא תעסוקה, ללא מקום מגורים.

<אסף זגורי: אז כמו בכל דבר, צריך ללמוד את האיזונים וגם צריך ללמוד האם נכון לפרסם, מה המחקרים אומרים.

<אסף זגורי: האם מסמנים כפדופיל וישראל היא מדינה קטנה, אם אני אסמן אותו עכשיו – את השכונה, את הבית - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל רב פקד זגורי, אם בשנת 2013 מרכז המחקר והמידע של הכנסת והאם יש כאן מישהו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת?

יפעת שאשא ביטון: כן, מריה.

איילת נחמיאס ורבין: היי, מה נשמע מריה?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש שתעדכנו את הדו"ח.

איילת נחמיאס ורבין: עברו הרבה שנים מאז שנת 2013.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אם בדו"ח שלהם 22% מהעבריינים אז רק עברו טיפול משקם, אז מה בעצם אתה אומר לנו?

איילת נחמיאס ורבין: שאנחנו נמצאים עם סכנה, עם פצצה מתקתקת ברחובות.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים לא מטופלים מסתובבים ברחובות, כי גם אין להם לא פתרונות תעסוקה ולא מגורים.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאתה אומר לנו.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אתה אומר לנו אבל הפתרון שיידעו מי הם, הוא לא פתרון.

<אסף זגורי: אני אומר גם לגבי הטיפול והשיקום נעשה מעשה.

<אסף זגורי: כי בעצם יש שלב ג' בחוק שמדבר על שיקום מונע ומדבר על פתיחת הוסטלים ומרכזי טיפול כאלה ואחרים.

<אסף זגורי: הנתונים עדיין לא מעודדים מבחינת כמות המטופלים.

איילת נחמיאס ורבין: כי הם לא חייבים לעבור טיפול.

<אסף זגורי: הם לא חייבים לעבור טיפול וכל נושא הטיפול - - -

איילת נחמיאס ורבין: גם את זה אנחנו נצטרך לשנות בחקיקה.

<אסף זגורי: כל נושא הטיפול במדינה ובכלל נושא הטיפול ואני לא איש טיפול - - -

יפעת שאשא ביטון: כל נושא השיקום בכלל וולונטרי.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.

<אסף זגורי: הוא וולונטרי ואי אפשר להכריח אדם לקבל זריקת - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אתה מכריח.

איילת נחמיאס ורבין: אם הוא משתחרר על שליש בגלל התנהגות טובה - - -

<אסף זגורי: אבל הם לא משתחררים על שליש.

<אסף זגורי: הם כמעט לא משתחררים על שליש.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל אתה יודע מה, בודדים, על כף יד אחת.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה משנה?

איילת נחמיאס ורבין: אבל אז הם חייבים.

איילת נחמיאס ורבין: לא יעלה על הדעת שהם ישתחררו, גם אם הם ריצו את מלוא עונשם, לא יעלה על הדעת שהם לא יחויבו להופיע לטיפול.

<אסף זגורי: אלה שמשתחררים על שליש, רובם ככולם עוברים טיפול ייעודי, הם מקבלים טיפול בהמשך.

<אסף זגורי: זאת אומרת הם לא הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אז אני אומרת, אבל זה לא מספיק.

<אסף זגורי: הם לא הבעיה.

<אסף זגורי: הבעיה היא בעצם מי שמשתחרר בשחרור מלא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה.

<אסף זגורי: היחידה מפקחת על מי שמסיים לרצות את עונשו - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

<אסף זגורי: שילם את חובו לחברה ועכשיו הוא נמצא כאזרח, כמו כל אחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני טוענת שהוא לא שילם את חובו לחברה אם הוא לא עבר טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני טוענת.

איילת נחמיאס ורבין: באירוע הזה הוא לא שילם את חובו לחברה אם הוא לא עבר טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: אם הוא נמצא בכלא פחות משנתיים, כשרוב העונשים מסתובבים סביב מספר השנים הבודדות, בטיפול של שנה ושמונה חודשים, בגלל שגם יש הרבה תורים, הוא לא יוכל לעבור אותו, כי גם יש תורים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה, ברשותך, חברתי, האם אנחנו כמדינה לא יכולים לחייב אותם, כי הסיפור הוא לא רק אם הוא שילם את חובו לחברה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שיש בן אדם שהוא בפוטנציאל לפגיעה נוספת.

יפעת שאשא ביטון: אגב, חלקם הם פדופילים אולי לא בשליטה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הם לא באמת מודעים למה שהם עושים והשאלה אם אנחנו אומרים אוקיי, הוא מבחינתנו לא רוצה שיקום, הוא מוכן להישאר את כל תקופת המאסר, הוא שילם את עונשו לחברה, אנחנו מרפים.

יפעת שאשא ביטון: ופה הנקודה שאנחנו רוצות להתערב.

יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שאנחנו צריכים להרפות, כי אנחנו אמורים להגן על הילדים ועל הסביבה שבה האנשים האלה חוזרים אליה ושם מתחילה המשימה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אגב, כשהם בכלא אין לנו מה לדאוג.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להתחיל לדאוג כשהם יוצאים החוצה, על אחת כמה וכמה אם הם לא עברו שום תהליך טיפולי.

יפעת שאשא ביטון: השאלה מה אתם צריכים.

יפעת שאשא ביטון: תגידו לנו מה אתם צריכים ככלים, כדי שאנחנו נוכל לסייע לכם לכפות, לחייב.

יפעת שאשא ביטון: תקרא לזה איך שאתה רוצה, אבל כשאדם שיוצא משם, אנחנו יודעים שאנחנו עשינו הכל כדי למנוע - - -

איילת נחמיאס ורבין: למזער או להפחית את הסיכון.

יפעת שאשא ביטון: כן, למנוע את ה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, את לא יכולה למנוע, את יכולה להפחית סיכון.

יפעת שאשא ביטון: להפחית את פוטנציאל הפגיעה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאת עושה, להוריד את רמת הסיכון, כן.

<אסף זגורי: לגבי הנושא של הטיפול, שגם משרד הרווחה וגם משרד הבריאות מטפלים, אבל - - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, אנחנו כבר נשחרר אותך, אסף.

<אסף זגורי: לא, זה בסדר גמור.

<אסף זגורי: אני אומר שאנחנו מדברים על רצף טיפולי שמתחיל בבתי הסוהר ויש מחלקות ייעודיות בתוך בתי הסוהר לעברייני מין, כשקרוב ל-50% מעברייני המין בבתי הסוהר מטופלים בטיפול כזה או אחר ויש טיפולים אינטנסיביים לעברייני מין שהם מתחילים בעצם את הטיפול עוד בבתי הסוהר ויש מעין העברת מקל - - -

איילת נחמיאס ורבין: עברייני מין, אבל פדופילים.

<אסף זגורי: על פדופילים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אמרת 50% מעברייני המין.

<אסף זגורי: נכון, אז אין לי את הנתון מתוכם כמה פדופילים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אודה לך אם תעביר לנו, גם כדי לעזור למריה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

<אסף זגורי: אוקיי, בסדר גמור.

<אסף זגורי: זהו מבחינתי.

איילת נחמיאס ורבין: מאד נשמח אם אתם חושבים שיש עוד דברים שאנחנו יכולים לעשות כדי לעזור לכם בעבודה הקשה והמורכבת הזאת, כי באמת זה ברור לגמרי שהמפקחים נמצאים במורכבות יומיומית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נודה לך אם תעביר לנו את זה, כי זה נראה לי מאד מאד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: המשטרה נמצאת כאן?

<ישראל לוי: כן.

איילת נחמיאס ורבין: שלום.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

<ישראל לוי: שלום רב, ישראל לוי, קצין החקירות, מדור נפגעי עבירה.

<ישראל לוי: כמו חברי אסף אני נחשפתי לכתבה, עיינתי בה וראיתי לגבי הנתונים שמופיעים בכתבה.

<ישראל לוי: אין לי מושג מאיפה מגיעים הנתונים.

<ישראל לוי: אתמול הוצאתי נתונים בעניין תקיפות קטינים בעבירות מין.

<ישראל לוי: אני מוכרח לומר שדווקא הבחנתי שכשמנתחים את הנתונים רואים מגמה בעלייה בכמות התיקים, כאשר בשנת 2015 אנחנו מדברים על 2,385 תיקים, בשנת 2016 – 2,458 תיקים ובשנת 2017 – 2,563 תיקים.

<ישראל לוי: העלייה הזאת נובעת מכמה גורמים.

<ישראל לוי: לגבי כתבי אישום לפי תאריכים, בשנת 2015 – 539, בשנת 2016 – 479, ועוד לא גמרנו את 2017 – 496.

איילת נחמיאס ורבין: כמה תיקים מתוכם לא הבשילו לכדי כתב אישום בגלל תקלות בתהליכי חקירה?

<ישראל לוי: אני יכול להגיד לך.

איילת נחמיאס ורבין: הרי בסופו של דבר זאת הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה שלנו בסוף, נניח שמישהו לא עבר את העבירה, אני לא יודעך, איך שהוא קשה לי, אבל בסדר, נניח שלא נעברו עבירות, אתם לא יכולים להגיש כתב אישום סתם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדעת כמה כתבי אישום לא הבשילו או כמה חקירות לא הבשילו לכדי כתב אישום בגלל תקלות, למשל של מחיקת דיסק מחשב, של חקירה של קטין שלא נעשתה בצורה השיא הייתה צריכה להיעשות.

איילת נחמיאס ורבין: של כל מיני מניפולציות ומאניירות שאתה רואה שעושים אותן ומוציאים פדופילים חזרה לרחוב או למרחב הווירטואלי.

<ישראל לוי: אם יש איזה שהוא סוג של בעיה מסוימת בתיק, בהליך החקירה, בראייה או בכל דבר שהוא, אני לא אתייחס אליו פה בדיון.

<ישראל לוי: אני אשמח לקבל פנייה מסודרת מהוועדה ולהתייחס ולהבהיר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא ביקשתי תיק ספציפי.

<ישראל לוי: אני לא יכול להתייחס לכלל התיקים שנעשו בהם - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אדוני, אני לא ביקשתי ממך.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי להבין מתוך התיקים שלא הוגש בהם כתב אישום, כמה תיקים לא הוגש בהם כתב אישום כי הייתה תקלה בתהליכי החקירה.

איילת נחמיאס ורבין: זה דברים שהמשטרה בודקת אותם.

<ישראל לוי: לא, לא, אני לא יודע להעריך.

<ישראל לוי: אני לא יכול להעריך את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת?

איילת נחמיאס ורבין: המשטרה בודקת אותם.

איילת נחמיאס ורבין: אולי זה לא אתה.

<ישראל לוי: אני יכול להתייחס לתיק ספציפי כלשהי, לא בדיון, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, לא צריך.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי תיק ספציפי?

איילת נחמיאס ורבין: אני הזכרתי שם של מישהו?

<ישראל לוי: לא, אני לא יכול.

<ישראל לוי: את מדברת על סוג של, לא יודע איך לקרוא לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על סוג של בעיה.

<ישראל לוי: זה יכול להיות הרבה דברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על סוג של בעיה.

<ישראל לוי: יש בעיה קונקרטית שצריך להתייחס אליה?

איילת נחמיאס ורבין: לא על תיק מסוים.

יפעת שאשא ביטון: יש בעיות קונקרטיות.

יפעת שאשא ביטון: בוא אני אעזור לך.

איילת נחמיאס ורבין: גם בחקירות קטינים בכלל.

יפעת שאשא ביטון: כן, במיוחד כשאנחנו מדברים על פגיעות מיניות והרבה פעמים הפגיעות מתגלות גם אחרי תקופה, שכבר אין ראיות רפואיות לצורך העניין וכו', וזה מתבסס על חקירה שהיא לא מספיק בשלה, או עדות שהיא לא מספיק בשלה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נודה על האמת, כמה תיקים משטרת ישראל מעבירה לפרקליטות כשיש בהם מספיק עדויות עם המלצה - אני כבר מפחדת להגיד את המילה הזאת פה - לכתב אישום ואנחנו רואים שהתיקים נסגרים – כבר דיברנו על זה – פעם אחת מחוסר עניין לציבור, כשאנחנו יודעים שזה מאד מעניין את הציבור, אבל זה שם יפה ל- העדות לא הייתה מספיקה, לא אספו מספיק נתונים, התהליך לא היה מספיק כשיר כדי שיביאו את זה לבית משפט.

