ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 261, 2017-12-24 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב.

אברהם נגוסה: אני רוצה לפתוח בלברך את האכסניה פה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להודות לחברתי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שיזמה את הדיון והסיור היום, בנוסף גם ועד הקהילה שביקשו שאנחנו נבוא ונקיים דיון היום ואני מאוד מודה לך, אדוני ראש העיר, שנענית לבקשתנו והיום אנחנו נמצאים פה.

אברהם נגוסה: ולפני שאני מעביר את רשות הדיבור לאדוני ראש העיר, מאוד חשוב להגיד לכולם שכל מי שמדבר שיציג את עצמו, את השם שלו, איזה ארגון או איזה גוף הוא מייצג, זה חשוב לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: יחד איתי נמצאים חבריי חברי הכנסת טלי פלוסקוב ויואל רזבוזוב ומנהלת הוועדה, דנה גורדון, גם רשם הפרוטוקול והדובר של הוועדה, יגאל אמיתי, וכמובן אנשים אחרים, נציגי משרדי הממשלה, גם נציגי משרד ראש הממשלה נמצאים פה.

אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לדון בנושאים שאנחנו רואים את החשיבות שלהם ואנחנו מצפים לשמוע מנציגי משרדי הממשלה, כמובן גם נציגי התושבים ונגיע לסיכום איך אנחנו מתקדמים ומתמודדים עם הבעיות או עם הצרכים שיעלו במהלך הדיון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני ראש העיר.

<איציק ברוורמן: תודה רבה, בוקר טוב, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת נגוסה, חברי הכנסת טלי ויואל.

<איציק ברוורמן: משה משה, מחזיק תיק הקליטה והעלייה אצלנו בעירייה, ושאר כל המכובדים.

<איציק ברוורמן: אנחנו עיר גדולה עם הרבה תושבים, מעל 260,000 ואנחנו שמחים שבתוך ה-260,000 פלוס תושבים יש לנו רבים שהם עולים מכל קצוות תבל.

<איציק ברוורמן: אני רוצה להתייחס לשתי קהילות שנמצאות אצלנו, שהן עיקר הציבור שניתן להגדיר אותם, גם על זה יש, אני מבין, ויכוח אם הם עולים או לא עולים, יש לנו, אני מעריך באופן גס, כ-50,000 יוצאי ברית המועצות לשעבר, אם אנחנו לוקחים נאמר מתחילת שנות ה-90 יש לנו קהילה שהיא גם מאוד גדולה, נכבדת, שפה יושבים נציגיה, זה יוצאי יהדות אתיופיה שנמצאים אצלנו.

<איציק ברוורמן: הייתי רוצה להתחיל דווקא ולהתייחס לקהילה של יוצאי ברית המועצות.

<איציק ברוורמן: לפני כן אני חייב לומר שאנחנו משקיעים הרבה בנושא הזה, יש לנו אגף קליטה, משה משה עומד בראשו, רעיה נמצאת פה, שהיא המנהלת, נמצא פה מאיר, מנהל המרחב של משרד הקליטה, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה, נמצאים פה עוד אנשים מצוינים מאגף הקליטה שעושים עבודה מצוינת ויבורכו על כל זה, אבל אני מוכרח לומר שאני מכוון כלפי ממשלת ישראל וכלפי משרדי הממשלה והממשלה בנושא הזה.

<איציק ברוורמן: בקשר לקהילה של יוצאי ברית המועצות לשעבר, אנחנו מתייחסים אל הציבור הזה כעולים חדשים.

<איציק ברוורמן: גם אם הם נמצאים בארץ, אמרתי, משנות ה-90, מבחינתנו הם עדיין זוכים לטיפול כעולים ואנחנו משקיעים בהם ועושים ופועלים.

<איציק ברוורמן: אלא מאי?

<איציק ברוורמן: הייתה פה שרת הקליטה בביקור והיא אמרה לי 'מה פתאום?

<איציק ברוורמן: ' היא אמרה לי, 'מבחינתנו, מבחינת המדינה', אם אני לא טועה והיא תסלח לי אם אני אצטט אותה, אבל הרעיון הוא שרק עולים עד 10 שנים נחשבים עולים.

<איציק ברוורמן: דהיינו המדינה אחרי 10 שנים מבחינתה אלה לא עולים, היא לא משקיעה בהם, היא לא מכוונת תקציבים, היא לא עוזרת.

<איציק ברוורמן: במילים פשוטות, זה לא מעניין אותה.

<איציק ברוורמן: אני אומר שאנחנו כן רואים שיש צרכים לאותם יוצאי ברית המועצות לשעבר, לאותה קהילה, להמשיך גם מעל 10 שנים, לתרום ולעזור ולסייע ולהשקיע בהם על מנת באמת להביא לקליטה מלאה.

<איציק ברוורמן: אני חושב שהגישה הזאת של משרד הקליטה, ממשלת ישראל, היא גישה שאין לה מקום וכדאי לשנות את הדיסקט ולהבין שיש אנשים שגם אם על פי הדין היבש הם עוברים את ההגדרה של עולה הם עדיין במהות עולים חדשים ולכן צריך להתייחס אליהם בצורה כזו.

אברהם נגוסה: אני יכול לשאול, כדי שיהיה ברור, האם היא התכוונה שמשרד הקליטה או המדינה?

אברהם נגוסה: יש הבדל.

אברהם נגוסה: האם זה משרד הקליטה כמשרד הקליטה לא אחראי לטפל מעל 10 שנים, או היא אומרת בכלל המדינה?

<איציק ברוורמן: היא מבחינתי מייצגת את מדינת ישראל, היא הקליטה, העמדה שהיא הביעה זה שלא מטפלים.

<איציק ברוורמן: היא לא פירטה ולא נתנה לי איזה דלת או כיוון להגיד 'תפנה למשרד זה וזה' או 'לכיוון זה וזה', היא אמרה, 'לא, ההגדרות הן 10 שנים, מעבר לזה לא מעניין אותנו'.

טלי פלוסקוב: זה העמדה של השרה.

<איציק ברוורמן: של השרה, אני מניח.

<איציק ברוורמן: אבל למיטב ידיעתי היא עדיין השרה, עדיין עומדת בראש המערכת וכנראה שיש לה מה להגיד בנושא.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

<איציק ברוורמן: אתה אומר לא? טוב, אני יכול להביע ממה שנאמר לי, מעבר לזה קטונתי.

<איציק ברוורמן: באשר לקהילה של יוצאי אתיופיה, אני מוכרח להגיד שאני חושב שמדינת ישראל כשלה בטיפול בקהילה הזאת ובדרך הקליטה.

<איציק ברוורמן: אני חושב שמדינת ישראל חשבה שאפשר לעשות פה הוקוס פוקוס ולקלוט קהילה שהגיעה בהמוניה שזקוקה הייתה להרבה השקעה והרבה תמיכה והרבה אהבה והרבה סיוע על מנת להבטיח את הקליטה שלה ופה המדינה כשלה.

<איציק ברוורמן: קיצרו את הדרכים, לא השקיעו מספיק, לא נתנו לציבור הנפלא הזה מספיק כלים לצורך ההשתלבות בחברה.

<איציק ברוורמן: יתרה מזאת, היו דברים, ועוד פעם, אני אתן את הדוגמה הידועה לכולם, היה את הנושא של סגירת בית ספר 'ניר עציון'.

