ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 206, 2017-11-20 09:05

אמיר אוחנה: בוקר טוב.

אמיר אוחנה: אנחנו בדיון פתוח בנושא תופעה בצה"ל, סחר בשמירות, בעקבות בקשה לדיון מהר שהגישו חברות הכנסת קארין אלהרר ואיילת נחמיאס ורבין שמיד גם יישאו דברים.

אמיר אוחנה: מכירת שמירה בצה"ל היא מכירת חיסול של ערכי צה"ל, לא פחות משבירת שמירה.

אמיר אוחנה: אנחנו לא נאפשר את התופעה כי אם נאפשר אותה, היא תעבור למכירת ציוד, תפקידים ומשימות ומי יודע מה עוד.

אמיר אוחנה: אין רחוק מרוח צה"ל הדבר הזה.

אמיר אוחנה: שמירה היא ערך, גם שוויון בין חיילים היא ערך.

אמיר אוחנה: אני מודה שהתופעה לא חדשה לי לפחות, ואני מניח שגם מפקד מצ"ח, גם אני, אולי גם חלק מהחברים הנוספים מכירים אותה מזמנם אבל אנחנו כן נרצה לשמוע איך צה"ל מטפל בתופעה, האם הוא רואה בה עבירה פלילית, ואם כן – כמה כתבי אישום הוגשו ומה הייתה הענישה.

אמיר אוחנה: לפני שנעבור לצה"ל, נשמע את חברות הכנסת המציעות.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שזה אחד הדיונים הכי קשים שאני ביקשתי בכנסת ואני גם אומר לכם למה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה תיארת את זה כשבירת ערכי צה"ל.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו לשבור שמירה, כמו שינה בשמירה, כל מיני דברים שאנחנו יודעים שבצבא נהוג להעמיד עליהם לדין.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה הקשה מאוד היא שאני לא יודעת מי האשמים האמיתיים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת על החייל שנזקק למכור שמירה כדי להתפרנס.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת על החייל שמכר את השמירה שאתו יש לי הכי הרבה בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת על המפקד שלפחות חלקם כנראה עצמו עין כי הם ראו שהחייל נזקק ולא יכלו בעצמם לעזור לו ולא ידעו מה לעשות עם זה.

איילת נחמיאס ורבין: לפי הערכות קיימים 10,000 תיקי חיילים פתוחים בהוצאה לפועל, חלק גדול מהם עדיין חובות לחברות סלולריות, ואני לא יודעת איך.

איילת נחמיאס ורבין: ביחידה המיוחדת שהוקמה ברשות לאכיפה וגבייה, עד היום טיפלו ב-800 תלונות של חיילים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שנבין את המושגים הכספיים.

איילת נחמיאס ורבין: החלפת שמירה באמצע שבוע היא מאתיים שקלים ובסוף שבוע 500 שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: בחגים זה עד 800 שקלים להחלפה ויש החלפות באחזקת קווים שיכולות להגיע למחירים של 10,000 שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: יש להם קודים, הם מחליפים ביניהם מספרי טלפון כדי שאם קורה משהו, לא יהיה הטלפון של החייל שמכר אלת השמירה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בסוף מוכרחים להיות מסוגלים לדבר על הבעיה שהיא שורש העניין ובגלל זה בסופו של דבר כן ביקשתי את הדיון וזה המצב הסוציו אקונומי של החיילים.

איילת נחמיאס ורבין: העובדה שבת"ש לא מצליחים לטפל בדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: יש כאן בעיה חברתית מכל הסוגים ובכל הצורות משום שיש כאן בעיה חברתית וגם דנו בזה, אם זוכר את זה אדוני יושב ראש הוועדה, עת דנו בתרומות ייעודיות שמגיעות ליחידות מסוימות בצה"ל כשאנחנו יודעים שזה יוצר אפליה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הצבעת על זה, באמת שלא נדע, באמת במכירת ציוד, בקניית ציוד וכל מיני דברים מהסוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תראה, עוד לא דיברו על ספסרות בצבא ואני מקווה שלא נגיע לזה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור לגמרי שחייל ששומר לאורך זמן, נניח קונה שמירות לאורך שבוע, ברור לכולנו שמבחינה ביטחונית זה דבר מסוכן.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להפנות לצבא את השאלות הקשות.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין אותי לדעת האם יש מאפיינים ליחידות בהן זה קורה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, בפילוח שלכם האם זה יותר מאפיין יחידות שדה או יותר מאפיין יחידות דווקא במרכז, בבסיסים פתוחים שזה יותר קל ואנשים רגילים לחזור הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: האם אנחנו פועלים מספיק טוב ברמת הת"ש כדי לראות למשל שהחיילים שזקוקים לחופשת לצורך סיוע למשפחה מקבלים אותה.

איילת נחמיאס ורבין: האם אנחנו יודעים מה לעשות עם זה?

איילת נחמיאס ורבין: האם אנחנו יודעים לתת מספיק תמיכה וסיוע בדבר הזה?

אמיר אוחנה: ואני מוסיף גם אישורים לעבודה פרטית.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שמעין אדם תצליח להגיע.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי ממנה להגיע לכאן.

איילת נחמיאס ורבין: מעין אדם אמנם מוכרת מהישרדות אבל היא הייתה קצינה בצבא והיא העלתה פוסט מצמרר בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: היא סיפרה שהיא הייתה חיילת ענייה.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא אמרה את זה אולי במלים האלה בדיוק, אבל היא הייתה חיילת ענייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה איך יכולים לשפוט בצורה כל כך חמורה את החיילים שעושים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, זה כמו הילד הקטן, במידה מסוימת, סליחה על הדימוי, שהולך לגנוב לחמנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מוכרחים להתחיל להסתכל על החיילים האלה שמחזיקים את הביטחון שלנו ולהבין מה גורם להם למכור שמירה והאם אנחנו עושים מספיק כדי למנוע את זה לא רק מחמת הערכים שלנו הצבאיים והביטחוניים אלא מחמת הערכים החברתיים הבסיסיים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: חברת הכנסת קארין אלהרר.

אמיר אוחנה: לאחר מכן נשמע את צה"ל.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: זה המקום גם להודות לחברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שזיכתה אותי להשתתף בדיון המהיר הזה.

קארין אלהרר: התופעה הזאת היא לא תופעה חדשה.

קארין אלהרר: זה עלה בכתבה ונחשפנו אליה.

קארין אלהרר: האמת היא שבשבוע שהכתב הזו שודרה, היה השבוע בו העליתי הצעת חוק לקידום זכויות צעירים חסרי עורף משפחתי.

ענת ברקו: צעירים או חיילים?

קארין אלהרר: צעירים.

קארין אלהרר: בתוך הצעירים, בתוך הקבוצה הזאת, נמצאים גם כמובן החיילים, חיילים שמגויסים ואין להם לאן לחזור הביתה.

קארין אלהרר: אין להם זכויות כספיות בשום מקום, הם משתכרים לכל היותר מהמשכורת הצבאית.

קארין אלהרר: לא לכולם ניתן אישור עבודה כפי שאתה אמרת אדוני היושב ראש ובעצם נגזר עליהם להסתדר בכוחות עצמם כי המדינה לא נותנת להם שום סוג של תמיכה.

קארין אלהרר: מה אנחנו מצפים מהם לעשות?

קארין אלהרר: כולנו אומרים להם תשרדו.

קארין אלהרר: אז הם שורדים.

קארין אלהרר: אני לא מנסה למצוא הצדק לדבר הזה אבל אני אומרת שאי אפשר לגזור על הציבור גזרה שהוא לא יוכל לעמוד בה ואז לצקצק ולהרים גבה ולהגיד איך זה יכול להיות.

קארין אלהרר: יש כאן התנהלות שאני הייתי מעוניינת לדעת כמה הדבר הזה נבדק, כמה הוא נלמד, כמה עבירות משמעת הוגשו בנושא בשנה האחרונה, בחמש השנים האחרונות, וכלפי מי.

קארין אלהרר: האם אנחנו באים בחשבון עם המוכר או עם הקונה?

קארין אלהרר: האם נעשית איזושהי פעולה מבחינתו של צה"ל ולא רק כשנתפסים האנשים?

קארין אלהרר: האם יש איזושהי הסברה, יש איזושהי עבודה של קצינות הת"ש כדי למגר את התופעה הזאת?

קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין איך אנחנו כחברה עדיין לא מבינים ואיך זה קורה, בעוד שאנחנו עדים ויודעים שיש אוכלוסייה לא מבוטלת של צעירים וצעירות שפשוט אין להם דרך אחרת להתקיים.

קארין אלהרר: הגיע הזמן שנפתח את העיניים וניתן מענים אמיתיים, כמובן גם במסגרת צה"ל וזה הדיון שלנו כאן היום, אבל גם בכלל.

קארין אלהרר: לא בכדי יש אגף מיוחד שהוקם ברשות האכיפה והגבייה כי פשוט יש סקטור כזה של צעירים וצעירות שאנחנו מצפים מהם להסתדר לבד אבל הם לא יכולים להסתדר לבד, לא משנה מה נעשה.

קארין אלהרר: אנחנו לא יכולים להגיד להם תסתדרו וכשהם מוצאים את הדרך הלא בדיוק כשרה להסתדר, גם נכה בהם.