יפעת שאשא ביטון: האחוזים הם גבוהים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כמעט 90% מהתיקים.

<ישראל לוי: אז אני לא יודע.

<ישראל לוי: דווקא ההיפך, גברתי.

<ישראל לוי: סך התיקים שנמצאים בשלב בפרקליטות - - -

יפעת שאשא ביטון: 2,500 - - -

<ישראל לוי: רגע, רגע.

<ישראל לוי: לא, רגע.

יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת שיש 400 ומשהו.

<ישראל לוי: רגע, אני אגיד.

<ישראל לוי: אני דיברתי על סך הכל הכללי.

<ישראל לוי: עכשיו אני אתן את הנתונים שנמצאים בפרקליטות.

<ישראל לוי: תראו איזו עלייה.

<ישראל לוי: 369, 2006 – 725, 2017 – 1,172.

איילת נחמיאס ורבין: 1,172 תיקים או כתבי אישום?

<ישראל לוי: תיקים.

יפעת שאשא ביטון: וכמה כתבי אישום?

יפעת שאשא ביטון: אמרת 400.

<ישראל לוי: אמרתי.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאמרת, אני זוכרת גם את כל המספרים.

<ישראל לוי: כתבי אישום שבשלים לפי תאריך, נכון, בשנת 2017.

יפעת שאשא ביטון: 490 ומשהו.

<ישראל לוי: נכון, יש הבדל בין הטיפול - - -

איילת נחמיאס ורבין: נו, בסדר, אז אנחנו - - -

<ישראל לוי: אני חושב שזו מגמה יפה מאד.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם כל ה-60% האחרים?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, רב פקד לוי, אנחנו שואלות.

איילת נחמיאס ורבין: השאלה שלי הייתה ממש ברורה, אני לא יודעת למה סיבכתי אותך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה להבין מה קורה - - -

יפעת שאשא ביטון: זה הפרקליטות צריכה לענות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה גם המשטרה, כי הרבה תיקים, למרות שפה זה עבירת פשע.

איילת נחמיאס ורבין: בתוך התיקים האלה שבהם לא הוגש כתב אישום, אנחנו רוצות להבין למה לא הוגש בהם כתב אישום.

<ישראל לוי: אז בואי נלך הפוך ונלך לתהליך עצמו.

<ישראל לוי: אני יכול להגיד על העשייה, מלבד העשייה של מאור, שחברי קובי יתייחס אליה, אני יכול להגיד על התהליכים שקורים בשטח ובפעילות היומיומית.

<ישראל לוי: קודם כל המשטרה מפעילה שוטרים, מביימת, עושה פרשיות בצורה מדהימה ואנחנו רואים את זה יום יום כמעט בכותרות.

<ישראל לוי: קשר רציף עם כלל הארגונים.

איילת נחמיאס ורבין: רואים תקלות.

איילת נחמיאס ורבין: ראינו גם תקלות עם סוכנים.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

<ישראל לוי: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני התחלתי בזה שאמרתי המשטרה פה נמצאת - - -

<ישראל לוי: אנחנו מדברים גם על רב תרבותי, מדברים על הרבה מגזרים שנוגעים בהם.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אמרתי.

איילת נחמיאס ורבין: התחלתי בזה.

איילת נחמיאס ורבין: פתחתי ואמרתי שאני חושבת שעל המשטרה מוטלות משימות מאד מאד כבדות.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא הדיון.

<ישראל לוי: אנחנו מדברים על השתלמות של קיום.

<ישראל לוי: השנה ערכנו השתלמות של עבירות מין, כאשר בתוך ההשתלמויות יש גם הרצאות שאני גם אומר אותן, של חברות ממרכזי הסיוע.

<ישראל לוי: אסף נותן הרצאה מהמרחב הווירטואלי.

<ישראל לוי: נוגעים בהכל.

<ישראל לוי: מנסים לגעת בהכל.

<ישראל לוי: מבחינתנו איפה שאפשר ואני אשמח דווקא לשמוע איפה לגעת ומה עוד לשפר.

<ישראל לוי: אנחנו תמיד בתהליך של עשייה ולמידה.

<ישראל לוי: אין ספק.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

<ישראל לוי: אבל כן עושים.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אני לא אצטדק שוב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים פה על פדופיליה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: השאלות שאנחנו שאלות הן שאלות תקפות וקשות ואני רוצה להבין למה חקירה של ילד לא מצליחה להיות ממוצה כהלכה עד כדי כתב אישום ופדופיל חוזר לרחוב לבצע את מעשיו, נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: זו האחריות שלי כחבר כנסת שגם מפקחת על המשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: אז השאלות שלי, אתה יודע, אולי לא קל להתמודד איתן, אבל אלה שאלות שבסוף נצטרך לקבל עליהן איך שהוא תשובות, גם אם לא היום.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת לשמוע את רב פקד קובי עזרא מערך מאור, תודה.

<קובי עזרא: שלום גברותי חברות הכנסת וכל הנוכחים.

<קובי עזרא: קודם כל אמירה כללית.

<קובי עזרא: כשהמשטרה פועלת, אז אני לא מכיר את התיקים הספציפיים, כי לא בדקתי, יש גם תקלות.

<קובי עזרא: זה ברור ולא צריך להגיד את זה.

<קובי עזרא: זה ברור לכולם.

<קובי עזרא: השאלה היא איך המשטרה פועלת באופן כללי.

<קובי עזרא: מפני שאני ממקד את הדיון למערך מאור, אז אני יכול לומר לכם וקודם כל להתחיל מהסוף שמערך מאור זה מערך שנמצא בהקמה, אבל עצם ההקמה של המערך הזה מלמדת על החשיבות שהמשטרה רואה וזה מתחיל מלמעלה, מהשר לביטחון פנים, מהמפכ"ל, מראש אגף החקירות ומראש להב, לתופעה הזו של הטיפול בפדופיליה ולכן אנחנו מאד מתחברים.

<קובי עזרא: אני בוודאי מתחבר לדברים שנאמרו בפתיחה.

<קובי עזרא: המשטרה פועלת בתקיפת התופעה של הפדופיליה גם היום, אבל הדברים הולכים להשתפר.

<קובי עזרא: הדברים הולכים להשתפר כאשר מערך מאור יקום ויהיה מבצעי, כי הוא מאגד בתוכו גם את המשטרה ככוח מבצעי שתעשה את מה שהיא עושה היום וגם תשפר את היכולות שלה, גם הטכנולוגיות וגם מבחינת כוח האדם הממוקד שיבצע את זה, הן בתוך היחידה המבצעית שתהיה בתוך מערך מאור ובכלל בתוך מחוזות המשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: קובי, כמה זמן זה צריך לקחת?

איילת נחמיאס ורבין: ההכרזה על מאור הייתה השנה?

יפעת שאשא ביטון: שנה שעברה.

איילת נחמיאס ורבין: שנת 2016 או בשנת 2017?

יפעת שאשא ביטון: לפני.

<קריאה: 2015.

איילת נחמיאס ורבין: ההכרזה על הקמת מאור?

איילת נחמיאס ורבין: אז מתי בדיוק מאור תהיה מבצעית?

<קובי עזרא: אני כבר אומר לגברתי.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני מבינה שאתם מתקשים לגייס כוח אדם מתאים.

<קובי עזרא: לא, לא.

<קובי עזרא: אני גם קראתי את זה בכתבה, אני לא יודע מאיפה הנתונים האלה.

<קובי עזרא: אין להם שום קשר למציאות.

<קובי עזרא: אנחנו עומדים ב - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא?

איילת נחמיאס ורבין: מתקשרים עכשיו ל-105 מישהו עונה?

<קובי עזרא: אני כבר אענה על זה גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

<קובי עזרא: אמרתי, אנחנו בהקמה.

<קובי עזרא: אין מוקד 105 ולכן אני לא מבין למה בכלל נעשתה הפנייה למוקד 105, אבל אני אענה לכל דבר.

<קובי עזרא: גברתי העלתה את הנושא של הגיוסים, אז הנתונים שהופיעו בכתבה אין להם שום קשר למציאות.

<קובי עזרא: אנחנו עומדים בצורה יפה מאד ועקבית במכסת הגיוסים שלנו, הן הגיוסים למערך המבצעי והן בגיוסים למערך המטה.

<קובי עזרא: אני לא אסביר פה במפורט איזה סוגי גיוסים יש - - -

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

<קובי עזרא: אבל אני רק אומר שאנחנו עומדים בצורה מלאה ואנחנו ממלאים את תקני הגיוס.

<קובי עזרא: אנחנו התחלנו בהכשרה מעשית של שוטרים שגויסו לאחרונה, הכשרה נקודתית לנושא הטיפול בתופעה הזאת שאנחנו מדברים עליה כאן.

<קובי עזרא: יש קורס שהתחיל בבית הספר ללימודי משטרה בבית שמש ומבחינת תקנים אין שום בעיה.

<קובי עזרא: צריך להבין שהקמה של מערך כזה זה לא דבר פשוט.

<קובי עזרא: הקמה של מערך כזה שמורכב גם מהמשטרה, אבל לא רק.

<קובי עזרא: כלל המשרדים ומשרדי הממשלה השותפים שיושבים כאן סביב השולחן הזה ומאחורה, הם חברים במערך הזה ויש לכך הרבה מאד משמעויות, החל ממשמעויות לוגיסטיות, שאני לא אלאה אתכם, אבל גם משמעויות אופרטיביות וכיוצא בזה, ולכן זה לוקח זמן.

<קובי עזרא: ההכשרה לוקחת זמן, הגיוסים, תקני כוח האדם.

<קובי עזרא: כל זה לוקח זמן.

<קובי עזרא: צריך להבין שאנחנו, כמשטרה ובוודאי החברים השותפים שלנו, מעוניינים שהדבר הזה יתחיל לעבוד מחר בבוקר, אבל לצערנו זה לא תמיד אפשרי.

איילת נחמיאס ורבין: אז כמה זמן זה ייקח?

<קובי עזרא: אז אני אומר שאנחנו מעריכים – אני לא יכול להתחייב על זה, כי אני גם לא הגורם הנכון לפנות אליו בעניין הזה – אבל אנחנו מעריכים שבמהלך הרבעון הראשון של שנת 2018 המערך הזה יהיה פעיל.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מבקשת ממך להעביר לוועדה מכתב - אתה או הממונים שלך - כדי שאנחנו נדע שהמערך התחיל להיות מבצעי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת אם אתה בעצם מדבר על החודשים הקרובים ממש.

איילת נחמיאס ורבין: לנו חשוב לדעת שמאור הפך להיות מערך מבצעי.

<קובי עזרא: אז אני אומר שוב גברתי, מערך מאור הוא לא מערך מבצעי נכון להיום.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני הבנתי ואתה אומר שבתחילת שנת 2018 - - -

<קובי עזרא: אנחנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שתעדכנו בבקשה את הוועדה, כי אנחנו מתכוונות לעקוב אחרי זה.

<קובי עזרא: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: יותר מזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מזמינים וכבר הזמנו אתכם להגיע לוועדה כדי להדגים את זה, כי הרעיון הוא לראות איך אנחנו מנגישים את זה החוצה - - -

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: לציבור.

יפעת שאשא ביטון: שהציבור יידע גם איך משתמשים.

<קובי עזרא: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם אנחנו נדגים את זה כאן, אז זו תהיה פה בשורה מצוינת.

<קובי עזרא: ודאי, ודאי.

<קובי עזרא: אנחנו רוצים לעשות את זה שזה יהיה שלם.

<קובי עזרא: אנחנו לא רוצים לבוא לכאן ולהציג משהו שהוא לא שלם וגם להטעות את הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממתינים.

<קובי עזרא: ולכן מה שפורסם בכתבה, אם להתקשר ל-105, בכל הכבוד בעיני זה משהו שהוא פוגע.

<קובי עזרא: הוא לא פוגע במשטרה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, רגע, לא, לא.

<קובי עזרא: אני רוצה לשים את הדברים על השולחן.

<קובי עזרא: לא מבחינת הפגיעה במשטרה.

<קובי עזרא: דיברנו על הציבור.

<קובי עזרא: זאת אומרת להציג לציבור - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל הציבור, סליחה, הציבור מקבל תמונה שיש מערך קיים - - -

<קובי עזרא: לא מאיתנו, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, בוודאי שלא ממך.