<איציק ברוורמן: אנחנו ישבנו, אני אז לא הייתי ראש העיר, באתי בתור חבר מועצה מן השורה לדיון - - -

<גנאדי בורשבסקי: קודם כל היית סגן ראש העיר.

<איציק ברוורמן: לא, אז לא הייתי.

<איציק ברוורמן: אבל באותה תקופה מה שקרה זה שמדינת ישראל, השר, התחייבו לעירייה שהם ישקיעו ויסייעו לנו, לעירייה, לצורך השקעה בילדים, בתלמידים ובקהילה.

<איציק ברוורמן: כי, אני נותן את זה כדוגמה וזה נכון לתחומים נוספים, הטענה שלנו הייתה שברגע שהם נמצאים בבית הספר, ב'ניר עציון', המשאבים של העירייה ושל המדינה, המדינה אז נתנה כספים ומשאבים, כוונו ורוכזו כדי להשקיע ולסייע בידי הילדים בבית הספר, כדי לקדם אותם ולסגור פערים.

<איציק ברוורמן: הטענה שלנו, החשש שלנו היה שכשהם יפוזרו בין בתי הספר בעצם לא תהיה דרך להשקיע בהם, בילדים הללו, את האמצעים ואת הכספים ואת הכלים שניתן היה להשקיע כשהם היו ב'ניר עציון'.

<איציק ברוורמן: השר והמדינה התחייבו, עוד פעם, השר בשם המדינה, התחייבו להמשיך בזה ולסייע ולתת ולתרום, וראה זה פלא - - -

טלי פלוסקוב: מי זה היה השר?

<איציק ברוורמן: גדעון סער היה אז.

<איציק ברוורמן: וראה זה פלא, בשנה הראשונה זה היה ובאופן מפתיע, בלתי צפוי לחלוטין, ושלא כמאפיין את מה שקורה, אחרי שנה זה נעלם.

<איציק ברוורמן: אנחנו מנסים בכוחותינו, בכספים של עירייה, להשקיע בזה, אנחנו עושים את זה באהבה, אבל קשה לנו.

<איציק ברוורמן: קשה לנו.

<איציק ברוורמן: אני גם חושב שלצורך זה לא מספיק הטיפול העירוני, אלא צריך להיות טיפול מערכתי שבא ממשרדי הממשלה, וזאת רק בתור דוגמה.

<איציק ברוורמן: לצערנו קיבלנו עדות כואבת מאוד בסוף השבוע לקושי של ההסתגלות של הקהילה ועל זה בדיוק אני מדבר.

<איציק ברוורמן: אני מאמין שאם היו משקיעים יותר ונותנים את הכלים לבני הקהילה להיכנס ולהסתגל לחברה הישראלית מבעוד מועד, ייתכן, אני לא יודע, אי אפשר לדעת, ייתכן שהמעשה שקרה בסוף השבוע היה יכול להימנע, כמו מעשים אחרים, כי זה לא המקרה היחיד, לצערנו, שקרה בקהילה.

<איציק ברוורמן: אני שמח על המפגש הזה כי אני חושב שמפה צריכה לצאת הקריאה שלנו כרשות, אבל בעיקר אני פונה אליכם, הוועדה, חברי הכנסת, אל משרדי הממשלה, אל הרשויות, אל השרים, אל הגורמים הקובעים, חייבים לקדם את הנושאים הללו של העולים, של קליטת עלייה, גם אם זה קצת יותר שנים ובסופו של דבר זה מתחיל, לא נגמר, אבל מתחיל בתקציבים וחייבים לטפל בזה.

<איציק ברוורמן: אני חושב שאם נצא עם הקריאה הזאת ונוכל לתרום בעניין הזה לעניין עשינו הרבה.

<איציק ברוורמן: אז אני באמת מודה לכם על זה שמצאתם זמן וחשיבות להגיע אלינו לעניין.

<איציק ברוורמן: אני מודה לכם על מה שאתם עושים ובעיקר מודה לכם על מה שתעשו.

<איציק ברוורמן: אז תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רק רוצה לחזק את העניין של 10 שנים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך, שרת הקליטה יכולה להגיד מה שעומד באחריותה או במשרדה, אבל בשם המדינה אי אפשר להגיד כי עולים חדשים, הם שייכים לפה וככל שיש צורך צריך לעזור להם.

אברהם נגוסה: הגדרה של מי הוא עולה מבחינת הזכויות של עולה חדש, נכון שיש 10 שנים לעולים בכלל ו-15 שנים ליוצאי אתיופיה, שם גם עולה הנושא לעולים מהודו ומתימן.

אברהם נגוסה: זה מה שמבחינת זכויות עולים.

טלי פלוסקוב: יש עוד משהו, אדוני.

טלי פלוסקוב: לגבי קשישים שעומדים לתור לדיור ציבורי, גם הם, אם הם נכנסו לתור, אז עד סוף חייהם הם שייכים למשרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת אם זה טוב, אבל זה המצב.

<קריאה: רק קשישים?

טלי פלוסקוב: קשישים, אני מדברת על קשישים.

אברהם נגוסה: אז מה שאני רוצה להדגיש פה, אם שרת הקליטה מגדירה מבחינת זכויות העולה, זה לא אומר שכל המדינה צריכה להתנער מלתת יד לסייע לעולים חדשים מעבר ל-10 או 15 שנים.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רציתי להבהיר פה.

אברהם נגוסה: הכוונה פה, אחרי 10 שנים, המערכת הממשלתית תיקח את האחריות, זה לא יהיה ספציפי משרד הקליטה, זה כל העניין.

<איציק ברוורמן: אנחנו מסכימים, אנחנו רק רוצים לראות את זה.

אברהם נגוסה: כן, אז אי אפשר להשתחרר מהאחריות של המדינה, מוסדות המדינה, אם זה משרדי הממשלה, אם זה הרשויות המקומיות, צריכים לסייע ולעזור לעולים גם אם הם מעל 10 או 15 שנה.

אברהם נגוסה: זה מה שרציתי להבהיר וכמובן אנחנו רוצים להתמקד בנושא שלשמו התכנסנו, האחד זה הנושא של הקשישים והדבר השני, הנושאים שעלו בעבר בנושא קליטת או שילובם של יוצאי אתיופיה, האם התקדמנו בנושאים האלה.

אברהם נגוסה: סגן ראש העיר, אתה רוצה להתייחס בשלב הזה?

<משה משה: לא, אני אתייחס בהמשך הישיבה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז גנאדי בורשבסקי, חבר מועצה, בבקשה.

<גנאדי בורשבסקי: בוקר טוב לכולם.

<גנאדי בורשבסקי: לפני שאני אתייחס לדברי ראש העיר רציתי לשאול את חברי הכנסת מה הסמכויות של הוועדה, שהאנשים יבינו.

<גנאדי בורשבסקי: היינו כבר כמה פעמים בוועדות כאלה, בדרך כלל שום דבר לא משתנה, אבל יש אנשים שבאמת מצפים למשהו מהוועדה, ואני לא יודע, ראש העיר - - -

אברהם נגוסה: אתה יכול לציין מה לא השתנה?