קארין אלהרר: אני באמת הייתי רוצה לנצל את הדיון הזה כדי להבין איך אחד ממוסדות המדינה, אחד מהגופים במדינה, מטפל בסוגיה הזאת ואיזה מענים הוא נותן לה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אני מוכרחה להוסיף משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה מאוד למפקד מצ"ח שהגיע לכאן אבל אני מאוד מאוד תמהה על כך שאף אחד מהגופים האחרים של הצבא לא נמצא כאן כמו אגף כוח אדם, קצינת ת"ש, קצין שלישות ראשי.

<אסף דורון: מצ"ח הוא בכוח אדם.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל הוא נותן מענה חקירתי.

<אסף דורון: הם שולחים לפי הנושא.

<אסף דורון: הם מחליטים את מי לשלוח.

<אסף דורון: אני שוחחתי עם לשכת שר הביטחון.

<אסף דורון: אמרו שכל התשובות נתונות בידי מפקד מצ"ח והוא ישיב לנו על השאלות.

אמיר אוחנה: אני רק אומר בהמשך להערתה של חברת הכנסת נחמיאס ורבין שבהחלט המישור הפלילי הוא אחד המישורים אבל הוא לא המישור היחידי אלא יש גם את המישור החינוכי ההסברתי.

אמיר אוחנה: אם אנחנו מסבירים ברמת הפיקוד לחיילים שהתופעה היא פסולה, יש להניח שחלקם לפחות יימנעו ממנה לפני שיגיעו לשלב הפלילי וכולי.

אמיר אוחנה: רציתי לשמוע את צה"ל אבל אני מבין שחברת הכנסת ברקו מעוניינת לדבר לפני כן.

אמיר אוחנה: אם יש חברי כנסת נוספים שמעוניינים לדבר לפני צה"ל, אני אאפשר אבל ברגיל נעשה זאת אחר כך.

ענת ברקו: תודה אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: בוקר טוב.

ענת ברקו: חיילים עניים הופכים להיות אזרחים עניים.

ענת ברקו: אני לא מתייחסת לעניין הזה של תופעת מכירת השמירות ברמה של קצינת הת"ש.

ענת ברקו: זה הרבה יותר חמור.

ענת ברקו: זאת הרעה החולה שאנחנו חיים אתה הרבה מאוד שנים אבל כנראה שזה הגיע לממדים של מגיפה, ולמה?

ענת ברקו: כי חיילים משרתים שלוש שנים בצבא ולא מקבלים שום דבר לאחר מכן.

ענת ברקו: כלום.

ענת ברקו: אין הכרה בשירות.

ענת ברקו: גם עכשיו מצער אותי שמדברים על כלל הצעירים ולא מדברים על חיילים בנפרד.

ענת ברקו: כלל הצעירים בזמן הזה יכולים לעבוד, יכולים ללמוד, החיילים לא.

ענת ברקו: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לתת להם מענה מיוחד, בטח לא ברמה הפלילית.

ענת ברקו: זה לא הסיפור של הרמה הפלילית בכלל אלא זה הסיפור שיש חיילים שיוצאים לעריקות כי אין אוכל בבית ואנחנו יודעים את זה.

ענת ברקו: יוצאים לעריקות כי אין אוכל בבית, כי הדילמה היא בלתי אנושית ואנחנו מציבים אותה.

ענת ברקו: אז נותנים למג"דים כמה שוברים לחלק להם לסופרמרקט, אבל זה פותר את הבעיה?

ענת ברקו: זה לא פותר את הבעיה.

ענת ברקו: באותו זמן יש אנשים שלא משרתים.

ענת ברקו: יש מגזרים שלמים שלא משרתים ויש כאלה שמשתמטים מהשירות.

ענת ברקו: למה לא לתת לאלה שעושים יותר וכל פעם שבאים לתת לאלה שעושים יותר, מציבים את זה כאפליה לטובתם?

ענת ברקו: היחידים שמופלים היום אלה חיילי צה"ל.

ענת ברקו: חיילי וחיילות צה"ל.

ענת ברקו: אני חושבת שהמחויבות של צה"ל בזמן שחיילים וחיילות משרתים בצבא היא לדאוג למשפחה.

ענת ברקו: תשלומי התשמ"ש לא תמיד פותרים את הבעיה.

ענת ברקו: צריך גם סיוע בהתארגנות, בהתנהלות, בחניכה, בדרך שמלווים אותם.

ענת ברקו: חברתי חברת הכנסת נחמיאס ורבין דיברה על הקטע של החובות סביב הטלפון הסלולרי כאשר שנים ניצלו חיילים.

ענת ברקו: לא מתערבים, זה עניין שלהם מול הרשויות.

ענת ברקו: לא, סליחה, זה עניין של הצבא.

ענת ברקו: זה עניין של הצבא.

ענת ברקו: כמו שאתם יכולים לקרוא להם בכל שעה ובכל יום ובכל דקה, ולהפקיע אותם מהמשפחות שלהם, כמו שיודעים לקרוא להם, צריך לדעת לחפש אותם כשמגיע להם משהו והם לא מממשים את הזכויות שלהם.

ענת ברקו: צריך לדעת לדאוג להם גם לאחר השחרור.

ענת ברקו: לדעתי הצבא לא עושה את זה מספיק.

ענת ברקו: אני רואה את זה גם בחקיקה וגם ביחס לחקיקה לטובת חיילים.

ענת ברקו: היה צריך להילחם על כל זכות של כל חייל.

ענת ברקו: הסיפור של השמירות הוא היצע וביקוש.

ענת ברקו: מה הבעיה?

ענת ברקו: רס"ר היחידה רוצה לראות טבלת שמירות מסודרת, מה אכפת לו?

ענת ברקו: הוא נכנס לכל הדקויות?

ענת ברקו: למרות שברור שהדברים הללו ידועים לכולם.

ענת ברקו: לכן בראייה שלי אנחנו חייבים ללכת בגישה שונה לחלוטין, אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: יש חקיקה שלי שמדברת על השירות הצבאי כיתרון.

ענת ברקו: יש חקיקה שמדברת על מקבילה אזרחית למקצוע צבאי שעברה – זה חוק – והצבא לא ממש מתאמץ ליישם אותה.

ענת ברקו: כל מיני דברים שנוגעים לחיילים.

ענת ברקו: מיישמים, הגעתם לצבא, שמו לכם את האות צדי על הגוף ובזה זה נגמר.

ענת ברקו: זה לא עובד כך.

ענת ברקו: אתם צריכים לשנות ראש וללכת עם זה שצריך ללוות את החיילים האלה, לפצות אותם על השנים האלה.

ענת ברקו: נכון, הם גם מקבלים אבל הם נותנים את מיטב שנותיהם לצבא.

ענת ברקו: אתם צריכים ללכת עם זה ולחנוך אותם ולתת להם את המעבר לאזרחות עם החיימ"ש שמתפקד באופן לא משביע רצון בלשון המעטה, וכל הדברים הללו היו נראים אחרת, כולל הנושא של תופעת השמירות.

ענת ברקו: אני יודעת שהמון פעמים כאשר חיילים היו באים עם בעיה אישית, עם הורים חולים, החברים שלהם היו מתנדבים להחליף אותם ממש מתוך חברות, מתוך אחווה, מתוך רעות, כל הערכים הללו שאנחנו מדברים עליהם ולא מתוך זה שנותנים להם מאתיים שקלים אבל כנראה שהם צריכים את מאתיים השקלים האלה ויש מי שממשיך להיות הברון גם בצבא למרות שכולנו הולכים במדים.

ענת ברקו: אני חושבת שאתם צריכים לשנות ראש ולדבר גם על התקופה הזאת, איך נותנים לחיילים האלה יותר, מתחברים למשפחות, מפקדים צריכים לעשות את זה.

ענת ברקו: זה לא רק מה אני יכול להפיק מהחייל או מהחיילת במהלך השירות.

ענת ברקו: זה הרבה יותר מזה כי אחרת אנחנו נראה גם פגיעה באתוס של השירות וגם בערך השוויון בתוך השירות.

ענת ברקו: תודה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: בשם צה"ל ישיב מפקד מצ"ח והוא מתבקש לעשות זאת ככל שהוא יכול הן בכובעו כמפקד מצ"ח והן בשם אגף כוח אדם בצה"ל בהיבטים של ת"ש, היתר לעבודה פרטית וחינוך של החיילים.

<גיל ממון: בוקר טוב לכם.

<גיל ממון: אמרתם הרבה דברים ואני אנסה לגעת בכולם.

<גיל ממון: אני אגע קודם כל במה שהכי מוכר לי וזה נושא האכיפה.

<גיל ממון: מבחינת נתונים, ביקשתם נתונים, מבחינת תיקים, בשנת 2015 היה לנו תיק אחד, בשנת 2016 היה לנו תיק אחד ובשנת 2017 ארבעה תיקים.

ענת ברקו: נתונים מאוד מרשימים.

<גיל ממון: זה מבחינת תיקים.

<גיל ממון: מבחינת דיווחים אלינו, בשנת 2015 לא קיבלנו אפילו פנייה אחת ממפקדים על אירוע של מכירת שמירות.

אמיר אוחנה: אז איך נוצר תיק כשאין דיווח?

<גיל ממון: ב-2016 קיבלנו הודעה אחת.

<גיל ממון: בוא ניגע עכשיו בשנת 2015 ו-2017, איך יש תיקים.

<גיל ממון: אנחנו מפיקים מודיעין על האירוע הזה.