איילת נחמיאס ורבין: הטענות שלי לא מופנות אליך.

<קובי עזרא: לא, לא, בכלל מהמשטרה אני מתכוון.

איילת נחמיאס ורבין: אז פה אני חולקת עליך.

איילת נחמיאס ורבין: זה בוודאי כן הגיע ככה מהמשרד לביטחון פנים כבר מוגמר.

איילת נחמיאס ורבין: יש כסף, יש משאבים.

איילת נחמיאס ורבין: הנה זה הוקם, זה מבצעי.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: הציבור מקבל את ההצגה הזאת, קמפיין שלם, עם כל הכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: הציבור חושב שזה קיים.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, עם כל הכבוד כל פעם לחזור מה לא נכון בכתבה, זה בסדר, זה לגיטימי להעיר שמשהו לא נכון, זה בסדר גמור, אבל אי אפשר להגיד שזה לא נובע כתוצאה מאיזו שהיא צורת הצגה של הדברים.

<קובי עזרא: גברתי, אני - - -

איילת נחמיאס ורבין: ואין לי טענות אליך, שלא תטעה.

<קובי עזרא: לא, בסדר גמור.

<קובי עזרא: אני פה כדי לתת תשובות ואין לי בעיה עם השאלות.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.

<קובי עזרא: אני אומר לגברתי שאני מלווה את התהליך הזה של מאור מראשיתו ונחשפתי לכל האחרות וגם ליוויתי את הסוגיות האלה ואני יכול לומר לגברתי שאנחנו הקפדנו לומר – אני לא יודע איפה נאמרו הדברים – אבל הקפדנו לומר שאנחנו גוף שנצא בהקמה ואנחנו פועלים ככה במלוא המרץ ואנחנו לא נתקלים בבעיות במובן הזה ואנחנו רוצים, כמו כלל השותפים שלנו, להיות פעילים ואנחנו רוצים להתחיל לתקוף את הבעיה הזאת בצורה יותר טובה.

<קובי עזרא: אני גם מאמין שנעשה את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאד מאד מודה לך, וכמו שאמרתי אנחנו מאד מחכות לקבל עדכון ביחס למבצעיות של המערך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מייחלות לזה שהוא יהיה מבצעי כמה שיותר מהר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לעבור בבקשה למשרד הרווחה.

איילת נחמיאס ורבין: שלום.

יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה אליה.

יפעת שאשא ביטון: את רוצה לומר לה משהו?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: את יכולה, בבקשה.

<אסתר שדה: אני אסתי שדה, מנהלת שירות מבחן למבוגרים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה רגע.

איילת נחמיאס ורבין: ברוך הבא לחבר הכנסת מקלב.

איילת נחמיאס ורבין: תאמר לי כשאתה רוצה לדבר.

יפעת שאשא ביטון: אסתי, ברשותך, מעבר לדברים שאת תאמרי, אני רוצה למקד בעקבות הדו"ח שקיבלנו שהוא משנת 2013 וכאן זו כן נקודה חשובה, כי לצורך העניין מה שהתכוונו לעשות בשנת 2013, מן הסתם היה צריך להיות מן המוגמר היום.

יפעת שאשא ביטון: התייחסו כאן לתכנית שיקום בקהילה, שהוקמה בעצם ועדה בין משרדית שאת עמדת בראשה וגם הייתם צריכים לקבוע טיוטא של אמות מידה לטיפול בשיקום.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח לדעת מה הסטאטוס של הדברים האלה, האם זה קורה ואם יש איזו שהיא הערכה.

<אסתר שדה: אוקיי, בסדר גמור.

<אסתר שדה: אבל אני רוצה להתחיל מהסוף.

<אסתר שדה: נאמר כאן שיש תורי המתנה לטיפול, אז השורה התחתונה היא שאין תורי המתנה לטיפול.

<אסתר שדה: אין היום עבריין מין שרוצה, מעוניין ונמצא מתאים ולא נמצאה לו תכנית שיקומית.

יפעת שאשא ביטון: מה זה נמצא מתאים?

<אסתר שדה: היום.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת בשנת 2013 באמת הייתה בעיה?

<אסתר שדה: בשנת 2013 עוד לא היו מרכזים.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל זה הדו"ח האחרון שיש לנו.

<אסתר שדה: אין דבר כזה שיש היום תורי המתנה.

<אסתר שדה: כל מי שרוצה, כל מי שנמצא מתאים – מטופל.

יפעת שאשא ביטון: מה זה נמצא מתאים?

<אסתר שדה: אז אני אסביר.

<אסתר שדה: משרד הרווחה אחראי על הפעלת פרק השיקום.

<אסתר שדה: אכן באמת יש פורום בין משרדי ששותפים בו משרד הבריאות, נציגים מהמרכז להערכת מסוכנות, נציגים מיחידת צור, נציגים משב"ס ואולי שכחתי?

<אסתר שדה: מהרשות לשיקום האסיר ומשירות המבחן למבוגרים.

<אסתר שדה: הפורום הזה גיבש אמות מידה מקצועיות.

<אסתר שדה: אמות המידה המקצועיות כבר פורסמו, נדמה לי שבקיץ האחרון.

<אסתר שדה: נחתמו על ידי מנכ"לי שני המשרדים.

<אסתר שדה: היום בהחלט כל הנושא של הטיפול הייעודי ושיקום מונע פועלים ועובדים על פי אמות המידה המקצועיות.

<אסתר שדה: במקביל – ואת זה בטח יגידו במשרד הבריאות – גם פורסמו ממש בימים האחרונים אמות המידה למתן טיפול תרופתי לעברייני מין.

<אסתר שדה: לגבי המרכזים: יש פרישה רחבה מאד של מרכזים לשיקום מונע, שהם בנויים על פי רמות מסוכנות, על פי מאפיינים וצרכים של עברייני מין.

<אסתר שדה: החל ממודל על רצף השיקום, שכולל הוסטל, שהוא בעצם הוסטל 24/7, מרכז יום בשעות הבוקר ומרכז יום שלב ב' שלוש פעמים בשבוע אחר הצהריים, שלב מעקב ומתן טיפול תרופתי במסגרת המודל הזה וגם לעברייני מין שנמצאים במרכזים אחרים, שזקוקים למתן טיפול תרופתי.

<אסתר שדה: יש פסיכיאטר שמלווה את המודל הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אסתי, את יכולה להתייחס לנתונים לגבי כמות?

איילת נחמיאס ורבין: הרי יש לנו את המספרים של העבריינים.

<אסתר שדה: תראו, קודם כל מדי שנה, באחד במרס, אנחנו מגישים סיכום נתונים לוועדת חוקה.

<אסתר שדה: המסמך האחרון לדעתי הוגש בפברואר 2017, כך שהוא נותן תמונה לגבי הנתונים של שנת 2016.

<אסתר שדה: מה שאני יכולה להגיד, שנכון לשנת 2016 – ותיכף אני אסביר גם למה – הנתונים מורים על 245 מטופלים בכל המרכזים.

<אסתר שדה: אני רואה את התגובה שלך, אבל צריך להבין, בכתבה מדובר על 2,000 אנשים.

<אסתר שדה: אנחנו לא מדברים על 2,000.

<אסתר שדה: אין לי מושג מאיפה הנתון הזה.

<אסתר שדה: צריך להבין - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני מבינה.

איילת נחמיאס ורבין: גם יחידת צור וגם רב פקד לוי דיברו על נתונים של למעלה מ-2,000 עבריינים.

איילת נחמיאס ורבין: לא בכולם הוגשו כתבי אישום.

<אסתר שדה: נכון, כן, אז ככה.

<אסתר שדה: קודם כל צריך להבין - - -

איילת נחמיאס ורבין: 2,000 תלונות.

איילת נחמיאס ורבין: 2,700 - - -

<אסתר שדה: אני רוצה רגע לסיים את הדברים.

<אסתר שדה: תלונות זה לא אנשים.

<אסתר שדה: צריך להבין ש - - -

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון.

<אסתר שדה: מטפל בעברייני מין מורשעים.

<אסתר שדה: מה שחשוב - - -

יפעת שאשא ביטון: דיברת על 1,000 ומשהו, נכון?

יפעת שאשא ביטון: דיברת על 1,200?

איילת נחמיאס ורבין: 1,200 מפוקחים ביחידת צור, אבל בנתונים שאמר פקד לוי אנחנו עם למעלה מ-2,000 תלונות, אם אני לא טועה, וכ-400 ומשהו כתבי אישום.

<אסתר שדה: אז אני רוצה רגע להשלים את הפרישה, כי חשוב להבין במה אנחנו מדברים.

<אסתר שדה: בכל מסגרת כזאת במכרזים שלנו אנחנו אפשרנו ל-20% מהמשולבים בתוך המרכזים, הם יכולים להיות שלא במסגרת החוק.

<אסתר שדה: זאת אומרת אנחנו מאפשרים.

<אסתר שדה: הכל מתוקצב על ידי המדינה ואנחנו מאפשרים לאנשים שלמעשה נמצאים כמתאימים או יש פניות ממקומות אחרים ומצאנו שהם מתאימים, הם יכולים להיות משולבים במסגרות האלה.

<אסתר שדה: זאת אומרת אמנם החוק מדבר על מורשעים, אבל בהחלט ולכן אמרתי אפשר לקלוט אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת 245 – אין בהכרח זהות לא עם המפוקחים של יחידת צור - - -

אורי מקלב: פחות, פחות.

אורי מקלב: 20% פחות.

<אסתר שדה: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: וגם לא עם - - -

<אסתר שדה: להיפך, הם יכולים לבוא מתוך מספר - - -

אורי מקלב: - - - יותר מ-20%.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול לדעת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם בודקים אגב?

<אסף זגורי: יש לי סך הכל 17% מהיחידה מהמפוקחים הם מטופלים.

<אסף זגורי: זאת אומרת קרוב ל-200 - - - הם מפוקחים, הם נמצאים בטיפול.

<אסף זגורי: את זריקת דקפפטיל מקבלים נכון להיום להורדת הדחף המיני 40.

איילת נחמיאס ורבין: 40 – מספר, לא 40 אחוז.

<אסף זגורי: כן.

<אסתר שדה: אני רוצה רגע להמשיך.

איילת נחמיאס ורבין: 40 מתוך 1,200 מפוקחים ביחידת צור.

איילת נחמיאס ורבין: 40 מספר, לא 40 אחוז.

אורי מקלב: לא, אבל מתוך ה-200.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, הוא מדבר מתוך המפוקחים שלו.

אורי מקלב: אלה שנוטלים תרופות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, חבר הכנסת מקלב, הוא מדבר על 1,200 מפוקחים שהם במעקב על ידי יחידת צור של השב"ס.

איילת נחמיאס ורבין: מתוכם 40 – מספר – 40 מקבלים זריקה להורדת הדחף המיני.

אורי מקלב: שהם לא נמצאים בתוך ה-200?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת, או שכן או שלא.

אורי מקלב: הם חלק מתוך ה-200.

איילת נחמיאס ורבין: כולם?

איילת נחמיאס ורבין: כל ה-40?

אורי מקלב: אני לא חושב שזה יכול להיות אחרת.

אורי מקלב: חייב להיות.

אורי מקלב: זה לא יכול להיות שאחד - - -

<אסף זגורי: דווקא יש תיקון שיכול להיות שהוא יקבל זריקת דקפפטיל, זה בנסיבות, נמצא פה ד"ר ססל שיכול אולי לפרט, שיכול להיות שיש מפוקחים שיקבלו זריקה בלי טיפול ייעודי.

איילת נחמיאס ורבין: כן, ברור.

אורי מקלב: אם הוא מקבל זריקה זה חייב להיות שהוא גם נמצא בתוך ה-200.

אורי מקלב: לא יכול להיות שמישהו יקבל זריקה והוא לא יהיה בתוך ה-200.

<אסתר שדה: רוב מקבלי הזריקה נמצאים גם במסגרת טיפולית.

<אסף זגורי: לא, יש כאלה שהם - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל אמרת, הרוב.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מקלב אסתי אומרת לך – הרוב.

<אסתר שדה: החוק מאפשר לחריגים שלא יכולים להתאים לטיפול לקבל רק זריקה, אבל הרוב משולבים גם בטיפול.