<גנאדי בורשבסקי: לא, אני קודם כל אציין שלוועדה יש זכות להמלצה בלבד לכנסת, לא יודע, לחברת - - -

טלי פלוסקוב: לשרה.

<גנאדי בורשבסקי: לשרת הקליטה, למשרד הקליטה.

<גנאדי בורשבסקי: כאילו מה התפקיד של ועדת הקליטה, אתה יכול להגדיר בשתי מילים?

אברהם נגוסה: כן.

<גנאדי בורשבסקי: אז תשמיע, שאנחנו נדע מה - - -

אברהם נגוסה: אתה רוצה לשמוע קודם?

<גנאדי בורשבסקי: אני יודע את זה בוודאות, אבל תשמיע לכולם, שאנשים יידעו.

<גנאדי בורשבסקי: כאילו חושבים שיש ועדת הקליטה, אז זהו, כבר מחליטים ועם זה הולכים קדימה.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: הכנסת עובדת דרך 12 ועדות, אחת הוועדות זה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: זו הפעילות של הכנסת, בדרך הזו.

אברהם נגוסה: הוועדה מאוד חשובה.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה מפקחת על ביצוע של משרדי הממשלה בתחום עלייה, קליטה ותפוצות ובעיקר משרדים כמו משרד הקליטה, כמעט כל המשרדים, מכיוון שקליטת עלייה וקליטה זה מערכתי, זה לא רק משרד אחד, חינוך, רווחה, דיור, בריאות, כל הרשויות המקומיות, כל זה הם בקליטת עלייה, כיוון שזה נושא מערכתי.

אברהם נגוסה: לכן ועדת העלייה והקליטה מקיימת דיונים בנושאים שונים ואנחנו שומעים את שני הצדדים, גם נציגי העולים, שמעלים את הבעיות, גם חברי הכנסת, שהם מקבלים פניות מהציבור ומעלים נושא, אנחנו מקיימים דיון, מזמינים את נציגי משרדי הממשלה ואז אנחנו מקבלים החלטות.

אברהם נגוסה: את ההחלטות שאנחנו מקבלים כותבים במכתב, גם את הפרוטוקול וגם במכתב אנחנו מעבירים למשרדי הממשלה הרלוונטיים ואז אנחנו עוקבים אחרי היישום הסיכום או ההחלטה של הוועדה.

אברהם נגוסה: להזכיר לך, אנחנו בקדנציה הזו עשינו הרבה שינויים, גם שינויי חקיקה בנושא העולים, כמו בתחום הבריאות, הכרה בתארים אקדמיים של רופא, רופאי שיניים, פרא רפואיים.

אברהם נגוסה: בכל זה אנחנו הורדנו את החסמים הבירוקרטיים שאנחנו גילינו שהם עומדים בפני העולים החדשים שרוצים להשתלב בחברה הישראלית.

<גנאדי בורשבסקי: משרדי ממשלה מחויבים לבצע את ההחלטות שלכם או לא?

אברהם נגוסה: בהחלט, זה כנסת.

אברהם נגוסה: הכנסת היא הריבון, הכנסת היא המפקח.

<גנאדי בורשבסקי: זאת אומרת אם אנחנו נחליט, סתם לדוגמה, נחליט משהו, אז משרדי הממשלה מחויבים לבצע את זה?

אברהם נגוסה: חייבים ומחויבים.

<גנאדי בורשבסקי: הבנתי.

<גנאדי בורשבסקי: קיבלתי תשובה, אוקיי, אני לא חושב שזה ככה, אבל לא משנה.

<גנאדי בורשבסקי: אז אני פונה אליכם עכשיו, לשני חברי הכנסת, כי הם המבצעים בפועל את ההחלטות של הוועדות האלה.

טלי פלוסקוב: שלושה חברי כנסת.

<גנאדי בורשבסקי: סליחה.

<גנאדי בורשבסקי: אתה החבר הכנסת, אתה היושב ראש, סליחה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

<גנאדי בורשבסקי: שלושה, סליחה.

<גנאדי בורשבסקי: עוד שניים הכוונה.

<גנאדי בורשבסקי: אתה ועוד שניים.

אברהם נגוסה: אני היושב ראש, כן.

<גנאדי בורשבסקי: אפילו אם אני לא פונה אליהם אני פונה אליך כבר, אז לא חשבתי.

<גנאדי בורשבסקי: לא ספרתי, סליחה.

אברהם נגוסה: לא, אתה תפנה אליי, זה בסדר.

<גנאדי בורשבסקי: אז בהתייחס לדברי ראש העיר, קודם כל אני אקח את בית הספר 'ניר עציון' שבאמת זו הייתה בעיה גדולה וכל המדינה שמעה על זה וכל מה שעשו, בעיניי עשו נגד העולים יוצאי אתיופיה, סגרו בית ספר והעבירו אותם למקומות אחרים, אבל לא המשיכו בטיפול שלם.

<גנאדי בורשבסקי: וזו אחריות של העירייה ולא של גדעון סער ומשרד החינוך, שהיה שר החינוך.

<גנאדי בורשבסקי: אבל להגיד את האמת, בפועל נתנו את המבנה לעמותה מקורבת לאחד מחברי המועצה - - -

<קריאה: מה זה שייך?

<גנאדי בורשבסקי: תנו אבל להגיד, בסדר?

<גנאדי בורשבסקי: 'מה זה שייך'?

<גנאדי בורשבסקי: אני לא מפריע לאף אחד, אני מבקש גם שלא יפריעו לי.

<גנאדי בורשבסקי: כל מה שאני אגיד זה לא שייך, בסדר?

<גנאדי בורשבסקי: אבל זה הכול שייך.

<גנאדי בורשבסקי: לבוא ולהגיד - - -

אברהם נגוסה: בואו ניתן לו להביע את דעתו ואז - - -

<גנאדי בורשבסקי: לבוא ולהגיד שהמדינה אשמה, סליחה, כי היא מגדירה ככה וככה, זה פשוט כמו שאומרים שאתה מנותק מהמציאות.

<גנאדי בורשבסקי: זה באמת אנשים אומרים וככה זה בפועל.

<גנאדי בורשבסקי: להעביר את האנשים, עכשיו גם דיברתי עם כמה מהם, להעביר אותם, חלק מהקהילה גרה רחוק ממרכז העיר, אבל להעביר את מוקד הקליטה למרכז העיר, שקשה להם להגיע גם ככה, אבל נראה לי שההחלטה הייתה מנותקת מהמציאות.

<גנאדי בורשבסקי: זו הייתה החלטה של העירייה וגם משרד הקליטה ביחד.

<גנאדי בורשבסקי: לצערי כל הדברים האלה פוליטיים, אז אלה ש - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך בעניין הזה - - -

<גנאדי בורשבסקי: סליחה, תן לי לסיים.

<גנאדי בורשבסקי: כל אלה שסובלים מזה זה העולים עצמם.

<גנאדי בורשבסקי: אני פשוט יותר מכיר את ההחלטות האלה מבפנים, אז זה לא משנה מה תגיד, אני יודע, עברתי את זה כבר כמה פעמים.

<גנאדי בורשבסקי: לא יודע מה אמרו לך ומה אתה יודע, אבל זה באמת קשה, אם תעשה את החישוב לבד, עד כמה בן אדם מסוגל להגיע למרכז העיר ממקום רחוק, אז תבין על מה אני מדבר.