<גיל ממון: זה לא צי"ח מרכזי, זה לא צי"ח ליבה, אבל כאשר אנחנו מקבלים מודיעין מהחיילים – אנחנו הרי מפעילים רשת מודיעין – כאשר מקבלים ידיעה מודיעינית שמדברת על סחר בשמירות, היא מתורגמת לכדי חקירה שאנחנו פותחים אותה באופן יזום.

<גיל ממון: אם כן, בשנת 2015 היו לנו שש ידיעות מודיעיניות, בשנת 2016 הייתה לנו ידיעה אחת ובשנת 2017 ידיעה אחת.

<גיל ממון: חלק מהן גם הפיקו את התיקים שאמרתי לכם.

<גיל ממון: ביקשתם לדעת מה קרה עם התיקים.

<גיל ממון: רוב התיקים עברו לדין משמעתי.

<גיל ממון: זאת לא עבירה שמגיעה לכדי כתב אישום.

<גיל ממון: כאשר התיק נפתח ומגבשים ראיות, בדרך כלל עבירות מהסוג הזה, אלא אם כן נדבר כאן על תופעה שמישהו התעשר ממנה ובאמת זה משהו מאוד מאוד רחב, כי אז זה ילך לבית הדין לכתב אישום.

<גיל ממון: לרוב זה הולך לדין משמעתי.

איילת נחמיאס ורבין: תחדד לנו.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה אומר שזה הגיע לבית הדין או הגיע לכדי כתב אישום, זה על מקרה בודד של מכירת שמירה או על תופעה?

<גיל ממון: על תופעה.

<גיל ממון: תופעה בתוך יחידה.

אמיר אוחנה: אני לא שמעתי שאמרת שזה הגיע לבית הדין.

<גיל ממון: אמרתי.

אמיר אוחנה: זה לא הגיע לבית הדין.

אמיר אוחנה: לדין משמעתי.

<גיל ממון: אני התייחסתי כאן בשלוש השנים האחרונות.

<גיל ממון: יכול להיות שאם נלך עכשיו עשר שנים לאחור נמצא איזשהו כתב אישום כזה.

<גיל ממון: אני התייחסתי לזמן האחרון כי הנחתי שזה מה שמעניין אתכם.

איילת נחמיאס ורבין: אני אעיר לך שכן חשוב לנו לדעת את המגמות.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, האם לפני עשר שנים התופעה הזאת הייתה קיימת אבל באופן לא משמעותי והיום היא קיימת באופן בצורה יותר משמעותית.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו נלמד מהדבר הזה משהו.

אמיר אוחנה: הערה נכונה.

<גיל ממון: אני משרת בצבא 25 שנים.

<גיל ממון: הנושא הזה מוכר מאז שהתגייסתי.

<גיל ממון: זה לא משהו שהוא חדש.

אמיר אוחנה: אבל כשבאים לוועדה, באים עם נתונים.

אמיר אוחנה: למשל, בשנת 1994 או ב-1993, השנה בה התגייסת.

<גיל ממון: 1992.

אמיר אוחנה: ותיק ממני.

אמיר אוחנה: האם בשנת 1992 היו 15 תיקים בשנה.

אמיר אוחנה: נניח.

אמיר אוחנה: אז אנחנו יודעים שהמגמה היא חיובית והמספר יורד.

אמיר אוחנה: גם אני אמרתי שבזמני זה היה אבל אני לא יודע לומר מספרית כמה היה.

<גיל ממון: אפשר לפלח את הנתונים.

<גיל ממון: מ-1992 יהיה לנו קצת מורכב כי מערכת המחשב שלנו נכנסה אחר כך.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מדבר באופן עקרוני.

איילת נחמיאס ורבין: עשר שנים אחורה.

איילת נחמיאס ורבין: ברמה העקרונית.

<גיל ממון: אפשר לפלח ולראות איזושהי מגמה.

<גיל ממון: בתחושה שלי, שוב, זה עניין שכל אחד יפרש אותו אחרת, אתם מדברים כאן על תופעה ואני ראיתי את הפוסט של מעיין אדם וזה בסדר, אבל השאלה היא לבנות על זה אידיאולוגיה, אני לא יודע.

אמיר אוחנה: אני חייב להעיר הערה.

אמיר אוחנה: בואו ניקח בחשבון שרוב מוחלט של המקרים הללו לא מגיעים אליכם בכלל כי שני הצדדים מרוצים.

אמיר אוחנה: זה מרוצה כי הוא לא שמר וזה מרוצה כי הוא קיבל כסף.

<אסף דורון: לא רק זה.

<אסף דורון: לפעמים הם נסגרים מלכתחילה בדין משמעתי, עוד לפני שמגיעים.

אמיר אוחנה: אז נשאלת השאלה לא בכובעך כמפקד מצ"ח דווקא, מה עושים המפקדים.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הבעיה.

<גיל ממון: רשמתי כאן את כל הדברים.

<גיל ממון: לגבי נתונים, דיברנו.

<גיל ממון: לגבי מחירים, דיברתם כאן על מחירים שלפחות אני לא מכיר אותם מהתיקים, כאשר לפחות מהתיקים מדובר על בין מאה למאתיים שקלים.

קארין אלהרר: זה עוד יותר חמור.

<גיל ממון: לא מדובר כאן על אלפי שקלים.

<גיל ממון: אני לא יוד מהיכן הפקתם את הנתונים האלה אבל אם מדברים על מה שעולה מהחקירות - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו אספנו את המחירים מכל מיני מקורות, כולל מה שהיה בכתבה בערוץ 2.

איילת נחמיאס ורבין: אספנו אותם מכמה מקורות.

<גיל ממון: זה מה שחיילים מודים, גם הנותן וגם המקבל.

<גיל ממון: מדובר על בין מאה למאתיים שקלים.

<גיל ממון: אלה הם המחירים.

אמיר אוחנה: זה פר שמירה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פר שמירה באמצע השבוע לעומת שמירה בסוף השבוע, אז ציינתי שהמחיר הוא 500 שקלים, ושמירה בחגים שעלותה 800 שקלים, ושלא נדע, שמירה בקווים, הסכום יכול גם להגיע לאלף שקלים.

<גיל ממון: בואו נדבר רגע על שמירה בקווים.

<גיל ממון: לפחות מהתיקים שיש לנו, כל התיקים הם תיקים שביחידות העורפיות.

<גיל ממון: יש בזה גם סוג של הגיון כי ביחידה עורפית אתה יוצא הביתה כל יום, כך שאם יש לך שמירה, אתה נשאר ביחידה.

<גיל ממון: חיילים קרביים, אתה לרוב נשאר לישון, בין אם אתה שומר או לא ולכן האינטרס למכור שמירה קטן.

קארין אלהרר: שאלה.

קארין אלהרר: בהנחה – ואני רוצה לקוות שזו הנחת המוצא שלכם – שאתם לא מכירים את כל המקרים, יש מקרים שלא מגיעים לידיעתכם.

קארין אלהרר: אילו פעולות אקטיביות אתם עושים כדי להקפיא את התופעה הגם שאתם לא מצויים בכל הנתונים שלכם?

<גיל ממון: זה רשום לי.

<גיל ממון: אני אגע בזה בהמשך.

<גיל ממון: הנושא הבא, לפני שאני אענה על מה אנחנו עושים אקטיבית, קודם כל, זו עבירה פלילית שאנחנו מכסים אותה במסגרת יחידת מצ"ח.

<גיל ממון: זה לא משהו שמטופל על ידי המפקדים למרות שיכול להיות מצב שבמקום שיעמידו חייל לדין על עבירה של אי קיום הוראות במכירת שמירות, הם יעמידו אותו לדין על סעיף אחר ואז זה יכול לא להגיע אלי אלא להגיע למקום אחר.

אמיר אוחנה: אגב, מה מקור האיסור?

אמיר אוחנה: פקודת מטכ"ל?

<גיל ממון: זאת החלטה לפי 330304, אתה זוכר אותה.

אמיר אוחנה: כן.

<גיל ממון: מה מחייב חקירת מצ"ח.

<גיל ממון: זה בין האירועים שמחייבים חקירת מצ"ח.

איילת נחמיאס ורבין: וזה מופיע כהיי לישנא?

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, זה מופיע כאיסור על מכירת שמירה?

<גיל ממון: כן.

ענת ברקו: בדרך כלל זה ייגמר או ב-132 או ב-133, פגיעה במשמעת או אי קיום הוראות.

ענת ברקו: אני לא זוכרת שדברים כאלה הגיעו לכתב אישום אלא אם זאת תעשייה ממש של מישהו שמנהל אותה וזה לא הגיע לבית דין.

<גיל ממון: את מה שאמרת, אמרתי את זה בהתחלה.

ענת ברקו: לכן לדעתי גם יש נתוני חסר כי ברגע שנשפטים על הסעיפים הללו, אתם אפילו לא יודעים על מה.

ענת ברקו: הכימות יהיה דרך עבירה שהיא הכי שכיחה בצבא, של אי קיום הוראות או פגיעה במשמעת.

אמיר אוחנה: יש הערה נוספת או שאלה נוספת.

אמיר אוחנה: ציינת מעט מאוד מקרים אבל האם המקרים האלו מדברים על המוכר או על הקונה?

<גיל ממון: גם וגם.

אמיר אוחנה: מי הועמד לדין?

<גיל ממון: גם וגם.

איילת נחמיאס ורבין: שניהם.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו בשוחד.