<אסתר שדה: בנוסף למודל הזה, שהוא מדבר על הוסטל, מרכז יום, מעקב, יש לנו תשעה מרכזים מורשים בפרישה ארצית, שנותנים מענים לטיפול פרטני וטיפול קבוצתי, שהיום נמצאים שם בסביבות 172 – בנקודת זמן, אני לא מדברת במצטבר – מטופלים.

<אסתר שדה: בנוסף לזה פתחנו בקיץ יחידה במסגרת קהילה טיפולית לגמילה מסמים, יחידה לעברייני מין מכורים לסמים, אלכוהול והימורים.

<אסתר שדה: אלה חלק מהנתונים, כי בעצם זאת יחידה בהקמה.

<אסתר שדה: היא נמצאת בשלבי אכלוס.

<אסתר שדה: יש 10 מקומות והיום נמצאים שם כבר חמישה אנשים.

<אסתר שדה: כאמור זה בשלבי אכלוס.

<אסתר שדה: זה נפתח רק בקיץ.

<אסתר שדה: במקביל לזה יצאנו כבר פעם רביעי למכרז לעברייני מין מונמכים קוגניטיבית.

<אסתר שדה: מאד קשה למצוא להם מקום, מאד קשה למצוא להם, בקיצור מקום, כדי שאפשר יהיה.

<אסתר שדה: כבר שלוש פעמים לא ניגשו מציעים.

<אסתר שדה: בפעם האחרונה ניגש מציע.

<אסתר שדה: אנחנו בשלבים אחרונים, כנראה נמצא מקום - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים להצביע על מספר?

<אסתר שדה: ויש סבירות יחסית גבוהה שאנחנו בשלבי סגירה.

<אסתר שדה: ברגע שהמסגרת הזאת תוקם, אני מעריכה שהיא תתפלא די מהר.

<אסתר שדה: יש צורך מאד גדול בקליטה של עברייני מין מונמכים קוגניטיבית.

איילת נחמיאס ורבין: בכמה אנשים מדובר?

<אסתר שדה: יש מקום ל-24 אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל כמה עבריינים מונמכים קוגניטיבית יש?

איילת נחמיאס ורבין: מה הפוטנציאל?

<אסתר שדה: אני לא יודע להעריך כמה.

<אסתר שדה: אני מעריכה שהמסגרת הזאת תתמלא די מהר.

<אסתר שדה: יש גם מקומות ליחידה לחיים, זאת אומרת יש שם מקום לאנשים שיישארו שם לחיים ויש מקום לתחלופה.

<אסתר שדה: 8 מקומות זה מסגרת לחיים ו-16 לתחלופה.

<אסתר שדה: בנוסף לזה, גם בשירות המבחן פועלות 21 קבוצות לעברייני מין, שמהם חלק זה קבוצות לטיפול ייעודי וחלק זה קבוצות פסיכו חינוכית שמכינות לשילוב בקבוצות, שזה לרמות מסוכנות יותר נמוכות עד בינונית ומטה.

<אסתר שדה: מה שחשוב לי להגיד לגבי השילוב בטיפול - - -

איילת נחמיאס ורבין: שזה יהיה המשפט האחרון, בסדר?

<אסתר שדה: כן.

<אסתר שדה: המיומנות של קציני המבחן זה שילוב של הטיפול הסמכותי.

<אסתר שדה: זאת אומרת לגייס את המטופלים, את המופנים, לתוך טיפול ומסגרות טיפול.

<אסתר שדה: רוב הפעמים שאנחנו מצליחים להכניס את האנשים לטיפול, זה שכקציני המבחן רואים אותם בשלבי המעצר ובשלבים הראשונים, שלמעשה ההתחלה היא בדרך כלל בשלבים של ללוות אותם בהליך הטיפולי.

<אסתר שדה: בשלב הזה נעשית הרבה מאד עבודת גיוס, ואז כאשר באמת אפשר לגייס אותם לתוך הטיפול, נכנסים כבר לשלבים של צווי מבחן ושיקום מונע בתוך צווי פיקוח.

<אסתר שדה: קשה מאד לכפות על עברייני מין טיפול רק מתוך מקום שהוא בוחר ללכת לטיפול.

<אסתר שדה: ולכן חשוב להבין, בעיני, לדעתי, יש שני מסלולים.

<אסתר שדה: האחד זה גיוס לטיפול והשני כשהם יבינו שזה משולב יחד עם הכבדת התנאים.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.

<אסתר שדה: זאת הדרך היחידה.

<אסתר שדה: מה שאני אומרת, היא אפשר להטיל עליהם צו ולכפות עליהם טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: אין ברירה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם זה מי שמוכן להתגייס לטיפול, אז המשמעות - - -

<אסתר שדה: הגיוס הוא החלק המאד משמעותי בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: שמי שלא מתאים ולא מתגייס, אז פשוט - - -

איילת נחמיאס ורבין: גיוס.

<אסתר שדה: זה מעלה את רמת המסוכנות שלו ולפי זה תהיה גם ההתייחסות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מבינות.

איילת נחמיאס ורבין: זה נראה לי - - -

אורי מקלב: אני רוצה להבין דבר אחד, אבל אם יש כאלה שאחרי המאסר באים אליכם, למה הטיפול הזה לא נעשה בתוך מסגרת המאסר?

<אסתר שדה: יש.

<אסתר שדה: אני מניחה ששירות בתי הסוהר ידברו על זה.

אורי מקלב: הרי לא כולם.

אורי מקלב: - - - את ה-200 - - - הם אנשים שעברו תקופת מאסר, אז אני - --

<אסתר שדה: לא כולם.

אורי מקלב: אבל חלק.

אורי מקלב: אמרתי חלק.

<אסתר שדה: לא, רגע.

<אסתר שדה: אנחנו מדברים היום בכלל על רצף טיפולי, על רצף שיקומי.

<אסתר שדה: יש במסגרת שב"ס, אני מניחה שידברו פה, תהליכי טיפול, יש יחידות ייחודיות.

<אסתר שדה: רש"ה – הרשות לשיקום האסיר אמורה לקלוט אותם.

<אסתר שדה: השלבים האלה של הגיוס יכולים להיות גם בשלב - - -

אורי מקלב: אנחנו חייבים להגיד את האמת.

אורי מקלב: יש חלק מהמטופלים - - -

<אסתר שדה: אני אומרת כל הזמן את האמת.

אורי מקלב: שלא עושים את זה בתקופת המאסר, אפילו שזה היה צריך להיות הזמן הכי מתאים.

איילת נחמיאס ורבין: אין ספק.

אורי מקלב: ולמה זה לא נעשה?

אורי מקלב: בגלל שלא בכל מקום שאתה נמצא במאסר אתה יכול לקבל את הטיפול.

אורי מקלב: זאת חלק מהבעיה, שאם למשל - - -

איילת נחמיאס ורבין: הזכרנו את זה, כי גם חלק מתקופות הענישה הן קצרות מדי בשביל הטיפול.

אורי מקלב: לא רק בגלל זה.

אורי מקלב: גם בתקופות ארוכות.

אורי מקלב: אם למשל הוא נמצא באגף דתי, לא בכל אגף דתי הוא בוחר לעצמו.

אורי מקלב: הוא, במסגרת השיקולים שלו מעדיף את הנתיב של הטיפול ואז הוא לא יכול לעשות את זה, מכיוון שהשב"ס לא נותן את המענה ואת הפתרון בכל מקום.

אורי מקלב: דהיינו הוא צריך לבחור בין - - - או תורני לבין טיפול ואז בכלל צרכי הדת שלו הוא לא עושה את זה - - -

<אסתר שדה: זה מה שאמרתי, אין המתנות.

אורי מקלב: הוא יוצא מבלי שהוא קיבל את הטיפול הזה.

<אסתר שדה: כל מי שרוצה טיפול, היום מקבל טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, רב פקד אסף זגורי, אתה רוצה להתייחס להערה של חבר הכנסת מקלב בעניין?

<אסף זגורי: אני אדבר לגבי ההערה.

<אסף זגורי: קודם כל הבן אדם חייב לרצות טיפול.

<אסף זגורי: אנחנו מבינים שבבתי הסוהר - - -

אורי מקלב: הוא רוצה את הטיפול.

אורי מקלב: - - -

<אסף זגורי: לא כולם.

<אסף זגורי: א' הם לא מודים, ב' הם לא רוצים טיפול וצריך לקחת בתוך הסיפור של הטיפול עוד כמה מרכיבים ואתה צודק בחלק מהדברים שאמרת.

<אסף זגורי: האחד, שבשנת 2018 שב"ס מתכוון לפתוח עוד כמה - - - לעברייני מין ולגעת בעוד כמה סוגיות של מכחישי עבירה, או לפתוח אפילו בחלק הדרומי של הארץ מחלקה נוספת.

<אסף זגורי: זה בתהליכים.

<אסף זגורי: צריך לזכור את תיקון 42 של החוק, שמדבר על טיפול לכלל האסירים.

<אסף זגורי: זאת אומרת יש כמה תהליכים שעושים בנושא הזה של הטיפול והשיקום בבתי הסוהר.

<אסף זגורי: תחלואה נפשית, יתרה קצרה של המאסר, סירוב שלו, גמילה מסמים או מאלכוהול, זה משהו שהוא לא יכול להיות בנפרד מהטיפול.

<אסף זגורי: זאת אומרת יש עוד כמה סיבות ש - - -

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אבל ההערה של חבר הכנסת מקלב היא חשובה וצריך לתת עליה את הדעת.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת שבסדרי העדיפויות, עם כל הכבוד, להיות באגף התורני, אז צריך לדאוג שגם באגפים תורניים יוכל לעבור עבריין את הטיפול.

אורי מקלב: מעבר לזה, כי רובם מקבלים את זה בחלק האחרון.

אורי מקלב: גם אם זה מאסר ממושך, רובם מקבלים את זה בחלק האחרון של המאסר.

איילת נחמיאס ורבין: שיהיה מאסר ממושך, חבר הכנסת מקלב.

איילת נחמיאס ורבין: אני עוד לא - - -

אורי מקלב: אז גם מקבלים את זה בסוף המאסר, כשאז זה מונע מהם גם את השימוש בתוך הקהילה והם לא מקבלים את ה - - -, ואולי הם לא אהבו את הסדנאות האלה וכשהם מקבלים את זה רק בסוף, אז זה גם בסך הכל - - -

<אסף זגורי: לא, אבל בסוף כל עבריין מין שרוצה לקבל טיפול, הוא יקבל טיפול.

<אסף זגורי: גם אם הוא - - -

אורי מקלב: נניח יש לו 8 שנים - - -לקבל - - - בשנתיים האחרונות הוא לא יקבל - - -

<גיל חמו: אבל אין טעם להתחיל את זה בהתחלה של - - -

אורי מקלב: דווקא זה יכול להיות שמהתחלה הוא ירצה את זה והוא יכול להיות בזה הרבה יותר שנים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, חבר הכנסת מקלב, אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: תציגי שם ותפקיד.

<מרב בוקשיצקי: מרב בוקשיצקי, קרימינולוגית קלינית ראשית במשרד הבריאות, במב"ן.

<מרב בוקשיצקי: אני לא מייצגת פה את השב"ס, אני מייצגת את משרד הבריאות.

<מרב בוקשיצקי: חבל שהם לא נמצאים פה בדיון, אבל אנחנו עובדים איתם.

<מרב בוקשיצקי: זה יחידת צור, אבל יש גם את כל המערך הטיפולי של שב"ס, שחשוב שהיה פה וימסור את הנתונים.

<מרב בוקשיצקי: אני יודעת שכל הנושא של הטיפול בעברייני מין מאד התפתח במסגרת השב"ס ואני יכולה לתת נתון אחד בסיסי.

<מרב בוקשיצקי: אין היום עבריין מין בבית הסוהר, שנמצא במסגרת של שב"ס, שרוצה טיפול לעברייני מין ולא יוכל לקבל אותו.

<מרב בוקשיצקי: אין דבר כזה.

<מרב בוקשיצקי: זאת אומרת אני מסכימה עם חבר הכנסת מקלב, שאולי אין אפשרות לתת את הטיפול - - -

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, שמענו את זה.

<מרב בוקשיצקי: בכל אגף ואגף בשירות בתי הסוהר.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל זו טענה חשובה.