<גנאדי בורשבסקי: עכשיו, כל זה יפה וקריאות, 'ממשלה צריכה לעזור לנו'.

<גנאדי בורשבסקי: יש לנו תקציב של עירייה שהוא יותר גדול מכל משרד הקליטה ביחד, השאלה אם אתה אומר שיש פחות או יותר 60,000 עולים בסך הכול - - -

טלי פלוסקוב: רגע, לגבי התקציב לא הבנתי, מה זאת אומרת תקציב יותר גדול - - -

<גנאדי בורשבסקי: התקציב של העירייה הוא 2 מיליארד שקל, התקציב של משרד הקליטה הוא פחות מ-2 מיליארד שקל.

טלי פלוסקוב: נו, לא הבנתי מה אתה רוצה להגיד בזה.

<גנאדי בורשבסקי: אז אני רוצה להגיד שלבוא ולהגיד שאנחנו רוצים שהממשלה תעזור לנו, אוקיי, כי אין לנו כלים, אין לנו זה, אנחנו יותר חזקים מכל ה - - -

טלי פלוסקוב: כמה התקציב של הקליטה?

טלי פלוסקוב: מישהו יכול לענות?

<גנאדי בורשבסקי: 2 מיליארד שקל, גם פחות או יותר.

יואל רזבוזוב: 2 מיליארד.

יואל רזבוזוב: תלוי.

<גנאדי בורשבסקי: עכשיו, לכל המדינה.

<קריאה: אגף הקליטה.

טלי פלוסקוב: רגע, גנאדי, שנייה, סליחה שאני מפריעה לך, רגע - - -

<גנאדי בורשבסקי: לא, אני רוצה לחדד - - -

אברהם נגוסה: לא, את יכולה להפריע.

טלי פלוסקוב: לנו מותר להפריע.

אברהם נגוסה: רגע, אני רוצה להסביר לך.

אברהם נגוסה: אתה חבר מועצה.

אברהם נגוסה: הדיון שלנו זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, תתמקד בנושא הדיון שאנחנו רוצים להגיע לסיכום בסופו של דבר.

<גנאדי בורשבסקי: אז אני מסביר לך - - -

אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני רוצה להגיד לך.

אברהם נגוסה: קודם כל תדע את הכללים, לחברי הכנסת מותר להפריע לך, זה מותר להם, זו הפריבילגיה שלהם.

אברהם נגוסה: האחרים, שלא יפריעו לך, אני אנסה לנהל את העניין.

אברהם נגוסה: זה דבר אחד.

אברהם נגוסה: אני רוצה פשוט להביא אותך לנושא הדיון, בנושא הקשישים וגם בנושא שילובם של יוצאי אתיופיה.

<גנאדי בורשבסקי: התחלתי מיוצאי אתיופיה, אם שמת לב.

<גנאדי בורשבסקי: אם אתה אומר 'תתמקד', אמרת 'תתמקד בנושא הדיון', אז זה בדיוק נושא הדיון.

<גנאדי בורשבסקי: אם באמת חשוב לך העולים, חשוב לך למה מטפלים בהם ככה, אז אתה תשמע עד הסוף, ככה זה נראה לי, ותסיק את המסקנות.

אברהם נגוסה: לא, אנחנו נשמע.

<גנאדי בורשבסקי: ותסיק את המסקנות.

<גנאדי בורשבסקי: אם אתה חושב שאתה תמשיך לשמוע את כל הדברים האלה, כל הדברים היפים, שכאילו 'אנחנו דורשים מהם שיביאו לנו' וזה, אז לא תתקדם לשום מקום.

אברהם נגוסה: בסדר, בשביל זה נתתי לך לדבר, לשמוע.

<גנאדי בורשבסקי: אז הכול פוליטי, הכול פה פוליטי.

<גנאדי בורשבסקי: אם היו עושים את הדברים אז לא הייתה פה ישיבה, אתה מסכים איתי?

<גנאדי בורשבסקי: אם לא היו בעיות.

<גנאדי בורשבסקי: אז אם יש בעיות עושים את הישיבה ומחר עוד פעם יעשו את הישיבה ועשו עשר פעמים ישיבות ושום דבר לא מתקדם, הכול בגלל הפוליטיקה.

<גנאדי בורשבסקי: אני אומר לך את המציאות שקורית בפועל, למה לא עושים את זה, למה לא מבצעים את זה.

<גנאדי בורשבסקי: אז אני חוזר לתקציב של משרד הקליטה.

<גנאדי בורשבסקי: התקציב של משרד הקליטה כולו 2 מיליארד שקלים, פחות או יותר, פלוס מינוס, אני לא - - -

<משה משה: 2 מיליארד שקלים, זה לא 2 מיליארד, אתה אומר שמשרד הקליטה 2 מיליארד שקלים.

<משה משה: תתקן, 2 מיליון שקלים.

טלי פלוסקוב: 2 מיליון?

<משה משה: משרד הקליטה 2 מיליארד שקלים?

<גנאדי בורשבסקי: כן.

טלי פלוסקוב: הלוואי 2 מיליארד שקלים.

יואל רזבוזוב: משרד הקליטה, כן.

<גנאדי בורשבסקי: כן, כן, כן.

טלי פלוסקוב: כמה תקציב העירייה?

<גנאדי בורשבסקי: אז אמרתי, משה, שאתה מנותק מהמציאות.

<גנאדי בורשבסקי: אני לא - - -

<משה משה: גנאדי, גנאדי, סלח לי.

<גנאדי בורשבסקי: רגע, סליחה, הוא לא חבר כנסת, נכון?

אברהם נגוסה: רק רגע - - -

<משה משה: סלח לי, תקשיב, אל תנסה לענות לי בצורה פוליטית, לתת את האופוזיציה עכשיו ולנגח - - - אל תעשה פוליטיקה עליי.

אברהם נגוסה: בואו, בואו - - -

<משה משה: אתה מנותק ארבע שנים, אתה רק עכשיו - - -

אברהם נגוסה: רגע רגע רגע.

<משה משה: אתה מנותק מהמציאות.

אברהם נגוסה: רגע, אני אתן לך להתייחס.

<משה משה: לא, הוא מנותק ארבע שנים, הוא הגיע עכשיו - - - אומר אני מנותק - - -

<גנאדי בורשבסקי: תשמע, תשמע.

<גנאדי בורשבסקי: אז התקציב - - -

אברהם נגוסה: תן לו לסיים.

אברהם נגוסה: בבקשה, בוא תתכנס - - -

<משה משה: הוא עושה מזה פוליטיקה עכשיו.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתמקד - - -

<קריאה: אתה עושה עוול לעיר ולכל מי שיושב פה שרוצה לעשות פעילות.

<קריאה: חבל, יש דיון - - -

אברהם נגוסה: סליחה.

אברהם נגוסה: אני אמרתי בכוונה, אנחנו לא באנו לשמוע את הוויכוח בין קואליציה לאופוזיציה - - -

<גנאדי בורשבסקי: זה לא ויכוח בין קואליציה לאופוזיציה, מדברים על ה - - -

אברהם נגוסה: סלח לי, אני אומר תתמקד במה ההצעות שלך, מה אתה מציע כדי לשנות את ה - - -

<גנאדי בורשבסקי: עוד לא אמרתי מה הבעיות, כבר להציע?