<גיל ממון: תנו לי לסיים.

<גיל ממון: רשמתי את כל מה שאמרתם ואני מתייחס.

<גיל ממון: מה אנחנו עושים אקטיבית.

<גיל ממון: זה נושא המודיעין, כמו שאנחנו מכסים עבירות סמים וכמו שאנחנו מכסים עבירות של הטרדה מינית, הונאה ודברים אחרים.

<גיל ממון: גם כאן אנחנו מפיקים על זה מודיעין ושמתם לב בטח מהנתונים שיש לנו יותר מודיעין שאנחנו מפיקים מאשר הודעות שאנחנו מקבלים בעניין הזה.

<גיל ממון: לגבי השאלה מה עושים.

<גיל ממון: שוב, באתי לכאן כמפקד מצ"ח שמדבר על אכיפה אבל לפני שבאתי לתפקיד מפקד מצ"ח, בתפקיד האחרון הייתי מפקד גדוד המעברים של עוטף ירושלים, 600 חיילים, יושב כאן בכל המעברים סביב ירושלים.

<גיל ממון: אני לא מכיר בשנתיים בגדוד תופעה.

<גיל ממון: לשמחתי לא היה לי אירוע שהייתי צריך להגיע למצב שאני מרים טלפון למצ"ח ומדווח על האירוע הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כי לא היה בכלל?

ענת ברקו: ואם היה מקרה כזה, היית מדווח למצ"ח?

<גיל ממון: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: לא היו מקרים כאלה?

<גיל ממון: אני יוצא מנקודת הנחה שמפקדים בצבא הם אמינים וערכיים.

ענת ברקו: גם אני יוצאת מנקודת הנחה זאת, אבל אני אומרת שהשאיפה היא לסגור את זה בתוך היחידה.

ענת ברקו: הם לא מרימים טלפון למצ"ח על כל דבר.

<גיל ממון: אני לא יודע מה זה השאיפה לסגור.

ענת ברקו: לטפל בזה משמעתית.

אמיר אוחנה: הרי ממילא זה מגיע לדמ"ש.

אמיר אוחנה: זה גם יעיל יותר.

אמיר אוחנה: מכים בברזל כשהוא חם.

ענת ברקו: אם הם רוצים לעשות משהו שיהיה אפקטיבי.

ענת ברקו: הם לא יחכו לחקירת מצ"ח.

<גיל ממון: זה אירוע שמחייב דיווח.

<גיל ממון: מפקד שלא ידווח וכמו שאמרת ימצא סעיף סל ויעמיד לדין בלי לרשום את העבירה המקורית או כמו שצריך לרשום אותה, הוא בעצמו עובר על הפקודות.

<גיל ממון: אני יוצא מנקודת הנחה שמפקדים לא עושים את זה.

<גיל ממון: אני לא טומן את הראש בחול ויכול להיות שבצה"ל הגדול היו גם מקרים כאלה אבל לפני שאנחנו מגדירים משהו כתופעה, היה חשוב גם לצלול פנימה ולראות האם זה מגובה בנתונים.

ענת ברקו: אם אתה רוצה אפקטיביות של ענישה, הרבה פעמים גם אם אצלך בגדוד הייתה תופעה כזאת, יכול להיות שהשאיפה שלך הייתה לשפוט כמה שיותר מהר כדי ששאר החיילים ידעו.

<גיל ממון: אני מדבר בשם עצמי.

<גיל ממון: לשאלתך, התשובה היא לא.

איילת נחמיאס ורבין: אלוף משנה ממון, סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן הבעתי צער לפני שהתחלת לדבר על כך שעוד גורמים מאכ"א לא נמצאים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: משום שאני חושבת שהבנו את ההיבט האכיפתי, הבנו שלא מגיעים מקרים כי אולי לא מגיעים דיווחים, כי אולי זאת לא תופעה, מיליון ואחד דברים, ואולי זאת כן תופעה.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעיקר מתרשמת שלא בטוח שהצבא יודע כי רוב המידע אולי לא מגיע אליו כי כמו שכולם אמרו כאן, המוכר והקונה, כולם מרוצים.

איילת נחמיאס ורבין: השאלה היא מה אנחנו עושים כדי לטפל בבעיות של אותם חיילים שנאלצו לקנות שמירה.

<גיל ממון: אני מגיע לזה עכשיו, לנושא הת"ש ואני גם אומר את זה מכובעי כמג"ד על מה שהיה לי מתחת ליד כדי לטפל בחיילים, ויש לא מעט חיילים בצבא עם בעיות ת"ש.

<גיל ממון: בחלק מהדברים נגעת חברת הכנסת ברקו.

<גיל ממון: לגבי תשמ"ש יש ליווי לכל חיילים כאלה.

<גיל ממון: עושים ביקורי בית, יש מענק בזק שנותנים מענקים כאלה, נותנים מצרכים הביתה, נותנים שוברים לקניות, נותנים כסף בחוגר, נותנים מענקים אחרים, נותנים חופשות מיוחדות, תפקידים נוחים שמאפשרים יציאה הביתה.

<גיל ממון: אני לפחות מכיר מסיכומים של אגף כוח אדם כל שנה שאם יש תקציב שכל הזמן הוא בעלייה, זה התקציב של ת"ש.

<גיל ממון: אם כן, הצבא נותן לזה תשומת לב.

<גיל ממון: מישהו מכם כאן דיבר על רשימות שמירה.

<גיל ממון: ציירתם איזושהי סיטואציה של רשימת שמירה ולמעשה יהיה חייל אחד שכל הזמן ישמור כי אחרים נותנים לו כסף.

איילת נחמיאס ורבין: ברמה העקרונית זה יכול לקרות.

<גיל ממון: מצב כזה, למי שחי את הצבא ומכיר, לא יכול להיות.

<גיל ממון: רשימת שמירה היא שוויונית.

<גיל ממון: מי שזוכר איך רשימות שמירה נראות, כולם מופיעים ברשימת השמירה.

<גיל ממון: המקסימום שאתה יכול לעשות זה ברצף של חודש ימים, אם מישהו החליף מישהו אחר וזה ייבלע ברשימה הכוללת, זה יכול לקרות.

<גיל ממון: אבל לבוא ולהגיד שרשימה אחת תהיה מורכבת ממספר מועט של חיילים, זה פשוט לא מתכנס למציאות.

איילת נחמיאס ורבין: אלוף משנה ממון, מה קורה עם חייל אחרי שהוא הועמד לדין?

איילת נחמיאס ורבין: הרי אנחנו מבינים שהוא לא קנה שמירה כי הוא רצה.

איילת נחמיאס ורבין: מה קורה אתו ביום אחרי שהסתיים העונש שלו?

<גיל ממון: אני אסביר לך איך עובד נושא הת"ש.

<גיל ממון: שוב, בכובע שלי כמג"ד.

<גיל ממון: כשאתה מקבל חיילים שסיימו את ההכשרה הראשונית, אתה מקבל אותם מבסיס ההדרכה כאשר לכל אחד מהם כבר נפתח תיק ת"ש.

<גיל ממון: כאשר חייל מתגייס, הוא עובר את תהליכי הכניסה לקורסים השונים, בין היתר בתהליך הקליטה שלו, בטופס טיולים כמו שאתם זוכרים אותו, טופס טיולים הנכנס, בין היתר הוא מגיע למש"קית הת"ש.

<גיל ממון: אצל מש"קית הת"ש מתנהל שיח אל מול החייל כאשר הוא מדבר האם קיימת לו בעיה בהכנסה של כסף, האם יש לו בעיה במקום לינה ועוד דברים.

<גיל ממון: ברגע שנפתח לו תהליך של תנאי שירות, הוא מדורג האם הוא חייל בודד וגם כאן יש תהליכים של חייל בודד שהוא טהור, דהיינו או שהוריו נפטרו חלילה או שהוריו בחוץ לארץ, ויש גם חריגים שמכירים בחיילים, למרות שההורים שלהם בארץ אבל הם לא בקשר אתם, מכירים בהם כחיילים בודדים.

<גיל ממון: כאשר הם מסיימים את ההכשרה ומגיעים אלי לגדוד, בתהליך הקליטה שלהם הם עוברים עוד פעם שיחה עם מש"קית ת"ש ולמעשה מאותו רגע - מש"קיות הת"ש מחולקות לפי פלוגות – מצמידים מש"קית ת"ש שמלווה את החייל.

<גיל ממון: אז למעשה יש תהליך שלם.

<גיל ממון: אני לפחות חייב להגיד לכם כלקוח, כמג"ד שקיבל את הכלים האלה, כלים בעולם הת"ש שלנו רחבים מאוד וגם מאוד קשובים.

<גיל ממון: זאת אומרת, עצם זה שאפשר להגדיר חייל בודד שהוריו נמצאים אבל הוא מנותק מהם, זה כבר סוג של טיפול שלא היה בעבר.

<גיל ממון: בעבר חייל בודד הוא היה בודד טהור.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא טוענים שהצבא לא עשה כלום.

<גיל ממון: אנחנו עברנו כאן למשהו אגבי בהיבט של הת"ש ולא עליו באתי אבל אני אתן לכם תשובה כדי שלא נצא ריקם מהוועדה הזאת.

<גיל ממון: נושא הת"ש קיים.

ענת ברקו: אני יודעת שאתה כמג"ד בטח טיפלת בזה אין ספור פעמים ביחידה עליה פיקדת.