<מרב בוקשיצקי: אבל כל עבריין מין בשירות בתי הסוהר, שמעוניין בטיפול, יכול לקבל אותו.

איילת נחמיאס ורבין: איזה אחוז מהם מעוניין?

<מרב בוקשיצקי: במסגרת שב"ס או באופן כללי?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: כרגע במסגרת שב"ס.

<מרב בוקשיצקי: אין לי את הנתונים שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה הדיון.

<מרב בוקשיצקי: נכון, אבל היה צריך לזמן אותם.

איילת נחמיאס ורבין: לדעתי הם הוזמנו, שב"ס הוזמן.

<אסף זגורי: יש לי נתון של כמות האסירים, עברייני המין בשירות בתי הסוהר.

<אסף זגורי: לא על פדופילים.

<אסף זגורי: בכלל.

<אסף זגורי: 1,283 עברייני מין בבתי הסוהר, מתוכם 527 טופלו או מטופלים ומתוכם 160 – יש מקום לארבע מחלקות לעברייני מין שמחלקה אחת זה בעצם של מב"ן ועוד שלוש מחלקות של שירות בתי הסוהר שפרושים בארץ, שמטפלים בכ-160 עברייני מין, טיפול ייעודי אינטנסיבי.

<אסף זגורי: אלה המספרים.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי, זאת אומרת במקרה הטוב אנחנו עומדים על 50%.

איילת נחמיאס ורבין: במקרה הכי אופטימי.

איילת נחמיאס ורבין: ומתוכם אנחנו גם לא יודעים כמה פדופילים.

<קריאה: אנחנו מדברים רק על אלה שהגיעו לכלא.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי, בוודאי.

איילת נחמיאס ורבין: אני כרגע נמצאת באזור של שירות בתי הסוהר.

יפעת שאשא ביטון: איך שלא תסתכלי על זה, זה קצה הקרחון.

איילת נחמיאס ורבין: זה מעט, כן, זה ברור לגמרי.

<גלית מנחמני: אתם מבינים שזה תלוי ברצונם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הבנו את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מתכוונות לטפל ברצייה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יישאר רצייה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יישאר ברצונם הטוב ומטופלים ברצונם הלא טוב הם לא מטופלים.

יפעת שאשא ביטון: אני במקום הזה שאתם מעלים ומה שחידדת עכשיו, תוך כדי דיון עלתה בי מחשבה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו מקודם על הנושא של מאגר נתונים ואנחנו לא ניכנס עכשיו אם אפשר לכפות או לא לכפות טיפול.

יפעת שאשא ביטון: אם זה כן יעיל או לא יעיל, אבל מי שלא רוצה לעבור טיפול – ליצור מצב שהוא כן יפורסם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אין מצב שבן אדם - - -

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות.

יפעת שאשא ביטון: יוצא פטור בלא כלום.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואני מדברת אחרי שהוא ריצה את עונשו.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתי, אמרתי, זה לא הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם הוא לא עובר טיפול, אז שהציבור יידע שהוא צריך להיזהר ממנו, כי הוא לא עובר טיפול ואז אולי זה יהיה קטליזאטור.

איילת נחמיאס ורבין: יפעת, וצריך לזכור שרף הענישה בישראל, נכון להיום - - -

יפעת שאשא ביטון: נמוך, נמוך.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מאד מאד מאד נמוך בעבירות מין בכלל, אבל בעבירות פדופיליה הוא מעליב.

יפעת שאשא ביטון: עלוב.

איילת נחמיאס ורבין: הייתי אומרת עוד איזה כמה מילים פחות פרלמנטאריות, אבל זה פשוט באמת שערורייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולה לכפות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מנסות לא להשתלט על בתי המשפט ולא לקבוע עונשי מינימום בעבירות מהסוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנגדת לזה.

יפעת שאשא ביטון: אז מי שלא עושה את זה, שיהיה במאגר ציבורי שיפורסם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שבסופו של דבר בעולם, מאגרים, דיווח במעבר בין ערים ובין שכונות, בסופו של דבר אלה הדברים שעובדים ואני כן מבינה את המצוקה שאתה הערת עליה קודם, רק פקד זגורי, או רק פקד זגורי, אני לא זוכרת מי, שהבעיה היא גם בזה שישראל היא מדינה קטנה ויש הרבה מורכבויות שמתלוות למציאות הזאת, אבל בסוף אנחנו צריכים איך שהוא, לא יודעת, לטפל בסיכונים הללו.

<מרב בוקשיצקי: אבל אם יורשה לי, אנחנו יודעים שטיפול בעברייני מין הוא הרבה פעמים תלוי רמת המסוכנות שלהם, שמה שאנחנו יודעים שככל שרמת המסוכנות היא גבוהה יותר, הטיפול צריך להיות אינטנסיבי יותר ואנחנו גם יודעים שברמות מסוכנות נמוכות, זה די קונטרה אינדיקציה לטיפול ייעודי בכלל.

<מרב בוקשיצקי: שנניח במקרים האלה חשוב מאד שיהיה שיקום בקהילה, שזה בן אדם שיוכל לחזור לקהילה, לאיזו שהיא מסגרת, לעבודה.

<מרב בוקשיצקי: וזה יהיה מספיק על מנת להוריד את רמת המסוכנות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי שאלה, ושוב, אני שואלת הפעם לא על עברייני מין, אלא על פדופילים באופן ספציפי – האם יש נתונים על פדופילים שהצליחו להשתקם ולחזור לקהילה?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים את המספרים?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים לכמה מהאנשים האלה הטיפול לאורך זמן עזר?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מדברת כרגע על הטיפול האינטנסיבי.

<אסף זגורי: אני יכול לתת נתון שאולי הוא יפתיע קצת את הוועדה.

<אסף זגורי: יחידת צור בודקת לאורך השנים את עצמה, את אחוז הרצידיביזם.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

<אסף זגורי: אני למעשה בודק את היעילות שלי, כמה מהמפוקחים חזרו וביצעו עבירות מין חוזרות.

איילת נחמיאס ורבין: מאד חשוב.

<אסף זגורי: והנתון אצלנו הוא נתון סך הכל, שזה עדיין אפשר כל מקרה לגופו וכל מקרה זה תופעה והזכרת את רומן לוין וכל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

<אסף זגורי: אבל בשנה יש לנו 1.6% רצידיביזם, שזה נמוך וזה ביחס - - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, זה נשמע נמוך.

<אסף זגורי: למה שהמדינה מדווחת.

<אסף זגורי: במדינה בסביבות 20% רצידיביזם.

<אסף זגורי: אצלנו 1.6% או 1.5%.

<אלירן מלכי: אבל זה רק מי שנתפס.

<אלירן מלכי: צריך להגיד את זה.

<אסף זגורי: זה בכל דבר.

<אלירן מלכי: כן, אבל צריך להגיד את זה.

איילת נחמיאס ורבין: ההערה היא במקום.

<אלירן מלכי: יש חוסר במפקחים.

<אלירן מלכי: מפקח אחד על 500, ואז כאילו - - -

איילת נחמיאס ורבין: חברות, חברים, קודם כל, זה בכל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו שאני התייחסתי קודם לנתונים על הגשת כתבי אישום.

איילת נחמיאס ורבין: כל דבר זה ברור שזה מה שאנחנו יודעים.

<אורית סוליציאנו: אבל הבעיה היא בהתחלה, היא בכתבי אישום.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אנחנו תיכף נפנה לנושא של האכיפה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשמוע את משרד המשפטים.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

<אביגיל סון פלדמן: אני אביגיל סון פלדמן, אני מייעוץ וחקיקה ובת עמי מהפרקליטות תתייחס אחרי זה להיבטים שנוגעים אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: אז בואו רק נעשה את זה, כי יש לנו לצערי זמן מוגבל היום ואם יהיה צורך - - -

<אביגיל סון פלדמן: בסדר, אני אתייחס לכמה נושאים שעלו.

איילת נחמיאס ורבין: הדיון הזה הוא עד רבע לאחת.

<אביגיל סון פלדמן: אני אתייחס לכמה נושאים שעלו.

<אביגיל סון פלדמן: הנושא של טיפול בכפייה זה נושא שנדון ארוכות בכנסת בוועדת חוקה, בתיקונים הקודמים של החוק.

<אביגיל סון פלדמן: בסופו של דבר התפיסה שהחוק מאמץ זו תפיסה, זאת אומרת התפיסה היא שלטפל בצורה אפקטיבית, בכוח, זה פשוט לא עובד.

<אביגיל סון פלדמן: זה לא עובד, כי אי אפשר בכוח - - -

איילת נחמיאס ורבין: בחנו את ההבדל בין עברייני מין לפדופילים?

איילת נחמיאס ורבין: בין "עברייני מין רגילים" לבין פדופילים?

<אביגיל סון פלדמן: תראי, פדופילים זה לא מונח משפטי בסופו של דבר.

איילת נחמיאס ורבין: כן, בסדר, נכון.

<אביגיל סון פלדמן: החוק עוסק בעברייני מין.

<אביגיל סון פלדמן: יכול להיות מי שביצע עבירת מין בקטין.

<אביגיל סון פלדמן: פדופילים זה אבחון מקצועי.

<אביגיל סון פלדמן: אבל התפיסה היא שהשיטה שהחוק עובד בה, זה שיטה של מקל וגזר.

<אביגיל סון פלדמן: זאת אומרת יש את צו הפיקוח, יש את השיקום.

<אביגיל סון פלדמן: הפיקוח והשיקום זה שתי הרגליים של החוק וככל שהמפוקח יותר מגויס לשיקום, אז המערכת מעודדת את הדבר הזה ומתאימה את זה.

<אביגיל סון פלדמן: אם הוא חוזר בו משיקום, יש ממש הוראות שמורות שהוא חייב להמשיך בטיפול במשך תקופה מסוימת כדי לאפשר למדינה ללכת, לחזור לבית המשפט, להגיש בקשה, במידת הצורך להחמיר את תנאי הפיקוח שלו.

<אביגיל סון פלדמן: גם הפיקוח עצמו, שזה כמובן לא בא לידי ביטוי בצו, אבל הפיקוח עצמו יהיה בהתאם אם יעשו לו הערכת מסוכנות ויראו שהמסוכנות עלתה, גם הפיקוח יהיה בהתאם.

<אביגיל סון פלדמן: הרעיון הוא שזה מין יחסי גומלין כאלה ושהמפוקח יידע שככל שהוא כן מסכים, כן מתגייס לשיקום ורוצה בעצמו להפחית את המסוכנות שלו, אז המערכת מתגייסת לדבר הזה וככל שהוא לא מגויס לזה, אז הפן השיטורי של החוק מוגבר ו - - -

איילת נחמיאס ורבין: ואתם רואים שזה אכן מוגבר?

איילת נחמיאס ורבין: אתם רואים שמעלים את תנאי הפיקוח על - - -

<אביגיל סון פלדמן: כן.

<אביגיל סון פלדמן: הפיקוח עצמו הוא מבוסס בסוף על מסוכנות.

<אביגיל סון פלדמן: ככל שהוא יותר מסוכן, זה יבוא לידי ביטוי בתנאים, בתקופה ובפיקוח עצמו, באינטנסיביות של הפיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה מחייב, למרות שאכן פדופילים זו הגדרה רפואית ולא הגדרה משפטית והחוק לא מבחין בין סוגי עבריינות מין, מאד יכול להיות שכאן - - -

<אביגיל סון פלדמן: השיקום הוא חלק מהחוק, אבל הטיפול הוא מקצועי כמובן.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה את זה, אבל יכול להיות שכאן יש איזה שהוא צורך למצוא את הדרך כן לעשות אבחנה בין סוגי המטופלים וסוגי העבירות ולשם אנחנו ננסה לפנות ולראות האם צריך לעשות הבחנה כזאת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

<אביגיל סון פלדמן: רגע עוד כמה נושאים שעלו.

<אביגיל סון פלדמן: הנושא של מרשם פתוח הוא גם נושא שנדון, גם בתיקון, גם בכנסת, גם בצוות שרים - - -

יפעת שאשא ביטון: מרשם.

יפעת שאשא ביטון: אלה שלא רוצים טיפול.

<אביגיל סון פלדמן: ושוב, באמת התפיסה בעניין הזה היא שבסוף החוק נועד להשיג את המטרה של הגנה על הציבור באמצעות שילוב של שיקום ופיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: הבנו.