<גנאדי בורשבסקי: אתה יודע מה הבעיות?

אברהם נגוסה: הזמן שלנו מוגבל.

<גנאדי בורשבסקי: אתה יודע מה הבעיות?

אברהם נגוסה: כן, תגיד את הבעיות.

<גנאדי בורשבסקי: אז הבעיות היחידות - - -

אברהם נגוסה: אני מבקש ממך, אל תיכנס, אני אתן לך אחריו ותגיב.

<משה משה: שלא ירגיז אותי, זה הכול, אדוני.

אברהם נגוסה: בסדר, אז אתה תדבר אחר כך בתור שלך.

<גנאדי בורשבסקי: הבעיות שהאנשים האלה שעומדים כאן בראש המערכת, מה לעשות, בחרו בהם, בסדר, הם מנותקים מהמציאות ולא יודעים - - - תיקח דבר פשוט, עוד פעם, תיקח את המוקד של הקהילה שאתה מייצג אותה, כל הקהילה גרה בעמישב, בפג'ה, אבל מוקד הקליטה נמצא בפתח תקווה במרכז העיר.

<גנאדי בורשבסקי: זה נראה לך הגיוני?

<גנאדי בורשבסקי: תגיד אתה.

<גנאדי בורשבסקי: אם אתה אומר שכן, אז בסדר, אז אני מוריד את הכובע כמו שאומרים.

<משה משה: אני רוצה לענות.

<גנאדי בורשבסקי: דברים פשוטים.

<גנאדי בורשבסקי: למה העבירו אותם?

<גנאדי בורשבסקי: בגלל דברים פוליטיים, כי לא רצו אותם שם בשכונה.

<גנאדי בורשבסקי: ואל תשאל אותי, תשאל את החבר'ה מהקהילה.

אברהם נגוסה: מי לא רצה אותם בשכונה?

<גנאדי בורשבסקי: אתה לא רוצה פוליטיקה, נכון?

<גנאדי בורשבסקי: הנה, ראש העיר לא רצה אותם.

<משה משה: אני יכול לענות?

<גנאדי בורשבסקי: כשהוא היה סגן ראש העיר אז.

<גנאדי בורשבסקי: מה זה לא רצה?

<גנאדי בורשבסקי: הוא לא רצה אישית, הוא פשוט לא התנגד לכל הדברים האלה, מה שהתרחש שם.

<גנאדי בורשבסקי: זה אותו דבר.

אברהם נגוסה: הבנתי, אוקיי.

אברהם נגוסה: זה דבר אחד, שמוקד הקליטה לא במקום.

<גנאדי בורשבסקי: לא רק.

אברהם נגוסה: אז תמשיך.

אברהם נגוסה: אז תגיד מה.

<משה משה: אבל אני יכול לענות.

<משה משה: אבל זה לא נכון, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: סליחה, אני אומר לכם שאם כולנו נדבר ביחד אז לא נעשה מה שאנחנו רוצים לעשות.

אברהם נגוסה: בשביל זה יש סדר דוברים, תנו לו לסיים את דבריו ואחר כך ניתן לכם להגיב.

<קריאה: אני מציע שתקצוב את זה בזמן.

אברהם נגוסה: אל תדאג.

אברהם נגוסה: בסדר, אני אתן לו - - -

<קריאה: צריך לתת לכל אחד כמה זמן לדבר, זה לא משנה מיהו ומהו.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל הוא חבר מועצה.

טלי פלוסקוב: חוץ מחברי הכנסת.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<גנאדי בורשבסקי: זו הבעיה היחידה, קודם כל מתחילים מפה.

<גנאדי בורשבסקי: איפה מקור הבעיה, שם פותחים את המוקד ומשם מטפלים ועושים את החיבורים בין כל האגפים.

<גנאדי בורשבסקי: זה מה שאני שומע מאנשים, אם אתה תדבר איתם הם יגידו לך אותו דבר בטוח.

<גנאדי בורשבסקי: זה דבר אחד.

<גנאדי בורשבסקי: לגבי הדיור של העולים.

<גנאדי בורשבסקי: עוד ב-2011 משרד הקליטה פנה לכל העיריות, מה שהיה נקרא קרקע חומה, כולם מכירים את זה, פרויקט של קרקע חומה, והעירייה, אם אני לא טועה, אבל יש לי את כל הנתונים, מר ברוורמן טיפל בכל הדברים האלה כסגן ראש העיר והתשובה שקיבל משרד הקליטה ש'זה לא מתאים לנו מבחינה כלכלית, אנחנו לא מוכנים להשקיע בזה כסף'.

<גנאדי בורשבסקי: אני לא רואה את זה כבעיה של עולים, אני רואה את זה כבעיה של כולם.

<גנאדי בורשבסקי: יש אותן בעיות אצל עולים, מה שאתה אומר, 10 שנים, 20 שנה, זה אותן בעיות אצל כולם, הבעיות שלנו זה אותן בעיות של כל האוכלוסייה.

<גנאדי בורשבסקי: עכשיו, יש גם תיקון של החוק מ-2014, של חוק תכנון ובנייה, אף אחד לא מכיר, אף אחד לא רוצה לשמוע על זה, כולם מספרים סיפורים, אומרים שאין לנו קרקע, אבל באותו רגע שאומרים שאין לנו קרקע בונים כאן בתי ספר.

<גנאדי בורשבסקי: אומרים ש'אין לנו קרקע', אבל באותו זמן בונים לבתי ספר, למקורבים, שיהיה להם איפה לשים את הילדים מחוץ לפתח תקווה ואנחנו משלמים על זה ארנונה.

<גנאדי בורשבסקי: אבל כל זה רק כדי להישאר בראשות העיר.

<גנאדי בורשבסקי: את אף אחד לא מעניין העולים, אף אחד.

<גנאדי בורשבסקי: זו הבעיה.

<גנאדי בורשבסקי: הגדרתי לך הכול, זה לא משנה מה תבקש ומה תציע ומה תגיד, זה אותו דבר יישאר.

<גנאדי בורשבסקי: עד שלא תדרוש מהאנשים שעומדים בראש המערכת, זה כמו שאתה אומר שיש לך את הסמכות - - -

אברהם נגוסה: בוא נשמע.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מרגריטה סלבקין, בשם התושבים הקשישים.

אברהם נגוסה: בבקשה, תסבירי לנו.

<מרגריטה סלבקין: שלום לכולם.

<מרגריטה סלבקין: אני ממייסדי התנועה החברתית פרוגרס ואנחנו העלינו את הנושאים מלפני שנתיים והייתי כאן בוועדה של המועצה וגם הסברתי את הבעיות האלה ורצו להקים ועדה מיוחדת לנושאים של הבנייה ודיור ציבורי ושום דבר לא קרה כמובן, מאותן הסיבות שגנאדי העלה עכשיו.

<מרגריטה סלבקין: אני רוצה להסביר שכבר שנתיים אני מתעסקת בבעיות של קשישים, כל מה שקשור לדיור ציבורי, ההקצבות ופנסיות.

<מרגריטה סלבקין: עכשיו אנחנו נדבר על דיור ציבורי ואני רוצה להבין בכלל מספרים, כמה עולים בכלל, לא רק קשישים, יש לנו בתור לדיור ציבורי בפתח תקווה.