ענת ברקו: אבל גם הקפיצה שהחיילים העניים הללו עושים מיד כשהם יוצאים לאזרחות ואין להם שום התייחסות, היחידה להכוונת חיילים משוחררים לא נותנת שום מענה והגיע הזמן שהמפקדים בצבא ירימו קול ויגידו שיש כאן בעיה, אנחנו רוצים גם לעזור להם, הם יהיו המילואימניקים שלנו, אנחנו רוצים לתת להם יותר.

<גיל ממון: ברשותך, הנושא של הוועדה היה תופעת הסחר בשמירות והוא לא היה נושא תגמולי הת"ש.

אמיר אוחנה: אבל יש קשר בין אחד לשני.

אמיר אוחנה: יש קשר.

<גיל ממון: השבתי על נושא הת"ש.

<גיל ממון: עכשיו אתם מתפתחים גם לנושא של אחרי השירות וזה בסדר גמור אלא שאני אומר שאני נמצא כאן כדי לדבר על סחר בשמירות.

ענת ברקו: תעביר את זה לראש אכ"א.

איילת נחמיאס ורבין: בזה אתה צודק.

אמיר אוחנה: מפקד מצ"ח, האם סיימת?

<גיל ממון: כן.

אמיר אוחנה: אנחנו רוצים לאפשר לחברי הכנסת הנוספים להתייחס ולאחר מכן לשמוע את הגברת מעין אדם.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אבי דיכטר.

אבי דיכטר: תודה.

אבי דיכטר: אני תוהה.

אבי דיכטר: הנתונים שמוצגים על ידי חברת הכנסת אילת נחמיאס ורבין שמדברת על מאות מקרים בחודש, לפי הבדיקה שלה, הם היקף התופעה.

אבי דיכטר: אתה מציג את הצד השני האמפירי שאומר אחד בשנה.

אבי דיכטר: השאלה האם בין המאות בחודש שזה למעלה מאלף בשנה לבין האחד בשנה שאתה מציג, האם הצבא מבין שיש כאן תופעה או שהוא אומר שהנתונים שלי, של צה"ל, הם הנתונים המדויקים ומה שחברי הכנסת הביאו, עורבא פרח.

אבי דיכטר: אם אנחנו לא מסכימים על היקף התופעה, קשה מאוד להמשיך דיון אפקטיבי.

אמיר אוחנה: אני חושב שאין מחלוקת שאין תופעה של דיווח למצ"ח על מכירת שמירות בצה"ל.

<גיל ממון: כמו כל דבר בחיים, כולל תופעת הסמים, אנחנו לא יודעים על כל חייל שמשתמש בסמים ולמרות זאת יש לנו 1,500 תיקי סמים.

ענת ברקו: אבל יש לכם יותר מוטיבציה למצוא אותם.

<גיל ממון: אני חולק.

ענת ברקו: לעצור אותם ולהביא אותם לבתי הכלא באמצע הלילה.

<גיל ממון: אני חולק על האמירה הזאת.

<גיל ממון: הסברתי לכם שמבחינתי זו עבירה שמחויבת בדיווח.

אמיר אוחנה: כן, אבל אמרת שזאת לא הליבה.

אמיר אוחנה: אגב, בצדק זאת לא הליבה אבל אמרת זאת.

<גיל ממון: ברגע שזאת עבירה שמחויבת בדיווח, היא מטופלת.

ענת ברקו: מפקד מצ"ח, אני הייתי שלוש שנים מפקדת כלא צבאי.

ענת ברקו: לא פעם ולא פעמיים פתחנו את השער של הכלא להכניס עצורים על עבירות סמים, גם קלים כמובן, ואני לא זוכרת שהייתה לי איזושהי עבירה של מכירת שמירה.

אבי דיכטר: לא הייתי ממליץ לעצמנו בוועדה לערבב בין עבירות שיש להן יותר מאשר בעל בית אחד כי משטרת ישראל ומצ"ח, אני חשוב שכאן, בנושא של סחר בשמירות, יש רק בעל בית אחד שזה צה"ל.

אבי דיכטר: אני מציע לעצמנו חברי הוועדה להתמקד בזה כי אחרת אנחנו נגלוש.

אבי דיכטר: לא שהדברים האחרים לא משמעותיים אבל לא נמצה את הבדיקה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון אבל זאת עבירה מרובת משתתפים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, היא לא עבירה שבן אדם אחד עובר אותה ואת זה צריך להבין.

קארין אלהרר: הדבר המשמעותי הוא הפער בין המספרים שמוצגים כאן לבין המספרים אצלכם.

<גיל ממון: קודם כל, אמפירית זה מה שיש לנו ביד.

<גיל ממון: אני מבין את האמירות שנאמרות.

<גיל ממון: אפשר לומר הרבה דברים ואני מעדיף את מה שניתן לכמת.

<גיל ממון: יחד עם זאת, אני אומר שני דברים.

<גיל ממון: ראשית, לא כל דבר מדווח לנו.

<גיל ממון: אתם מכירים את החיים ולחשוב שכל דבר מדווח לנו, זה לא לחיות את המציאות.

<גיל ממון: יתכן ויש עבירות שלא מדווחות.

<גיל ממון: אני לא יודע אם זה בשוליים או האם זאת תופעה של אלף.

<גיל ממון: אין לי נתונים כאלה.

אבי דיכטר: מה היו הפקודות בצה"ל כאשר התופעה התפשטה ויצאה לתקשורת?

אבי דיכטר: האם צה"ל שינה את הנהלים ואת הפקודות שלו בסוגיה הזו של סחר בשמירות?

<גיל ממון: אני אענה קודם על הדבר הראשון שאמרת ואחר כך לדבר השני.

<גיל ממון: לגבי הנושא של איך אנחנו אוכפים את זה.

<גיל ממון: אנחנו מפיקים את המודיעין.

<גיל ממון: עצם זה שאני יושב עם מקורותיי ושואל אותם בין היתר מעבר לתופעת הסמים, האמל"ח, ההונאה, הטרדות מיניות וכל יתר הדברים, אני שואל אותם גם על התופעה הזאת.

<גיל ממון: מה שצף לנו אלה ידיעות שאמרתי לכם.

<גיל ממון: לפחות לפי הנתונים אני לא יכול להקיש מזה שמדובר על תופעה כי מקור מודיעיני, אתה מכיר את זה היטב, יש לו אינטרס למסור לי מידע כי אני הרי מתגמל אותו אגב המידע.

<גיל ממון: אם קיים לו מידע, למה שהוא לא ימסור אותו?

<גיל ממון: לכן לפחות לפי רשת המודיעין שאנחנו מפעילים, אני לא רואה בזה תופעה.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא דומה לעבירות האחרות.

<גיל ממון: זה לא קשור.

<גיל ממון: מקור מודיעיני, ברגע שקיים אצלו המידע, הוא ימסור לי אותו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה מה אתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: אני טוענת שזה לא דומה לעבירות האחרות.

<גיל ממון: לשאלה האם שינינו את דרך הטיפול שלנו.

קארין אלהרר: אחרי הפרסום לדוגמה.

<גיל ממון: זה הוגדר לפני הפרסום כעבירה פלילית שמחויבת בתיק מצ"ח וזה מחויב גם לאחר מכן.

<גיל ממון: גם לפני כן הפעלנו מודיעין וגם אחרי כן אנחנו מפעילים מודיעין.

<גיל ממון: זאת אורת, כל הכלים שקיימים בצה"ל כדי לכסות את זה, עשינו.

<גיל ממון: זה בהיבט הפלילי.

<גיל ממון: בהיבט ההסברה, שזה בקורסים השונים, הנושא הזה עולה מהקורסים שהם קורס המ"כים, שזה קורס הפיקוד הזוטר ביותר, ועד הקורסים הבכירים ביותר.

<גיל ממון: מפקדים יודעים שכאשר יש תופעה כזאת או כאשר יש אירוע כזה, הם מחויבים לדווח.

אמיר אוחנה: יש לנו עוד 18 דקות עד לסיום הישיבה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת חיים ילין ואחריו הגברת מעין אדם.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: יש לנו נטייה – זאת מחלה של כל חברי הכנסת – לנסות לפתור את כל הבעיות דרך איזשהו סעיף קטן שככל שהוא יהיה חשוב, אנחנו מנסים לפתור בעיות הרווחה, הבריאות והעבודה של הילד שמתגייס.

<קריאה: גם לעשות שלום.

חיים ילין: כל פעם כשאומרים לי את המילה הזאת, אני חושב פעמיים איך להגיב.

חיים ילין: אני אפילו נזהר.

חיים ילין: קודם כל, יש תופעה ואנחנו מכירים אותה ועוקבים אחריה של החיילים הבודדים.

חיים ילין: צה"ל מכיר היום וגם משרד הרווחה וכל הגופים בחיילים בודדים גם כאלה שיש להם הורים במדינת ישראל והם מנותקים, כפי שהסברת.

חיים ילין: דרך אגב, לדעתי זאת התקדמות בלתי רגילה.

חיים ילין: אני באופן אישי אימצתי נערים כאלה.

חיים ילין: לי לא הייתה האפשרות הזאת כחייל בודד אמיתי ואני במשך שישה חודשים הייתי בבסיס שהיה הבית שלי.

חיים ילין: זאת אומרת, אני משוכנע ואני אומר לכם את זה שהתופעה הזאת קיימת.

חיים ילין: אין ספק בכלל.