<אביגיל סון פלדמן: פיקוח הוא אפקטיבי עד לרמה מסוימת.

<אביגיל סון פלדמן: השיקום הוא בסוף זה שמשיג את המטרה ארוכת הטווח.

איילת נחמיאס ורבין: ואם מישהו לא עשה שיקום אז מה?

יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה מקומם אותי?

איילת נחמיאס ורבין: את מבינה?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין את משרד המשפטים.

<אביגיל סון פלדמן: מי שלא עשה שיקום, תיאורטית אפשר להמשיך את הפיקוח שלו 20 שנה.

יפעת שאשא ביטון: ו-?

איילת נחמיאס ורבין: ואז מה?

איילת נחמיאס ורבין: אז מה?

יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה מטריד אותי בתפיסה שלנו?

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן, כל דיון, שאנחנו יותר עסוקים בלהגן על מי שמקרבן, על מי שפוגע, מאשר על הקורבן.

יפעת שאשא ביטון: כל הזמן אנחנו נמצאים בנקודה הזאת.

<אביגיל סון פלדמן: לא, אז זה מה שאני מנסה להסביר.

<אביגיל סון פלדמן: החוק נועד להגן על הציבור מפני עבירות חוזרות, אבל התפיסה היא שעבריין מין שחוסמים בצורה מסוימת את האפשרות שלו בכלל להשתקם - - -

איילת נחמיאס ורבין: הדבר היחיד שאני מבינה - - -

<אביגיל סון פלדמן: אז הוא נהיה יותר מסוכן.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, הדבר היחיד שאני מבינה הוא, אמיתי, זה שישראל מאד מאד קטנה גיאוגרפית וזה מייצר אתגרים שכנראה לא קיימים במדינות אחרות בעולם, בדבר תזוזה של עברייני מין ויותר ספציפי – פדופילים – שוב.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת שזה כנראה האילוץ וזה גם האילוץ בנושא של פתיחת המרשם או אי פתיחת המרשם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל קוצר הזמן אני רוצה לעבור לנושא של הגשת כתבי אישום.

<בת עמי ברוט: כן, אני רוצה להתייחס.

<בת עמי ברוט: בעצם אנחנו יכולים לראות בהקשר של הפרקליטות, שיש אכיפה בכמה מישורים.

<בת עמי ברוט: קודם כל כמובן העבירות רגילות, "רגילות" – של פגיעה מינית, עבירות מין מחוק העונשין - - -

איילת נחמיאס ורבין: יש לי בקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תתייחסי היום אך ורק לעבירות פדופיליה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: זה הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: זו כותרת הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אך ורק לעבירות פדופיליה.

<בת עמי ברוט: אני אסביר לאיזה עבירות נוספות אני מתייחסת.

<בת עמי ברוט: גם עבירות של פדופיליה שהן פדופיליה ברשת.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, מאה אחוז.

<בת עמי ברוט: והחזקת חומרי תועבה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פדופיליה, בסדר גמור.

<בת עמי ברוט: לזה התכוונתי ולכן אמרתי שיש אכיפה בכמה מישורים.

<בת עמי ברוט: דבר ראשון זה כמובן כאשר אנחנו מקבלים את תיקי החקירה.

<בת עמי ברוט: אנחנו בודקים, ככל שיש מספיק ראיות – לפעמים אנחנו גם שולחים להשלמות חקירה – ככל שיש מספיק ראיות אנחנו כמובן מגישים כתבי אישום וישראל נתן את הנתונים, שכפי שניתן לראות יש גם עלייה בכמות כתבי האישום שמוגשת ואני רוצה לציין שמבחינת אחוזים, האחוזים הרבה יותר גבוהים מכל שאר התיקים.

<בת עמי ברוט: זאת אומרת בכל שאר העבירות האחוז הרבה יותר גבוה של תיקים נסגר ופחות תיקים מוגשים מאשר בעבירות פדופיליה.

<בת עמי ברוט: זה דבר ראשון.

<בת עמי ברוט: דבר שני, מבחינת אכיפה שנוגעת לתכנים פדופילים ברשת, יצאה הנחיית פרקליט מדינה לפני כשנה וחצי שנקראת אכיפת עבירות של פרסום, אחזקה או צריכה של חומר תועבה ובו דמותו של קטין.

<בת עמי ברוט: בעצם מדובר בסעיף 214 לחוק העונשין, כשההנחיה הזאת מפרטת איך להתייחס, מה זה אומר בעצם פרסום, מה מבחינת הענישה.

<בת עמי ברוט: פרסום זה גם כשהעברת, כי יש שם סייג בסעיף של תום לב, מה נחשב תום לב, מה לא נחשב תום לב והנחיה מיוחדת לעניין הזה יצאה מכיוון שאנחנו מייחסים לאכיפה בהקשר הזה משמעות מיוחדת.

<בת עמי ברוט: בנוסף אנחנו גם יכולים לראות אכיפה בשלב הסופי.

<בת עמי ברוט: זאת אומרת כשיש לנו עברייני מין מפוקחים, אז ככל שיש הפרות אנחנו גם מגישים כתבי אישום כנגד המפרים.

<בת עמי ברוט: זאת אומרת אנחנו לא עוצרים את זה בשלב הראשון, אלא גם כשיש הפרה של צו פיקוח מגישים כתבי אישום.

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר ברוט, את יכולה בבקשה להתייחס באופן ספציפי לעסקת הטיעון עם הפדופיל רומן לוין?

איילת נחמיאס ורבין: את יכולה להסביר לנו איך מוגשת הצעה כזאת לעסקת טיעון מהסוג הזה, עם ההקשר הזה?

<בת עמי ברוט: קודם כל אני לא יכולה כמובן להתייחס לתיק שמתנהל ולתיק מסוים.

<בת עמי ברוט: אני רק אומר שיש קושי גדול, אני לא מדברת על התיק הספציפי הזה, שוב, ואני גם לא טיפלתי בו באופן אישי ואני לא מספיק מכירה את עובדותיו.

<בת עמי ברוט: בכל מקרה אני מנועה מלהתייחס לתיק מתנהל, כפי שאמרתי.

<בת עמי ברוט: אבל אני רוצה לציין שיש לנו כאן איזה שהוא עקב אכילס, דווקא בגלל שמדובר בקטינים שהם לפעמים מאד מאד קטנים, יש לנו קושי להוכיח את העבירות.

<בת עמי ברוט: זאת אומרת עבירות למשל של אינוס קטין, או מעשה סדום, אם אין לנו אינדיקציה, אם אין לנו DNA או אם אנחנו לא יכולים למצוא ראיות נוספות והילד עצמו לא יכול למסור מה בדיוק היה ואין לנו צילומים – אם יש לנו צילומים, כמובן, אם במקרה הייתה מצלמה והדבר מוסרט, אז זה אפשרי להוכיח, או יותר קל, אבל לפעמים דווקא בגלל שהילד הוא כל כך קטן, ואנחנו לפעמים נתקלים אפילו בפגיעה בתינוקות ממש, כששם גם דרך אגב יש לפעמים קשר שתיקה של הורים.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי עוד שאלה אלייך.

<בת עמי ברוט: זאת אומרת הקושי הראיתי הוא לפעמים קושי מובנה בעבירות האלה.

<בת עמי ברוט: ככל שהילד יותר קטן, ככה הוא פחות יוכל למסור מה בעצם היה ואז אנחנו נאלצים לפעמים להגיע להסדרי טיעון, כדי שלא יהיה לנו – או שלא נוכל להגיש בכלל כתב אישום, או ש - - -

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אבל זה לא אירוע עם ילדים קטנים ולא עם - - -

<בת עמי ברוט: אני לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה אירוע הזוי על פניו.

איילת נחמיאס ורבין: עוד שאלה אלייך.

<בת עמי ברוט: אבל ככל שאנחנו יכולים להגיש, אפילו על עבירה פחותה, אבל לפחות שיהיה לנו כתב אישום שבו אותו נאשם יורשע, הוא מודה ומורשע וייכנס לכלא לתקופה אולי פחות ארוכה ממה שהיינו רוצים, אבל עדיין הוא לפחות ייכנס לכלא, כך נוכל למנוע ממנו להסתובב בחברה.

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר ברוט, את הבאת סטטיסטיקות בכמה תיקים אתם נתקלתם בבעיות כתוצאה מכשלים בחקירה, כשלים כאלה שאי אפשר היה לתקן אותם?

<בת עמי ברוט: אין לנו יכולת לפלח תיקים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם לא בודקים את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם לא יודעים?

איילת נחמיאס ורבין: תראי, זה נראה לי, ועוד פעם, אני באה מעולם הינהול, אז לי זה נראה ממש אלמנטארי שכמו שהמשטרה תעשה כל מאמץ כדי להשלים חקירה מצד אחד, שאתם גם תדעו איזה תיקים אי אפשר להשלים אותם בגלל תקלות שהתגלו בחקירה ואני לא מדברת על אירועים כמו שאת ציינת, שבאמת כתוצאה מפאת גילו של הקטין יש בעיה בהשלמת החקירה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מצער וזה מכאיב, אבל אני יכולה לומר מה שאת אומרת.

<בת עמי ברוט: כן, אני אציין שהפרקליטות נמצאת בתהליך של מעבר לעבודה מבוססת נתונים ואני כמובן אציף את ה - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אין נתונים היא לא יכולה להיות מבוססת נתונים ואנחנו יודעים שבפרקליטות יש הרבה מאד נתונים בחסר.

יפעת שאשא ביטון: רק בוועדה כאן אנחנו העלינו כמה וכמה פעמים את הדרישה לפלח.

יפעת שאשא ביטון: לפלח את סוגי הפגיעות, לפלח לפי גילאים, כדי שאנחנו באמת נדע להתמודד עם התופעות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא עבירות רגילות.

יפעת שאשא ביטון: התשובה שקיבלתי הייתה מבישה.

יפעת שאשא ביטון: זה דורש היערכות ומשאבים ו-, ו-, ו-.

יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת מה?

יפעת שאשא ביטון: זה לא בשביל הוועדה, באמת.

יפעת שאשא ביטון: זה בשבילכם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה בשבילם, ברור.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק בשביל מה שאת אומרת, כדי שכל התהליכים שיעשו יהיו מבוססים על הנתונים.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממש מודה ומתוודה, שכמו חברת הכנסת שאשא ביטון, אני לפעמים נדהמת ואני מוכרחה להגיד, זה לא רק בפרקליטות וזה לא רק במשרד המשפטים, יש בעיה, במדינת ישראל לא יודעים לעבוד לפי דאטא.

יפעת שאשא ביטון: לגמרי, כן.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, אנחנו נתקלים בזה גם במקרים של ילדים עם אלרגיות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל פה זה נראה לי פיקוח נפש.

איילת נחמיאס ורבין: פיקוח נפש ממש, כי צריך לדעת ולהבין מה טיב הבעיות.

איילת נחמיאס ורבין: אם יש לך משפט סיכום אז את מוזמנת, אבל אם לא אני אודה לך אם אני אוכל לעבור לדובר הבא.

איילת נחמיאס ורבין: המועצה לשלום הילד.

<ורד וינדמן: כן, תודה גברתי.

<ורד וינדמן: אז המצב הוא כזה, יש עלייה בנתונים של מקרי עבירות מין כלפי ילדים וכשאנחנו מסתכלים על כתבי האישום, אין עלייה מקבילה ויש שיעור גדול מאד, מדי, של סגירת תיקים.

<ורד וינדמן: אנחנו יודעים את זה והסיבות לכך הן שונות ומגוונות וצריך להתייחס לכל אחת מהן בנפרד, אבל זה המצב ויש עלייה וצריך לדבר על העלייה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתם עוקבים אחרי האינפורמציה, ורד?

<ורד וינדמן: האמת היא שאנחנו מחר מפרסמים את השנתון הסטטיסטי שלנו, מגישים אותו לנשיא המדינה ובין היתר יהיו שם נתונים שאנחנו נפרסם אותם מחר, על עבירות ביחס לילדים וזה כולל כמובן נתונים - - -

איילת נחמיאס ורבין: מאיפה את מושכת אותם?

<ורד וינדמן: מה שאנחנו עושים זה אוספים מהרשויות השונות, בחלק מהדברים עושים עיבודים בעצמנו ומתריעים על מקומות שבהם אין נתונים או אין עיבודים שלדעתנו צריכים לשמש לקביעת מדיניות, בדיוק כפי ששתיכן ציינתן בצדק רב מבחינתי.