<מרגריטה סלבקין: כמו בכל המדינה מתקיימת כאן תופעה מוזרה שבכל הסניפים של העלייה והקליטה אין בכלל נתונים ואף אחד לא נותן נתונים כמו שהבטיחו, לפי ערים, כמה יש אנשים שעומדים בתור לדיור ציבורי, זה הובטח על ידי השרה ולא בוצע - - -

טלי פלוסקוב: זה היה בדיון בוועדת הקליטה בכנסת.

<מרגריטה סלבקין: נכון, והודות לטלי אנחנו קיבלנו נתונים רק פעם אחת, שום דבר לא התבצע מאז.

<מרגריטה סלבקין: אנחנו פנינו גם לקושניר אחר כך וגם לא קיבלנו.

<מרגריטה סלבקין: אחר כך הבטיחו לנו שתהיה רשימה של לפחות 100 אנשים בכל סניף, זה כן היה, עכשיו זה כבר הוסר ואין עדיין את הנתונים, גם לפחות 100 האנשים הראשונים.

<מרגריטה סלבקין: מה שאני רוצה להגיד, אנשים יושבים בבית ולא יודעים בכלל מה מצבם הנוכחי בתור, הם לא יודעים שהם צריכים לקחת קוד, הם לא יודעים לבדוק.

<מרגריטה סלבקין: צריך להבין ש-90% מהעולים שעומדים בתור לדיור ציבורי זה אנשים קשישים והם לא כל כך יודעים, לצערנו, מחשב ולא יודעים להיכנס.

<מרגריטה סלבקין: אז צריך להודיע, צריך באמת לתלות רשימות, צריך להסביר.

<מרגריטה סלבקין: אני מאוד מצטערת, אנשים פוחדים להתלונן על זה, היחס של מי שעובד במשרד הקליטה בסניפים פשוט גועל נפש.

<מרגריטה סלבקין: זה במילים פשוטות.

<מרגריטה סלבקין: אנשים מתלוננים, אבל פוחדים להגיד את זה בקול רם והם פוחדים לכתוב מכתבים כי הם חושבים שיזרקו אותם מהתור.

<מרגריטה סלבקין: הם מדברים גם על שחיתות, אני יכולה להגיד את זה, אבל אין לי הוכחות כי אנשים באמת פוחדים לדבר על זה.

<מרגריטה סלבקין: זו, לפי דעתי, בעיה מדינית, עדיין הסניף של משרד העלייה והקליטה שייך למדינה.

<מרגריטה סלבקין: דבר שני שאני רוצה להגיד, כמו שגנאדי אמר, שמדברים על זה ש'אין לנו קרקע חומה', 'אין לנו אפשרות לבנות כאן עוד הוסטלים' וזה, מצד שני אנחנו רואים שבונים לכל מיני עמותות שלא שייכות בכלל ל - - - המבנים לא שייכים ולא מיועדים - - -

טלי פלוסקוב: על קרקע חומה בונים?

<גנאדי בורשבסקי: כן, בטח.

<מרגריטה סלבקין: זה קרקע חומה?

<מרגריטה סלבקין: אז קרקע חומה.

<מרגריטה סלבקין: אם זה גם קרקע פרטית, יש לנו הוסטלים של אנשים פרטיים שבאמת משכירים את המבנים למשרד העלייה והקליטה.

טלי פלוסקוב: כמו מקבץ דיור.

<מרגריטה סלבקין: כמו מקבץ דיור, נכון.

<מרגריטה סלבקין: אז כן אפשר לעשות.

<מרגריטה סלבקין: עכשיו פה 2 מטרים מעבר לכביש עומד בניין נטוש, כבר לא יודעת כמה שנים, גם שריפות היו שם, גם פשע וגם לא יודעת מה, יכול להיות שבאמת הוא לא מתאים לדיור ציבורי, אבל אף אחד לא אומר את זה.

<מרגריטה סלבקין: לקחת מבנים כאלה וליזום.

<מרגריטה סלבקין: אני זוכרת באחת הוועדות שהיינו בוועדת הכנסת, מה אמרו לנו שם?

<מרגריטה סלבקין: אנחנו תמיד באים בטענות לממשלה, 'הממשלה, תפתרו לנו את הבעיה', מה אומרים לנו?

<מרגריטה סלבקין: 'חבר'ה, תביאו לכאן את ראש העיר.

<מרגריטה סלבקין: ראש העיר של ראשון היה כאן, ראש העיר של הרצליה היה פה, של אשדוד', ראש העיר שלנו, סליחה, איציק, אני מצטערת, הוא לא היה שם, הוא אומר שאנחנו מזמינים, יש לנו מכרזים על הבנייה של דיור ציבורי.

<מרגריטה סלבקין: אין לנו יוזמה בעיר, אין.

<מרגריטה סלבקין: אז זה מה שקורה בנושא של דיור ציבורי.

<מרגריטה סלבקין: ויש לנו עוד כמה וכמה שאלות, רשימה של 40 שאלות, אני אשמח להעביר.

<מרגריטה סלבקין: ורק דברים קטנים, לגבי כל האוכלוסיות, לא רק רוסים, שעכשיו נפריד אתיופים, רוסים, מי שבא לכם, לא צריך להפריד אותנו, כולנו כאן הגענו מארצות שונות וכולנו כאן באמת, כמו שאוהבים להגיד, יוצאי מהגרים, אז גם לצעירים אין מה לעשות בעיר שלנו.

<מרגריטה סלבקין: אין מספיק תנועות נוער, אין מספיק מבנים בשביל זה ומכאן באות כל הבעיות של פשע וסמים והידרדרות של העיר כולה.

<מרגריטה סלבקין: זה מה שאני יכולה להגיד.

<מרגריטה סלבקין: כל השאר אני אעביר.

<מרגריטה סלבקין: לרווחה, אחר כך - - -

אברהם נגוסה: כן, נציגי הרווחה יציגו גם.

<מרגריטה סלבקין: בסדר גמור.

<מרגריטה סלבקין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפני שאני אפנה לסגן ראש העיר להתייחס, אז אולי נשלים את זה בנושא נציגי הקהילה.

אברהם נגוסה: סולומון, מי מציג?

<קבדה סולומון: כרגע שלושתנו, אבל - - -

אברהם נגוסה: אז אחד יציג את הבעיות ואז אני רוצה שנציגי הרווחה, החינוך, מוקד קליטה, יתייחסו לנושאים.

<קבדה סולומון: אני סולומון, נציג הקהילה החדשה של העולים החדשים.

<קבדה סולומון: אני רוצה להתייחס קודם כל למוקד קליטה.

<קבדה סולומון: הכי בעיות בעיר פתח תקווה זה באמת שאין התעסקות בעולים חדשים בכלל בפתח תקווה, אפשר להגיד ככה, אין תקשורת בינינו.

<קבדה סולומון: זאת אומרת יש מנהלים ויש עולים חדשים, לא מכירים אותם, יש להם משרד והם לא יוצאים לשטח, לא רואים מה הולך בשטח.

<קבדה סולומון: לגבי קשישים, כמובן שאמרו שאין התייחסות למבוגרים, כל יום הם על הספסל, רק מתי שחושך הם עולים לדירה שלהם והולכים לישון.

<קבדה סולומון: זה דבר אחד.