חיים ילין: אומרים לי מ"פים צעירים שהם מתעסקים ביותר מחמישים אחוזים מהזמן שלהם לא באימונים אלא בת"ש של החיילים.

חיים ילין: כל הכלים שיש לנו – ואתה מכיר אותם – זאת המיוחדת שאנחנו יכולים להוציא מישהו כדי שיעבוד כדי לפרנס את המשפחה.

חיים ילין: זאת תופעה רחבה.

חיים ילין: כשאני התגייסתי, רפול היה רמטכ"ל וקראו להם נערי רפול.

חיים ילין: דרך אגב, הטנקיסטים הכי טובים בעולם.

חיים ילין: זה היה מחזור מאי.

חיים ילין: היום לא יודעים מה זה.

חיים ילין: ככל שהפערים בחברה האזרחית נפתחים יותר, זאת תופעה שאנחנו רואים.

איילת נחמיאס ורבין: היא זולגת לצבא.

חיים ילין: אנחנו לא יכולים לחייל את הנערים ולומר, חבר'ה, מהיום והלאה נגמרו כל הבעיות שלכם בבית.

חיים ילין: זה לא להבין את המציאות כמו שהיא.

חיים ילין: לכן אני מתנגד בכל תוקף להתנפלות הזאת ומתנגד בכל תוקף לכך שרק אתה מגיע.

חיים ילין: זה לא יכול להיות.

חיים ילין: אם אנחנו באים ואומרים שזאת התופעה, מה אנחנו אומרים?

חיים ילין: אנחנו אומרים מכירת שמירה זאת תופעה.

חיים ילין: ננתח את התופעה, נראה שכל השולחן הזה צריך להיות מלא כי זאת תופעה רוחבית שחלה על כל החברה במדינת ישראל.

אמיר אוחנה: זה דבר שכולנו שותפים לו.

אבי דיכטר: אם אני מתרגם את מה שהוא אמר לשפה אופרטיבית, הוא אומר לנו, חברי הכנסת, עם כל הכבוד לכם, אין כלום.

חיים ילין: אין כלום.

אבי דיכטר: כל חיישני צה"ל לא מאתרים את התופעה שאתם מדברים עליה.

חיים ילין: נכון.

אמיר אוחנה: ההערה האחרונה היא הערה שכולנו שותפים לה.

אמיר אוחנה: אני אדבר על זה גם בסיכום.

אמיר אוחנה: בואו לא ננזוף בתלמיד שהגיע בזמן.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: להפך.

חיים ילין: יש לנו נטייה ואנחנו תמיד הורגים את השליח.

חיים ילין: אותך אנחנו נציל.

חיים ילין: בסופו של דבר מה שמדאיג אותי מתוך כל הדיון הזה זה הפער בנתונים.

חיים ילין: אם הפער קיים, אני לא רוצה להתחיל בוועדת חקירה כדי לבדוק מי אשם ומי לא אשם בנתונים.

חיים ילין: אי אפשר להמשיך לטפל בזה אפילו כדיון מהיר וזה משהו שאנחנו צריכים לשים אותו כאן ככותרת ולהבין אותו.

חיים ילין: השאלה אם יש עוד תופעות שאנחנו לא מכירים.

אמיר אוחנה: בטוח.

חיים ילין: זה הדבר שמדאיג אותי.

חיים ילין: זה מדאיג אותי כי או שאין לך מודיעין מספיק או בגלל שזאת לא תופעה שצה"ל היום עוסק בה.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: כי זאת לא עבירה כמו העבירות האחרות.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט אין מוטיבציה.

חיים ילין: אני חותם על כך שבעוטף עזה או במקומות שהגדודים נמצאים, שם התופעה הזאת פחות מתקיימת מאשר בבסיסי צה"ל במרכז.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שהוא אמר.

חיים ילין: בעוטף עזה אין סיכוי שיתקיים דבר כזה ואם יש החלפה, היא החלפה שכל מפקד יודע כי אלה בסופו של דבר חיי אדם.

חיים ילין: אין לי ספק שאם זה נעשה, זה נעשה מתוך חברות וענייניות ולא מתוך בצע כסף או כסף עצמו שמישהו צריך כדי להאכיל את המשפחה שלו.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: יש לנו כאן הזדמנות די נדירה לשמוע דברים ממקור ראשון, ממישהי שכתבה וחוותה את התופעה/מקרים.

אמיר אוחנה: אנחנו ננסה לאמוד אותם דרכך, הגברת מעין אדם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה שהתגברת על הפקקים והגעת.

<מעין אדם: שלום לכולם.

<מעין אדם: אני הייתי מפקדת מחלקת חימוש, כך שהיו לי חיילים מרקע סוציו אקונומי מאוד נמוך והייתי גם בעצמי חיילת ענייה לפני כן.

<מעין אדם: ראיתי יחד עם כולם את הכתבה ומה שעבר לי בראש זה אוי ואבוי.

<מעין אדם: אם תתחיל עכשיו אכיפה, אני יודעת מה החייל בקצה מרגיש, אותו חייל שמחכה לשבת בשביל ה-500 שקלים האלה ובונה עליהם.

<מעין אדם: חופש הוא דבר הכי יקר לחיילים.

<מעין אדם: כולם יודעים ומבינים את זה, כל מי שהיה בצבא.

<מעין אדם: מי שנותן את החופש שלו בתמורה לכסף הזה, כנראה מאוד זקוק לכסף.

<מעין אדם: אם אנחנו, המערכת הזאת שכל כך דואגת שלא ימכרו חופש של אנשים וכל כך דואגים לחיילים וחיילים עשירים קונים חיילים עניים, אנחנו עושים להם עוול כי, סליחה על הביטוי, מעניין את התחת מה אומרים כאן בכנסת או בצבא או בתגובה לעיתונות לאותה כתבה.

<מעין אדם: בשבת יש לי שמירה שנתתי ואני בונה על הכסף הזה ואני צריכה אותו.

<מעין אדם: אני, המקרה שלי, לא גרתי עם ההורים.

<מעין אדם: נזרקתי מהבית בגיל 17.

<מעין אדם: עם האבא לא הייתי בקשר ועם אימא הייתי בקשר.

<מעין אדם: אימא הייתה – אני לא אמרתי את זה בפוסט שלי ואני לא אומרת את זה לעיתונאים – מאוד מאוד ענייה והיא התביישה בזה.

<מעין אדם: זאת אומרת, הצבא אז נתן לי אופציה – מה שאתה אומר בודד מובהק או לא מובהק – להכיר בי כחייל בודד.

<מעין אדם: אני מימנתי את שכר הדירה, את חשבונות והכול ויצאתי פעם בשבועיים ולא הצלחתי לממן את הדברים האלה ולעשות את השירות והייתי ממש מתעלפת בעבודה בשבועיים שכן יצאתי.

<מעין אדם: הצבא אמר לי, את רוצה להיות חיילת בודדה, תביאי אישור מאימא שהיא לא בקשר אתך או שתביאי את כל האסמכתאות מהבנק שהיא נורא מתביישת בהם.

<מעין אדם: אז אני נקלעתי למצב עוד יותר חריג ועוד יותר נדיר ובת"ש אמרו לי: גברתי, זה מה שיש.

<מעין אדם: אין מה לעשות.

<מעין אדם: נקלעתי לחובות עתק שהסתדרו רק כשנכנסתי לקבע.

<מעין אדם: אם אני הייתי יודעת – כך התחלתי את הפוסט – שהייתי יכולה להישאר בבסיס, במקום שאני אוהבת, צבא שאני מאמינה בו, ולהרוויח, הייתי מעדיפה את זה.

<מעין אדם: האם אני חושבת שהמצב הזה סביר, טוב, צריך להשלים אתו?

<מעין אדם: לא.

<מעין אדם: אבל כשאתם מדברים מצ"ח בתלונות ובאכיפה, אני אומרת, רגע, שנייה, אני חושבת שאם מגיע דיווח כזה, מי שצריך להגיע לבירור זאת מש"קית ת"ש.

<מעין אדם: חייל סטנדרטי לא יישאר בבסיס בשביל כמה שקלים.

<מעין אדם: אם חייל נשאר בבסיס והחליף שמירה, החייל לא עולה למשפט אלא מש"קית ת"ש עולה למשפט, המפקד שלה עולה למשפט, מי שלא פתר את הבעיה עולה למשפט.

<מעין אדם: אם לא רוצים להאשים מש"קית ת"ש או את המפקד כי לצבא אין כלים לתת לת"ש או למפקד, הניחו לחייל הזה.

<מעין אדם: הדיונים האלה שקורים מלחיצים אותי.

<מעין אדם: באתי להגיד לכם, לא יודעת אם תפסיקו עם זה אבל כשאתם באים ואומרים שצריך יותר להבין את התופעה, יותר לחדד, אתה אומר שמחדדים למפקדים בקורסי הפיקוד לדווח, אני כמפקדת, כסרן במילואים, אומרת לך שאם היה קורה לי דבר כזה והייתי מזמנת אלי את החייל והחייל היה מסביר לי, והייתי הולכת למש"קית ת"ש והייתי הופכת את הבסיס ומבינה שאין לי פתרון אחר – הייתי מעלימה עין.

<מעין אדם: הייתי מאפשרת לו את הדבר הזה.

<מעין אדם: אם כן, המצב הזה יותר מורכב מבואו נפסיק את התופעה.

<מעין אדם: בואו לא נפסיק את התופעה הזאת.