<ורד וינדמן: אז אני אשתמש במילים שנשמעו מפסק דין מהעת האחרונה יחסית וגם על זה צריך לדבר בהקשר הזה, שהזאב מהסיפור של כיפה אדומה כבר לא מסתתר ביער או בקרן חשוכה של רחוב.

<ורד וינדמן: הוא נמצא בתוך המחשב, בסלון, או בחדר של הילד או במסך הסלולארי שלו.

איילת נחמיאס ורבין: גם ברחוב.

<ורד וינדמן: ומעבר לזה שהתופעה של פגיעה מינית בקטינים במרחב המציאותי לא השתנתה, נוסף מימד - - -

איילת נחמיאס ורבין: איום חדש.

<ורד וינדמן: מימד שצריך להתמודד איתו בכלים אחרים.

<ורד וינדמן: אני חושבת שההערה שהערת בתחילת הדברים שלך מאד משמעותית.

<ורד וינדמן: עבירות המין שנמצאות בספר החוקים של מדינת ישראל הן עבירות שעדיין לא עברו את ההתאמה הנדרשת לעולם, למציאות המשתנה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, לעולם הווירטואלי.

<ורד וינדמן: עבירה שנקראת במקום כמו ארצות הברית גרומינג ולומינג והעבירות האלה לא נמצאות בספר החוקים.

<ורד וינדמן: אנחנו יזמנו תיקון שעוסק בהטרדה מינית, כשכיוונו גם להטרדה מינית באינטרנט ואנחנו רואים עלייה מאד מאד משמעותית של פגיעות של הטרדה מינית ביחס לקטינים.

<ורד וינדמן: לדעתי זה קשור ביחס למרחב הווירטואלי, אבל צריך לבדוק האם חסרות בספר החוקים עבירות שמתייחסות לנושא בין היתר של פיתוי ילדים, כדי שנוכל לעצור את זה מבעוד מועד ולא נגיע למצב של עבירת מין בעולם הממשי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: משפט אחרון.

<ורד וינדמן: עכשיו חוק ההגנה על הציבור, שאולי הדבר הכי חשוב בו זה הנושא של הפיקוח.

<ורד וינדמן: הרי כפי שראינו מהנתונים פה, יש מעט מאד מטופלים.

<ורד וינדמן: אז צריך לעשות שני דברים.

<ורד וינדמן: שאלתם מה צריך לעשות, הנה שני דברים קונקרטיים שצריך לעשות.

<ורד וינדמן: אחד זה להרחיב את מספר המפקחים.

<ורד וינדמן: אנחנו במקום ליניארי.

<ורד וינדמן: מספר המפוקחים לא קטן, הוא כל הזמן גדל.

<ורד וינדמן: זה דבר אחד.

<ורד וינדמן: דבר שני, הצעת חוק שאנחנו יזמנו ולא עברה ועדת שרים, היא לדרוש פיקוח גם על מי שהמסוכנות שלו היא לא הרמה הכי גבוהה, היא הרמה הבינונית, שהוא יהיה גם מפוקח וזה לא ייגמר אחרי חמש שנים.

<ורד וינדמן: הרי מה אנחנו עושים?

<ורד וינדמן: אנחנו מחזירים לרחוב את אותם אנשים שלא ניתן היום לפי החוק לפקח עליהם ומי שמפוקח זה רק מי שנשקפת ממנו הסכנה הגבוהה ביותר; והחוק למניעת העסקת עברייני מין, שהוא חשוב בצורה בלתי רגילה ולא הזכרנו אותי עדיין - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני הזכרתי אותו בהקשר של שאול שמאי.

<ורד וינדמן: המשטרה צריכה לעשות אכיפה יזומה, לעשות קמפיינים ציבוריים, כפי שהיו בראשית החוק, כדי שהציבור יידע לשאול את השאלות הנכונות, מפני שפדופילים מחפשים בדיוק את המקומות שבהם נמצאים ילדים, במוסדות חינוך, בגני ילדים.

איילת נחמיאס ורבין: ורד, אני אפשרתי לך בגלל שאת אורחת כבוד של הוועדה.

<ורד וינדמן: אני מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת את זה.

<ורד וינדמן: ואני קיצרתי עוד שלושה דברים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, כי ברור לי שזה בנשמתך.

<ורד וינדמן: החוק למניעת העסקה חייב להיות על השולחן כי זה בדיוק מניעה.

איילת נחמיאס ורבין: אין ויכוח.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו גם דיברנו כבר אפילו על נהגי הסעות.

איילת נחמיאס ורבין: משרד החינוך, אני באמת קיפחתי אתכם, בבקשה.

<איל פרידמן-מירב: איל, קב"ט משרד החינוך.

<איל פרידמן-מירב: אנחנו עושים את כל הפעולות האפשריות לבדיקת כל מאגרי המורים, גם הקבועים, גם הזמניים וגם המתחלפים.

איילת נחמיאס ורבין: אז איך שאול שמאי נכנס להיות מורה מחליף בבית הספר?

<קריאה: את ציינת בעצמך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני יודעת שאני ציינתי, אבל אני רוצה לשמוע את זה ממשרד החינוך, לא ממני.

<לירון ספרד: בעניין שאול שמאי מתקיימת חקירת משטרה בנושא ולא - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה היועץ המשפטי?

<לירון ספרד: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אני פוגשת אותך מדי פעם.

<לירון ספרד: נכון, בגלל זה נתתי לו להתחיל לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: כן, כי אני לא אוהבת שהיועצים המשפטיים של משרד החינוך קודם כל מדברים.

<איל פרידמן-מירב: תקלות יש.

<איל פרידמן-מירב: אנחנו מטפלים בהן עם כל הגורמים וכל הגופים וחלק מהעניין זה המידע שצריך לעבור בצורה הרבה יותר מהירה והרבה יותר זמינה.

איילת נחמיאס ורבין: המידע לא עובר?

<איל פרידמן-מירב: בין המשטרה לבינינו הוא עובר, לא תמיד מספיק מהר כדי שנעשה את הפעולות המונעות במיידי ואנחנו עושים את כל הדברים מבחינתנו כדי למנוע את המקרים האלה.

<לירון ספרד: אני אוסיף שבימים האלה יש דיונים עם משרד המשפטים בכל הנוגע להעברת מידע בזמן אמת מהמשטרה, על קיום הליכים פליליים כנגד עובדי מדינה וקבוצות עובדים נוספות, לרבות עובדי הוראה.

<לירון ספרד: מצב שכבר ברגע בו נפתחת חקירה פלילית בעבירות חמורות נגד עובדים, באותו רגע יועבר עדכון למעסיק.

<לירון ספרד: מצב שהיום - - -

יפעת שאשא ביטון: זה מה שסוכם עם ועדת החינוך בדיון שאנחנו קיימנו.

<לירון ספרד: גם בוועדת החינוך אמרנו את זה, אבל זה נושא שדורש שינוי מערכתי נרחב.

<לירון ספרד: זה לא רק לגבי משרד החינוך, זה לגבי קבוצת משרדים בהתחלה וזה דיונים שמתקיימים עם משרד המשפטים על העברת מידע בזמן אמת.

יפעת שאשא ביטון: מה החסמים?

<לירון ספרד: היום העברת המידע יכולה להיות אד-הוק, נקודתית, או בעצם במשיכה.

<לירון ספרד: כשאנחנו פונים למערכת המידע הפלילית דרך מערכות שנמצאות במשרד, מבקשים מידע - - -

איילת נחמיאס ורבין: אגב, חברת הכנסת שאשא ביטון ואני עוסקות כרגע בעוד איזה אירוע של מורה, שאנחנו כרגע בוחנות האם באמת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הבנו שהיו שם שתי תלונות, גם של מורה וגם של תלמידה ואנחנו כרגע - - -

<איל פרידמן-מירב: נשמע לקבל את המידע כדי לבדוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאתם חשופים לו.

<לירון ספרד: אז אם יש מידע אפשר לדבר גם אחר כך, להעביר לנו פנייה מסודרת ואת זה אנחנו יכולים להבטיח, שכל תלונה שמתקבלת אצלנו במשרד נבדקת באופן מקצועי, יסודי, התייעצות עם כל הרשויות הרלבנטיות, כולל משטרת ישראל, כולל פרקליטות ואנחנו מקבלים את ההחלטות שנדרשות בהתאם לסמכויות שעומדות בפני המשרד.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עכשיו נתת לי את ההודעה שלך לא כיועץ משפטי אלא גם כיועץ תקשורת, אבל אני אומרת לכם שדעתי לפחות, בגלל שאני חשופה מאד מאד מאד לאירוע שהיה בבית הספר בצפון תל אביב, אני באופן שבועי חשופה למצב של הילדות שם, אומרת לכם שהכשל - - -

<לירון ספרד: אתמול אפילו קיבלת מכתב ממני בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: אני קיבלתי אתמול מכתב ממך?

<לירון ספרד: כן.

יפעת שאשא ביטון: הוא מחכה לך במשרד.

איילת נחמיאס ורבין: אז יועציי, אני מבקשת.

איילת נחמיאס ורבין: קיבלתם מכתב אלינו?

<לירון ספרד: בוצעה פנייה של ההורים אלינו ואת היית בהעתקים וקיבלת תשובה בחזרה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, טוב.

יפעת שאשא ביטון: שני דברים בהקשר של מה שאמרת.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, עד שתגמרו את כל הסידורים עם המשרדים השונים, ואני כבר מכירה את הפרוצדורות, אז סוכם שכל עובד ועובדת, ועובדת - אני בכוונה מדגישה את זה - כי אנחנו מנסים לעשות שינוי ומשום מה זה לא נקלט במערכות.

יפעת שאשא ביטון: כל עובד ועובדת שבאים ומבקשים לעבוד במסגרת חינוכית, בין אם זה כמחליפים ובין אם זה בכל צורה אחרת, אתם תצטרכו למשוך.

יפעת שאשא ביטון: כן, זה לוקח זמן.

<לירון ספרד: קיים.

<לירון ספרד: קיים היום.

<לירון ספרד: קיים.

יפעת שאשא ביטון: זה קיים, אבל אנחנו יודעים שהיו כשלים.

<איל פרידמן-מירב: לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון, אל תגיד לא נכון, כי היו כמה פספוסים גם בעת האחרונה.

<לירון ספרד: קיים.

יפעת שאשא ביטון: זה דבר אחד.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, מעניין אותי לדעת מה החסמים מול משרד המשפטים, מכך שהמידע פשוט יעבור ישירות אליכם.

יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו צריכים כל הזמן - - -

<לירון ספרד: זה עניין טכני לחלוטין.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו עוד דיון כאן ואני אתן גם למרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, אבל אמיר שואן ביקש לומר כמה דברים ואני רוצה לתת לו הזדמנות, כי אני טיפלתי בזה הרבה קודם, אבל זה ללא ספק זה גרם לי לא לישון עוד לילה.

<אמיר שואן: תודה רבה לכן על הדיון, קודם כל.

<אמיר שואן: רציתי לומר שיש פה איזה פיל בחדר שאנחנו לא כל כך מדברים עליו.

<אמיר שואן: נציגי המשטרה סיפרו פה שמערך מאור עומד להיות מושלם ברבעון הראשון של שנת 2018.

<אמיר שואן: יכול להיות שזו הערכה אופטימית, אולי זה יהיה הרבעון השני – לא משנה.

<אמיר שואן: הפיל שנמצא פה בחדר ואנחנו לא מדברים עליו, זה שברגע שמערך מאור יתחיל לפעול, יהיו הרבה יותר מפוקחים לרב פקד זגורי - - -

איילת נחמיאס ורבין: ליחידת צור.

<אמיר שואן: ויהיו הרבה יותר אנשים שיוכלו, תיאורטית, להגיע לטיפול אם אתם תפעלו לחקיקה שמחייבת טיפול.

<אמיר שואן: זאת אומרת אנחנו מדברים על מאות אנשים, אם לא אלפי אנשים, שהחברה האלה מהמשטרה הולכים לתפוס.

<אמיר שואן: ולכן אני חושב שראוי אפילו אתמול להתחיל כבר מהלך חקיקתי מואץ, בכדי שברגע שמערך מאור יתחיל לפעול, להכניס את אותם מאות אנשים לכלא או לכל מסגרת אחרת.