<קבדה סולומון: דבר שני, אני ממליץ, כמובן שמי שנמצא עכשיו במוקד הקליטה, אין להם בכלל התייחסות לעולים חדשים, רוצה את דעתי להגיד מעולים שיודעים את הבעיות שלהם, יודעים כל מיני צרכים שלהם ואחד מהעולים צריך להיות גם שותף במוקד הקליטה.

<קבדה סולומון: יש אנשים שרוצים ללמוד, להוציא רישיון נהיגה, כל מיני קורסים, נגיד קורסים שיכולים לשנות את החיים שלהם, לפרנס יותר טוב ואף אחד לא מתייחס גם לזה.

<קבדה סולומון: הם טוענים שהם כן נותנים, אבל בפועל אין.

<קבדה סולומון: נגיד יש בערך 60 אנשים שרוצים להוציא רישיון נהיגה, ביקשו מהמוקד מקום שייתנו להם ולא נתנו להם ולא היה להם לאן ללכת וללמוד.

<קבדה סולומון: כמובן שהבאנו להם את המועדון ולומדים שם.

<קבדה סולומון: לפני שלושה חודשים, שלחנו שאלות ומכתבים לראש העיר , לרעיה וגם למשה כמובן שלחנו, אף אחד לא התייחס לשאלות ששאלנו.

<משה משה: אבל למה אתה אומר את זה?

<משה משה: אל תזכיר אותי באותה נשימה, עם כל הכבוד לך, אני ישבתי איתך שעות על גבי שעות, פתרתי לכם הרבה בעיות.

<משה משה: אל תאמר דברים לא נכונים.

<קבדה סולומון: תן לי לסיים.

אברהם נגוסה: משה - - -

<משה משה: לא, אני לא יכול לשמוע דברים כאלה.

<משה משה: סולומון, תדייק.

<קבדה סולומון: תן לי לסיים.

אברהם נגוסה: בסדר, בואו נשמע ואחר כך אתה תתייחס.

אברהם נגוסה: לכן אני נותן קודם לאנשים להשמיע את הבעיות ואחר כך אנחנו פונים למשרדי הממשלה שיענו.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<קבדה סולומון: שאלנו שאלות ואף אחד לא התייחס לזה.

<קבדה סולומון: כמובן - - -

<קריאה: למה הוא הולך?

<קריאה: עשה בלגן ו - - - למה אתה הולך?

אברהם נגוסה: מי הולך?

טלי פלוסקוב: גנאדי.

<גנאדי בורשבסקי: תסלח לי, אתה מקבל משכורת, נכון?

<קריאה: לפעמים כן.

<גנאדי בורשבסקי: לפעמים?

<גנאדי בורשבסקי: - - -

אברהם נגוסה: הבן אדם באמצע, בבקשה.

אברהם נגוסה: תמשיך, בבקשה.

אברהם נגוסה: מי שרוצה שיישאר, מי שרוצה ללכת זו זכותו.

אברהם נגוסה: תמשיך.

<גנאדי בורשבסקי: אם היית מקשיב אז לא היית שואל את השאלות האלה, בסדר?

אברהם נגוסה: סליחה, אם אתה רוצה תשב, אם אתה רוצה ללכת זכותך.

אברהם נגוסה: אל תכניסו אותנו לפוליטיקה המקומית.

אברהם נגוסה: יש לנו מספיק בכנסת, בבקשה.

<קריאה: לא, אולי משעמם לכם.

אברהם נגוסה: אנחנו לא מתגעגעים לזה.

<קבדה סולומון: משה כעס לפני שסיימתי את מה שצריך להגיד.

<קבדה סולומון: אז כן בזמן האחרון משה נכנס לדברים.

<קבדה סולומון: כאילו יש סכסוכים בין העולים החדשים לבין הוותיקים, אז הוא רוצה להרגיע את הוויכוח והוא עושה דברים, אבל מה שעושים זה לא מספיק כמובן.

<קבדה סולומון: לכן כל מה שנמצא בפתח תקווה, עולים חדשים שאין להם שירות, אפשר להגיד ככה, במוקד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב צריך לעזוב מוקדם, אז אני אתן לו לפני.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב ראש.

יואל רזבוזוב: אני באמת רוצה להתייחס בקצרה.

יואל רזבוזוב: אחת, באמת אין לנו עניין להיכנס כאן לפוליטיקה הפנימית, יש לנו עוד 10 חודשים בחירות אז כל אחד מנסה להוציא כותרת.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מהיום בפוליטיקה אז אנחנו מבינים את הרצונות, אבל אני חושב שהדיון צריך להיות הרבה יותר ענייני.

יואל רזבוזוב: כמובן שהכול לא יכול להיות ורוד, ישנן בעיות.

יואל רזבוזוב: אני כן מכיר את העשייה, גם של ראש העיר, גם של רעיה, בראש אגף הקליטה, ישנה עשייה.

יואל רזבוזוב: כיוון שגם יש מספר נקודות שהיינו רוצים לשנות וכאן היינו רוצים לשמוע את הנקודות ואני בטוח שכאן יכול להיות שיח ואפשר לעשות את זה בכבוד ופחות בהתלהמות ולראות איפה אפשר לשפר, כי יכול להיות שכאן בשולחן הזה זה יכול להגיע לאוזניים של כל האנשים שמקבלים החלטות.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא ניכנס עכשיו גם לעניין של תקציבים.

יואל רזבוזוב: כמובן שצריך יותר תקציב, אנחנו לא פעם אמרנו בוועדה, גם כשהיינו בקואליציה וגם באופוזיציה, שעולים עולים כסף, אין מה לעשות.

יואל רזבוזוב: אם מדינה רוצה לטפל בעולים כמו שצריך היא צריכה להשקיע בזה יותר.

יואל רזבוזוב: אבל אני חושב שכאן, לפחות מה שאני רואה בוועדה, ישנן נקודות בעייתיות.

יואל רזבוזוב: יכול להיות שלחלק נקודה נשמעת בעייתית, לאיזה שהוא צד, אנחנו לא שמענו, אני לפחות לא שמעתי את שני הצדדים, יכול להיות שהוא יגיד 'תשמע, זה לא נכון, הפתרון לא יכול להיות כזה', אז אנחנו כאן צריכים לאסוף את כל הבעיות, כמו שהכינו כאן 40 שאלות, 40 בקשות, ולבחון אחת אחת, לשבת יחד עם הגופים המקצועיים ולראות איפה אפשר לטפל.

יואל רזבוזוב: זה מה שאני חושב שאפשר לעשות.

יואל רזבוזוב: ותודה באמת ליוזמת, לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, אני חושב שהדיון חשוב.

יואל רזבוזוב: ככל שנסייר ונשמע את הבעיות שעולות מן השטח ולא נשב אצלנו שם כמובן נקבל תמונה רחבה יותר.

יואל רזבוזוב: אז תודה ואני מקווה שייצא מזה משהו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה, בקיצור.

<שמעון אשר: אני שמעון אשר, ממלא מקום בעמותת פלג לקהילה האתיופית.

<שמעון אשר: בכל מקום שאני עסוק לתת את השירותים החברתיים או הקהילתיים לוותיקים, לא רק הוותיקים, עמותת פלג נותנת גם לעולים וגם לוותיקים.