ענת ברקו: לתת לגיטימציה לסיפור הזה?

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא לתת לגיטימציה אבל היא משקפת לך את המורכבות, שזאת לא עבירה רגילה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול לדבר על העבירה הזאת בנשימה אחת עם עבירת הטרדות מיניות ועם עבירות סמים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול.

אמיר אוחנה: אני חושב שהמסר של מעין, ותקני אותי אם אני טועה, הוא שלמצ"ח אין את כל הפתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

<מעין אדם: אם אני יכולה לצאת מכאן עם משפט אחד, עם בקשה אחת, אם יתגלה מקרה כזה – אגב, זה יכול להעלות את מה שאתם מדברים עליו שאנחנו לא מכירים את כל המקרים – ואם מגיע דיווח, לא החייל עולה למשפט.

<מעין אדם: מגיעים לבירור מש"קית הת"ש, המפקד שלו ומפקד הבסיס.

<מעין אדם: אז ייעשה צדק.

אמיר אוחנה: האם את נתקלת בשירותך הצבאי באופן אישי בתופעות של מכירת שמירה או מכירת משימה או תפקידים?

<מעין אדם: מה שכן חיילים אצלי עשו, עזרו אחד לשני כשחייל היה צריך לצאת לעבודה.

אמיר אוחנה: זה מבורך אבל זה לא בתמורה לתשלום.

<מעין אדם: לא יודעת.

<גיל ממון: היא אומרת שהיא לא נתקלה בזה.

<גיל ממון: לא שזה אומר שזה לא קיים אבל אני שומע אתכם מדברים ואני מקווה שאתם לא בונים את התיאוריה הזאת ובסוף מתחת - - -

אמיר אוחנה: רגע.

אמיר אוחנה: אנחנו קודם כל לא באים בטענות אליך כמפקד מצ"ח.

אמיר אוחנה: ברור לנו שכל מה שמגיע אליך מטופל.

אמיר אוחנה: אבל הסיבה שיתכן שאין דיווח היא כפולה.

אמיר אוחנה: מצד אחד יש כאן "פשע" ללא קורבן כי המשלם מרוצה כי הוא לא שומר ומקבל הכסף מרוצה כי הוא קיבל כסף.

אמיר אוחנה: למה שזה יגיע למצ"ח?

אמיר אוחנה: סיבה שנייה היא שזאת לא הליבה ואתה אומר בצדק שהליבה של מצ"ח היא גניבות אמל"ח, סמים וכולי וזה לא משהו שהוא בליבה של מצ"ח ולכן גם מצ"ח לא משקיעה משאבים בעניין הזה.

אמיר אוחנה: אין לנו מחלוקת על כך שאין תופעה של דיווח.

אמיר אוחנה: השאלה היא האם זה אומר בהכרח שיש תופעה אך היא לא מדווחת, אנחנו לא יודעים את התשובה לשאלה הזאת, או האם יתכן שהצבא – וזה לא בכובעך כמפקד מצ"ח – לא מספיק ער לתופעה, לא מספיק עם אצבע על הדופק ומקדיש לה מחשבה.

אמיר אוחנה: מעין לא ראתה, אבל יכול להיות שיש אחרים שכן ראו.

קארין אלהרר: התמריץ לדיון הזה מבחינתי הוא לא תגבירו את האכיפה.

קארין אלהרר: התמריץ לדיון הזה מבחינתי הוא תנו מענה לחיילים שיש להם נזקקות כלכלית.

קארין אלהרר: זה הדבר אתו באתי.

חיים ילין: זה ימנע את התופעה.

קארין אלהרר: אני לא רוצה להעניש פעמיים את החייל.

קארין אלהרר: אני כן רוצה שיהיה לו מענה כדי שהוא לא יצטרך להיות בסיטואציה הזאת של כן לצאת שבת או לא לצאת שבת.

קארין אלהרר: זה הדבר המשמעותי, שלא חלילה יצא מהדיון הזה כאילו אמרנו שעכשיו תתלבשו על החיילים העניים.

<גיל ממון: יש כאן שני צדדים.

<גיל ממון: אחד שנתן כסף.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי את זה בפתח דבריי.

חיים ילין: אנחנו לא רוצים בקיום התופעה הזאת.

חיים ילין: זה לא שאנחנו רואים כתבה ומנפחים נתונים.

חיים ילין: אני לא רוצה שתהיה תופעה כזאת.

חיים ילין: הלוואי שהנתונים שלך נכונים ואנחנו טועים אבל אף אחד לא יכול להוכיח את זה.

<גיל ממון: אני רוצה לחבר את הדברים שאמרה מעין ואמר אמיר בהיבט של איך דברים נתפסים.

<גיל ממון: יש לנו ידיעה מודיעינית שהיא למעשה חייל, המקור המודיעיני שראה את הדברים, והוא ראה שיש חיילים שמחליפים חיילים אחרים.

<גיל ממון: כשהוא בא לרכז שלו, הוא אמר שיש כאן תופעה של סחר בשמירות.

<גיל ממון: כשנכנסנו פנימה ובדקנו הסתבר שזה בדיוק כמו שמעין אמרה, חיילים עזרו לחיילים אחרים.

<גיל ממון: אף אחד לא קיבל תמורה.

<גיל ממון: דרך אגב, ברעות זה מעולה.

אמיר אוחנה: אין ספק.

<גיל ממון: לכן אפרופו הנתונים, צריך באמת לצלול עמוק פנימה ולראות האם חייל בפרספקטיבה שלו שרואה דברים דרך קשית חשב שהוא ראה כאן איזושהי תופעה של מכירת שמירה ובסוף הסתבר שזה משהו אחר.

<גיל ממון: לכן אמרתי שצריך לקחת הכול בפרספקטיבה.

קארין אלהרר: זה לא אומר שאתם צריכים להעלים עין.

<גיל ממון: להפך.

<גיל ממון: אנחנו לא מעלימים עין.

קארין אלהרר: הרעות קיימת כי יש משבר.

<גיל ממון: זה הכול מקביל.

<גיל ממון: אנחנו ממשיכים ומטפלים בתיקים כמו שאמרתי בהתחלה ואנחנו ממשיכים ומפיקים ידיעות מודיעיניות.

<גיל ממון: במקביל יש גם דברים אחרים.

<גיל ממון: זה לא אחד על חשבון השני אלא הכול במקביל.

<מעין אדם: יכול להיות שהרבה מהמקרים לא מגיעים אליכם אבל כן יש ענישה בתוך הבסיס ברמת מ"פ?

<גיל ממון: דיברתי לפני שנכנסת.

<גיל ממון: כעיקרון מכירת שמירות מחויבת בדיווח אלינו ואנחנו אלה שמטפלים במקרים האלה.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, אנא מכם, דקה סיכום.

אבי דיכטר: גיל, דווקא בגלל שאתה במצ"ח ודיברת במונחים מקצועיים של הפעלה וכולי, מי כמוך יודע שקניית שמירה מתחילה בזה.

אבי דיכטר: זו העבירה לכאורה הכי פשוטה.

אבי דיכטר: כשאתה עושה כסף בדרך לא חוקית על פי פקודות הצבא, הפיתוי להמשיך הוא פיתוי קל מאוד.

אבי דיכטר: מכרתי שמירה במאתיים שקלים, אז עכשיו אני צריך רק איזשהו גורם עוין, אתה צריך בסך הכול למצוא מישהו שישלם לך קצת יותר כדי שגם תאפשר לו, תעצום עין, לא תהיה במקום וכולי.

אבי דיכטר: אני לא יודע אם בגניבות נשק, שזו מכה אחרת שהוועדה הזו גם כן עוסקת בה ומי כמוך מכיר אותה, גניבות הנשק בצה"ל הן בלתי סבירות בעליל.

אבי דיכטר: הנשק הזה שזולג לאחר מכן לעולם הפלילי בישראל הוא מטורף.

אבי דיכטר: הוא מטריף את הדעת אני מניח גם של הצבא וגם של החברה הישראלית.

אבי דיכטר: האם בכל הסיפור שלכם אתם מחברים בין הדברים האלה?

אבי דיכטר: על גניבות נשק, האם שם בדקתם ומצאתם שהסיפור הזה לא התחיל במכירת שמירה והסתיים במכירת מידע ועצימת עין?

אבי דיכטר: באי הימצאות במקום?

אבי דיכטר: מזה אני מודאג יותר.

אבי דיכטר: הדברים האחרים שאמרה כאן קארין ואחרים, אני חושב שאנחנו לא יכולים לבקש אותם ממך.

אבי דיכטר: אמרת שהיית מג"ד אבל לא היית ביחידה עורפית.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שחשוב להקשיב טוב טוב למה שאמרה מעין אדם.

איילת נחמיאס ורבין: היא אמרה שהיא ראתה חיילים עוזרים אחד לשני והיא לא יודעת אם זה היה בתשלום.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה?

איילת נחמיאס ורבין: אני אומר שאני אשמח לגלות שהיקף התופעה הוא יותר קטן מכפי שאנחנו שומעים.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט הדגשתי את זה כמה פעמים אבל אמרתי את זה תוך כדי הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת לא עבירה רגילה והיא לא דומה לעבירות האחרות.

איילת נחמיאס ורבין: היא באמת לא דומה לעבירות אחרות כי קשה לדמיין חייל שבאמת יוותר על החופש שלו או יוותר על הזמן שלו אלא אם כן אין לו ברירה וזה הדבר שמטריד אותנו ולכן אנחנו שוב מחינו כלפיך, ואתה כן הגעת לכאן, על זה שגורמים אחרים מאכ"א לא הגיעו.