<אמיר שואן: אלף העונשים יהיו הרבה יותר חמורים, אם זה באמת על כל הנושא של גרומינג, שכבר נגענו בו; ו-ב', אנשים שכן משתחררים לחברה, יהיה את כוח האדם לרב פקד זגורי, שיוכל לפקח עליהם.

<אמיר שואן: הוא אומר שמה שהיה כתוב בכתבה הוא עוד היה חותם עליו, נכון?

<אמיר שואן: אם אני זוכר נכון.

<אמיר שואן: אז אתה אומר שאם אותו בכיר שרואיין בכתבה, בכיר שב"ס לשעבר שאמר שיש עשרות מפקחים, הוא נתן איזו שהיא הערכה אופטימית – הבכיר הזה.

<אמיר שואן: כלומר אנחנו מדברים על עוד פחות.

<אמיר שואן: היחס בין המפקח לבין - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור, כן, כן, הבנו.

<אמיר שואן: בין מפקח למפוקח, הוא מאד מאד נמוך.

<אמיר שואן: אז יפה שעה אחת קודם.

<אמיר שואן: עוד שלושה חודשים מאות אנשים יצבאו על המחלקה שלו, על החברה שלהם, על בתי המשפט ועל הכלא, דרך אגב, על שב"ס.

<אמיר שואן: אנחנו מדברים על צפיפות נוראית הרי בבתי הכלא, לא בגלל זה, אז גם שם צריך מיד לשפר את ה - - -

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

<אמיר שואן: רק רציתי להסב את תשומת הלב.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה חשוב לחדד את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אורית סוליציאנו, אנחנו נגנוב עוד שלוש דקות, בסדר, תמי?

<אורית סוליציאנו: אני ממש אומר בקצרה.

<אורית סוליציאנו: זה מקרה שאנחנו גם מכירים ממערכות אחרות ורק לפני שבוע היה דיון בוועדה לקידום מעמד האישה על רופאים שעוברים ממקום למקום.

<אורית סוליציאנו: אז אותו דבר יש גם במערכת החינוך, במקרה שאנחנו בקשר איתכם עכשיו, על מורה שעוזב בית ספר מסוים וכדי לסגור איתו יפה לא כתוב שום דבר שהוא מפוטר, או על חשד לסטיות מיניות - - -

איילת נחמיאס ורבין: ולפעמים הוא גם מוזז ביוזמה ממקום למקום באיזו חלוקת נטל כזו.

<אורית סוליציאנו: בדיוק.

<אורית סוליציאנו: ויש כאן איזה שהוא קשר, שאנחנו דיברנו על כך שכולנו הורים.

<אורית סוליציאנו: לא יכול להיות דבר כזה שגם אם הבן אדם לא עבר הליך משפטי, שזה להחליף פצצה מתקתקת - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.

<אורית סוליציאנו: יש כאן ואקום - - -

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה איתך.

איילת נחמיאס ורבין: תראי, בסוף האירוע המטלטל שעברו בבית הספר, אני מקווה, זה אמנם על הגב של הילדות האלה, אבל אני מקווה שהוא יהיה אירוע משנה חיים מבחינת האופן שבו מתייחסים לכניסה של מורים וצוותי הוראה לבתי הספר, כי מצד אחד רוב המורים הם לא עבריינים ומצד שני יש פצצות מתקתקות שאנחנו מבינים שהם באמת - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל יש פה פקטור שלא נמצא סביב השולחן וצריך לומר אותו ולא כי אני באה לסנגר פה על משרד החינוך, אבל הארגונים.

יפעת שאשא ביטון: הארגונים היציגים של המורים ושל הגננות, שעם הרגליים האחוריות עומדים על זה שלא יפגעו בתנאים ולא יזיזו איש צוות ובסוף הפשרה היא שהוא פשוט זז למקום אחר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל סליחה, יקירה, במקרה של שאול שמאי אנחנו לא מדברים על מורה שהוגן על ידי הארגונים, אז בואי.

איילת נחמיאס ורבין: את יודעת, אני - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אני נותנת פה סדרה של מקרים שאנחנו מטפלים בהם.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זה עוד היבט.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשת את זכות הדיבור, אז אני נותנת ממש דקה וגם לך דקה.

<רותי ברנשטיין פרץ: שתי רותי ברנשטיין פרץ, אני נציגת הסתדרות הפסיכולוגים בישראל ואני רוצה לדבר על עוד פיל ענק שלדעתי לא נמצא פה בחדר.

<רותי ברנשטיין פרץ: אנחנו מדברים על פגיעה בקטינים ועוד לא דיברנו על זה שמלבד המקרים בסמטה החשוכה, כמו שאת הצגת, אחוז מאד מאד גבוה מהפגיעות – ואורית יכולה לתת את הנתונים המדויקים – לא מתרחשות על ידי זרים בסמטות חשוכות, אלא בתוך הבית.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא היה סמטה חשוכה אגב, זה היה באור יום.

<רותי ברנשטיין פרץ: כן, כן, אני רק אומרת "חשוכה", במובן הזה שבתוך הבית, בתוך המשפחה, לא רק בתוך קשרים אחרים ובעצם אז הנזק שנגרם הוא גם בהליך הפלילי ולצורך העניין גם בבתי דין למשפחה, כמו למשל מקרים שהסדרי הראייה נשארים כמו שהיו, בתי הדין למשפחה שמגדירים את המקרה כמעידה וכל מיני דברים כאלה.

<רותי ברנשטיין פרץ: נושא נוסף שכן דובר פה זה ההבדל בין ההגדרה של פדופיליה בענישה ובטיפול.

<רותי ברנשטיין פרץ: אני חושבת שבחוק יש אם הפגיעה מתחת לגיל 14 וכו', כל מיני מדרגים שונים, בטיפול זה אחר לגמרי.

איילת נחמיאס ורבין: רותי אני מודה לך, אני צריכה לסכם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשת דקה, אבל אני אתן לך דקה בדיוק, עכשיו אני אהיה הרבה יותר קפדנית.

איילת נחמיאס ורבין: שם ותפקיד.

<אלירן מלכי: דקה בדיוק.

<אלירן מלכי: אלירן מלכי מהליגה להגנה על קטינים.

<אלירן מלכי: אני רוצה להכניס עוד איזה רבע פיל ברבע דקה שנשארה לי ודווקא להגיד לרב פקד זגורי שהוא עושה עבודה נפלאה, אבל הוא בסך הכל עלה תאנה כי צריך שיהיה הרבה יותר פקחים והפקחים זה אזרחים, וכדי שיהיו אזרחים, צריך שיהיה מאגר פדופילים פתוח לציבור שכולנו נדע מי הפדופילים ונוכל להתגונן.

<אלירן מלכי: היום אין לאזרחים שום כלים להתגונן נגד פדופילים.

איילת נחמיאס ורבין: אלירן, אנחנו הזכרנו את הדברים האלה ואנחנו נזכיר אותם גם בסיכום.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון הקשה הזה ולהערכתי אנחנו נעשה גם דיון המשך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רק נצטרך להחליט מתי, כי אני חושבת שחברת הכנסת שאשא ביטון ואני נצטרך לקבל כמה החלטות מאד מאד מורכבות, בהתייעצות גם עם משרדי הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לציין כמה דברים שעלו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: תראו, אני רוצה להגיד משהו, זה לא קל לי לדבר על מה שאני עברתי בתור ילדה.

איילת נחמיאס ורבין: הסיבה שאני הזכרתי את זה בכלל זה כי באיזה שהוא יום אני עברתי בקינג ג'ורג' עם הילדים שלי ליד השביל הזה, זה לא היה סמטה, ליד השביל הזה איפה שמשכו אותי פנימה ואני נחרדתי מהמחשבה שזה יכול לקרות למישהו מהילדים שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בן אדם שמתבייש בדברים שקרו לו, אבל זה לא קל לי לחשוף את עצמי ככה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת שבסופו של דבר החוויות האלה הן שם, הן לא נעלמות לשום מקום, הן לא הולכות לשום מקום ומי שחושב שהן הולכות לאן שהוא, טועה.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אנחנו נהיה חייבות להידרש לכמה דברים ובכמה היבטים ואחד זה עבודת חקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר לראות האם היום העבירות פרושות על כל מרחב העבירות שהן צריכות להיות פרושות, כולל עבירות הפיתוי ומה שנקרא הזימון – איך הפדופילים מזמנים אליהם את הילדים, בין אם מדובר במרחב הווירטואלי ובין אם מדובר במרחב המציאותי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נצטרך לדון מחדש בסוגית המרשם ועד כמה המרשם הזה פתוח או חשוף.

איילת נחמיאס ורבין: את העלית רעיון שהוא בעיני בוודאי, לכל הפחות ראוי לדון בו, זה הנושא של מי שלא עובר טיפול – האם צריך לחייב אותו ולאכוף עליו טיפול.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שזה יהיה פחות אפקטיבי, אבל אני יודעת שגם המדינה עושה לעצמה את החשבון הכלכלי – אם זה לא אפקטיבי, אז למה שאני אשקיע בזה?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, עם כל הכבוד, את הדיון הזה לא, סליחה - - -

יפעת שאשא ביטון: אם הוא לא עובר טיפול, שיהיה רשום במאגר.

איילת נחמיאס ורבין: כן, שזה יהיה רשום במאגר שזה חשוף, כן.

יפעת שאשא ביטון: אז שיבחר אם הוא מטופל או חשוף.

איילת נחמיאס ורבין: לגבי המרשם – יכול להיות שאנחנו נצטרך להידרש שוב לשאלה האם בן אדם יכול למשל לשנות את שמו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאסור שהוא יוכל לשנות את שמו.

איילת נחמיאס ורבין: האם הוא יכול לעבור ממקום למקום מבלי לדווח לאף אחד?

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שאם יש לו תנאי פיקוח שהוא חייב והוא מפוקח על ידי יחידת צור, הוא לא יכול לעשות את זה, אבל ככל שהוא לא מפוקח על ידי יחידת צור בגלל רמת מסוכנות לא הכי גבוהה, אז אנחנו נמצאים בבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נעקוב אחרי מה שקורה גם במערך מאור, במטרה לעזור לכם לעזור לנו וכנ"ל גם לגבי יחידת צור, בהנחת עבודה שבאמת מערך מאור יהיה איזה מן משפך לעבודה נוספת ליחידת צור.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נצטרך להידרש גם לנושא המשאבים.

איילת נחמיאס ורבין: כאמור, אני פונה למשרד המשפטים בתחינה, אלה לא אירועים רגילים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להשוות לך את זה למשהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני פעם עבדתי בחברת תעופה, שם לא היו בודקים רק תאונות אוויריות, היו בודקים את הדבר שנקרא כמעט תאונה.

איילת נחמיאס ורבין: אותו דבר פה בכתבי האישום, במרחק שבין תלונה לבין הגשת כתב אישום, להבין למה אי אפשר היה להגיש כתב אישום.

איילת נחמיאס ורבין: יש הבדל בין מחסור בראיות מסיבות כפי שאת תיארת לבין כשל מהותי במערכת, שלא איפשר הגשת כתב אישום בגלל תקלות כמו שציינתי, בין אם מדובר במחיקת הארד דיסק או בזה שלא הצליחו למשוך את הסרטים ממצלמות שנמצאות בסביבה בזמן.

איילת נחמיאס ורבין: אלה דברים שהם חיוניים וקריטיים ואי אפשר לוותר עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אני מאד מאד מקווה לקבל תשובה מהיועץ המשפטי לממשלה בעניין הפדופיל רומן לוין, שהוא עצר את עסקת הטיעון המתועבת הזאת, אבל אנחנו נעקוב אחרי הדברים האלה ואנחנו לא נרפה מהם, משום שהתפקיד שלנו הוא גם לעזור לכם בסופו של דבר למצות את הדין ולאכוף, לבצע אכיפה באופן הראוי והמשמעותי ביותר בעבירות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מזלזלת ומי שמכיר אותי יודע שעבירות מין בעיני הן מאד מאד חמורות, אבל בסוף עבירות פדופיליה, והרבה פעמים פה בכנסת מתעסקים בהתפלפלות.

איילת נחמיאס ורבין: פה זה לא התפלפלות, פה זה חיי הילדים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לכם על הזמן שלכם.