איילת נחמיאס ורבין: השאלה האם יודעים לטפל בהיקף הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: הטריד אותי שאתה לא יכולת להתייחס לזה כי גם לא היה לך את המידע.

איילת נחמיאס ורבין: מה קורה עם החייל אחרי שהוא כבר סיים לרצות את עונשו באותם תיקים שכן נפתחו?

איילת נחמיאס ורבין: מה קרה לו אחרי כן?

איילת נחמיאס ורבין: מי ליווה אותו אחרי כן?

איילת נחמיאס ורבין: מי טיפל בו אחרי כן?

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, הוא "עבריין" אבל מה עשו בשבילו?

איילת נחמיאס ורבין: מה הצבא עשה בשבילו?

איילת נחמיאס ורבין: כאן אנחנו רוצים לדעת מה הכלים בהם אתם משתמשים.

איילת נחמיאס ורבין: לכן באמת האנשים שצריך להביא מסביב אלה כל מי שקשור לת"ש.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר האחרון שהוא ציער אותי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא הפתיע אותי אבל ציער אותי.

איילת נחמיאס ורבין: זה באמת מה שקורה, ובעיקר ביחידת העורף, במקומות בהם ממילא כנראה יש פערים סוציו אקונומיים בין חיילים לחיילים.

איילת נחמיאס ורבין: יש מי שיכול לשלם ויש מי שצריך את הכסף וזה דבר שהוא מאוד מדאיג אותי ואנחנו מדי פעם כאן בוועדה מצביעים על הבעיה הזאת שהולכת ונהיית יותר ויותר מוחשית בצבא.

איילת נחמיאס ורבין: אני כן רוצה לבקש לסיכום לקבל מידע מאכ"א בנושא הזה וכיצד מטפלים בזה ברמת הת"ש.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאי אפשר לסיים את הדיון בלי זה שאנחנו נדע איך הדברים מטופלים גם בהמשך ואיך החיילים האלה שבאמת איכשהו מכרו שמירה, מה קורה אתם אחרי כן.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לנציג שהגיע ונתן את התשובות.

קארין אלהרר: היה דיון לא פשוט מבחינתנו.

קארין אלהרר: אני אומר שוב שהתמריץ שלי לדיון הזה הוא לא להרוג את השליח אלא הוא באמת לתת מענה רוחבי.

קארין אלהרר: אני לא רוצה שתיוותר בכלל הדילמה לחייל אם להישאר שבת או לא להישאר שבת כדי לקבל את הכסף.

קארין אלהרר: אני רוצה שתהיה הגמשה של התנאים והקריטריונים ופחות בירוקרטיה להכרה בחיילים כחיילים בודדים, שיש להם תמיכה רחבה יותר.

קארין אלהרר: זה הדבר שמעניין בעיני.

קארין אלהרר: דפוס הפעולה בסוף, מכירת השמירה, זה בקצה.

קארין אלהרר: אותי מעניין הבסיס, למה הגענו עד הלום.

קארין אלהרר: אני כן הייתי מבקשת לקבל פירוט גם לגבי הדרך בה חיילים מוכרים כחיילים בודדים עם ההבחנה בין חסרי עורף משפחתי, כאלה שאין אבא ואימא בכלל בתמונה, לבין כאלה שיש אבא ואימא אבל או מנותקי קשר או כאלה שהמצב שלהם לא מאפשר להם אפילו לסייע לילדים שלהם.

קארין אלהרר: זה הדבר המשמעותי בעיני.

קארין אלהרר: אני מייחלת שלא נגיע למצב שבו אנחנו רואים חיילים וחיילות שמכרו את החופש שלהם שהם גם נענשים על כך בעונשים של הצבא.

חיים ילין: 350 חיילים בודדים אימצתי כראש מועצה.

חיים ילין: אני חושב שהפתרון קיים.

חיים ילין: אם רוצים באמת לנסות לטפל בתופעה, כל מי שהוא חייל בודד או שנמצא במצב סוציו אקונומי, תהיה לו משפחה שתאמץ אותו בשירות הצבאי.

חיים ילין: אם זה יקרה, הכול ייראה אחרת.

חיים ילין: אין מצב שהוא ירצה להישאר בבסיס ולהחליף שמירה תמורת כסף אלא תמיד יהיה לו מקום חם בו יטפלו בו.

חיים ילין: זה קורה בקיבוצים, זה קורה במשפחות מבוססות במרכז הארץ שעושות את המצווה ואני חושב שצריך להרחיב את זה.

חיים ילין: במלים פשוטות, אם תביא את הניחוח של ערבות הדדית שהייתה פעם במדינת ישראל, יכול להיות שגם את הדבר הזה אנחנו נפתור ולא הכול צריך ליפול על צה"ל.

חיים ילין: לא אתם אשמים בכל דבר.

חיים ילין: אני רוצה לנסות לטפל בבעיה הזאת ואני לא חושב שצה"ל צריך להיות שר הרווחה ולא משרד העבודה.

חיים ילין: זה צבא.

חיים ילין: צריך לשים את הדברים ואת הגבולות כשהם מאוד ברורים.

ענת ברקו: צה"ל צבא אבל צריך להיות גם משרד העבודה וגם משרד הרווחה וגם משרד הבריאות.

ענת ברקו: הוא צריך.

ענת ברקו: אין מה לעשות.

ענת ברקו: החיילים האלה הם בידיים שלכם.

ענת ברקו: אני חושבת שלה

ענת ברקו: פתעתנו נגלה שאלה שמוכרים או קונים שמירות הם לא בהכרח חיילים בודדים.

ענת ברקו: להיתפס להגדרה הזאת של חיילים בודדים, אני חושבת שזה שגוי, זה מצמצם כי חיילים בודדים זוכים לאיזושהי הגנה מסוימת שאתה פירטת ואין טעם לחזור על הדברים.

ענת ברקו: יש הרבה מאוד חיילים שהם לא הוגדרו כחיילים בודדים והם עדיין במצוקה איומה.

ענת ברקו: כנראה לא יוכלו להגדיר את כל החיילים כחיילים בודדים.

ענת ברקו: פשוט היה צריך לתת לכל החיילים קצת יותר וזה היה משפר את המצב.

ענת ברקו: לאלה שעושים לתת קצת יותר, במקום לאלה שלא עושים כלום ונהנים מכל מיני הטבות מפליגות.

ענת ברקו: לכן אני חושבת שבאמת הרעיון לתת חניכה, מנטורים, שבתות בקיבוצים, משפחה מאמצת, הדברים הללו תמיד עבדו מצוין.

ענת ברקו: אולי הם נחלשו במשך השנים.

ענת ברקו: גם לקחת בחשבון שחיילים לא רק שמוכרים שמירות, שעושים עריקות בגלל מצוקה איומה, יש כאן דילמה בלתי אנושית שהצבא מציב בפניהם, האם לדאוג למשפחה שלהם או לשרת בצה"ל.

ענת ברקו: זו דילמה בלתי אנושית.

ענת ברקו: צריך לא להציב אותם בפני הדילמה הזאת, לחזק אותם, לעזור להם, לחנוך אותם, ללוות אותם ולתת להם כמה שיותר בשירות וכאשר הם יוצאים לאזרחות.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: אני מסכם את הדיון.

אמיר אוחנה: רבותיי, הנקודה הראשונה.

אמיר אוחנה: הדיון כלל לא היה ממצב בשל היעדר נתונים וגורמים רלוונטיים מצה"ל, גורמי ת"ש, פרקליטות, נתונים לאורך השנים כך שיהיה אפשר לעשות השוואה לאורך העשורים השונים.

אמיר אוחנה: אני מציע לחברות הכנסת המציאות וחברי הכנסת המשתתפים שככל שיצליחו לאסוף נתונים ממקומות אחרים שיצביעו על כך שמדובר בתופעה, יבקשו דיון נוסף.

אמיר אוחנה: כיושב ראש ועדת כוח אדם בצה"ל אני מודיע שככל שהבקשה תהיה מבוססת, אני איעתר לה.

אמיר אוחנה: הנקודה השנייה.

אמיר אוחנה: מחובתו של צה"ל להילחם בתופעה זו הגם שלא הצלחנו בעיני לעמוד על מידתה.

אמיר אוחנה: הנקודה השלישית.

אמיר אוחנה: ברור שיש פער מדאיג בין נתוני הדיווח מצה"ל לבין הנתונים שהוצגו על ידי חברי הכנסת ובכלי התקשורת השונים.

אמיר אוחנה: הנקודה הרביעית.

אמיר אוחנה: לא נכון להתמודד עם התופעה רק בהיבט הפלילי או המשמעתי.

אמיר אוחנה: מדובר בתופעה שמקורה במצוקה כלכלית והפתרון טמון במישור הזה.

אמיר אוחנה: הנקודה החמישית, האחרונה והמסכמת.

אמיר אוחנה: אנחנו קוראים לכל הגורמים הרלוונטיים לסייע למיגור התופעה, הן המפקדים, הן גורמי הת"ש, הן משרד הרווחה ככל שיש בידו, וכמובן רק בקצה המישור הפלילי, הפרקליטות ומצ"ח.

אמיר אוחנה: הדיון נעול.

אמיר אוחנה: תודה רבה.