<שמעון אשר: כמובן כולם עולים, יש לנו מועדון משותף למבוגרים, עולים וותיקים לומדים בו ספורט ופעילות ושפה.

<שמעון אשר: העירייה נותנת את השירותים.

<שמעון אשר: אמנם החיים דורשים יותר תמיד, אבל השירות שנתנו כרגע באמת 90% לעולים, אגף הקליטה כמובן, אף ותיק לא מגיע לשם, העולים מגיעים ומקבלים את השירות.

<שמעון אשר: משום מה אני שומע את הטענות פה כרגע, אלה פשוט טענות לא מוצדקות.

<שמעון אשר: יכול להיות שמקום מסוים שמפריע להם להגיע.

<שמעון אשר: בקיצור, ההיענות חסרה, לבוא ולקבל את השירות.

<שמעון אשר: גם אגף הקליטה נותן את שירות המקסימום בראשותו של ראש העיר, ייאמר לזכותו.

<שמעון אשר: הקהילה נהנית מהרבה דברים.

<שמעון אשר: גם יש לנו יום מרכז, למבוגרים לא מזמן נפתח מועדון למופת, משהו כזה, שמעתי וגם השתתפתי שם בשערייה.

<איציק ברוורמן: לזרוס.

<שמעון אשר: כן, מועדון לזרוס.

<שמעון אשר: היה סירוב מהצד שלנו, מקהילת המבוגרים עצמם, להגיע למרכז יום, היה להם נראה מבחינת תפיסת עולם או תרבותית, זה בושה נראה להם, בסופו של דבר השתכנעו לאט לאט והגיעו והכמות הולכת וגדלה טוב מאוד.

<שמעון אשר: בין העולים לוותיקים יש חיכוך מסוים, משהו שהם עוברים, באמת איך שהם מייצרים את הדברים ככה נראה.

<שמעון אשר: סולומון, אתה יושב ראש העמותה, אני חושב, מצד העולים, לא היית צריך להגיע עד הכיוון הזה.

<שמעון אשר: ישבנו פה, לפתור את הבעיות, לדון, דווקא היה לא בסדר, מי שהקדים לך לא בסדר, אנחנו נמשיך.

<שמעון אשר: מי שרוצה אותנו נהיה, אהלן וסהלן, אבל בצורה כזו אנחנו נסכים.

<שמעון אשר: עוד לגבי בית הספר 'ניר עציון'.

<שמעון אשר: לצערי נסגר בית הספר הזה, החלב שנשפך, אי אפשר להחזיר אותו.

<שמעון אשר: במקום להשקיע וללמד את הילדים, לצערנו סגרו את בית הספר, לא בסדר.

<שמעון אשר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ישראל, בבקשה, ואז נשמע את משרדי הממשלה.

<משה משה: אני רוצה לענות, ברשותך.

אברהם נגוסה: כן, אני רוצה שביחד תענה.

<משה משה: אני חייב לענות לכולם פה.

<משה משה: משרדי הממשלה זה לא - - - אני לא יכול לענות להם, אני מקשיב להם, אני רוצה לענות לאנשים שהם בתוך הקהילה פה, האזרחים שהתלוננו פה.

<משה משה: ישב פה איש אופוזיציה שהטיח איזה שהם דברים, אני חייב לענות, לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז אולי ניתן לו ולאחר מכן אני אעבור - - -

<משה משה: לא, הוא יכול לדבר, הוא יכול לסכם ואחר כך אני אסכם את זה ותעברו לדיון.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רציתי.

<טדגין אייטגב: אני נציג הקהילה החדשה, רציתי לחדד את חברי סולומון.

<טדגין אייטגב: הוא אמר את הטענות והבעיות של הקהילה החדשה, ולהגיד את הטענות ואת הבעיות שלנו, זו זכותו, אני לא חושב שמותר לבוא ולתקוף אותו ולהגיד 'אנחנו עשינו ככה ולא ככה ולא ככה ואתה לא תגיד'.

<טדגין אייטגב: זכותו להגיד את הבעיות וזכותנו להציג את הבעיות, את מה שלא קיבלנו ומה שלא היה.

<טדגין אייטגב: אנחנו אמרנו ועובדה שזה כן קיים ואני יכול גם להוכיח.

<טדגין אייטגב: הוא אמר 'אנחנו כן מייצגים גם את החדשה וגם את הוותיקה', יכול להיות, אני לא אומר שלא, יכול להיות, אבל הוא לא צריך להגיד בגוף שלישי 'הם אמרו ככה, הם לא אמרו ככה'.

<טדגין אייטגב: אם הוא בא ואומר, 'כן, אנחנו מייצגים את שניהם ביחד', צריך להגיד ביחד ולא צריך להכליל, 'הם', 'הם'.

<טדגין אייטגב: זה באמת לא היה טוב בעיניי.

אברהם נגוסה: בדיוק מה שהיה קודם, אנחנו לא צריכים להיכנס לזה.

<טדגין אייטגב: כשדיברת אני לא פניתי ושתקתי, תודה.

<טדגין אייטגב: כשדיברת אני שתקתי וקיבלתי וזה גם יהיה טוב שתקשיב.

אברהם נגוסה: עכשיו תיכנס לנושא, לבעיות.

<טדגין אייטגב: לנושאים שלנו, אני פונה גם לראש העיר וגם לאנשים שהיו בדיונים כאן.

<טדגין אייטגב: כמו שסולומון אמר, אנחנו, הקהילה החדשה נחשבת, בעינינו במיוחד, כסוג ב'.

<קריאה: זה עולים חדשים.

<קריאה: קהילה חדשה זה כל פעם יכול להיות - - -

<טדגין אייטגב: עולים חדשים, סבבה, תודה.

<טדגין אייטגב: תודה על התיקון.

אברהם נגוסה: זו הכוונה, עולים חדשים.

<טדגין אייטגב: לעולים חדשים, אנחנו, בעיניי לפחות, מרגישים כסוג ב' בעיר פתח תקווה, למה אני אומר את זה?

<טדגין אייטגב: כי רוב הדברים שצריכים לקבל, לא מגיעים אלינו ולא משתפים את הנציגים.

<טדגין אייטגב: כמו שהוא אמר, אנחנו עושים בשיתוף פעולה, הוא לא בא ואמר לנו 'כן, יש לנו דברים כאלה וכאלה, אתם כנציגים תבואו, תציגו את הבעיות ואנחנו נוציא את זה ונשתף'.

<טדגין אייטגב: אני מוכן לשמוע - - - כן, הוא אמר את זה, אנחנו הנציגים של הקהילה החדשה, אף אחד לא בא וטרח ואמר לנו את הדברים שכן באמת נציג את הבעיות שלנו.

<טדגין אייטגב: בזה אני מוכן להסכים ולשמוע אותו שהוא אומר שכן.

<טדגין אייטגב: בי"ת, בענייני המועדון.

<טדגין אייטגב: פנינו ופנינו ופנינו הרבה פעמים.

<טדגין אייטגב: אנחנו באמת מעריכים ומודים, תודה, על המועדון שכן טרחתם להקים לנו מבנה.

<טדגין אייטגב: מבנה, אבל בלי המשכיות, מה הכוונה?

<טדגין אייטגב: אין לו דרך הגעה, אין לו סלילת כביש, אין לו אורות, יש מבוגרים שמגיעים למועדון הזה בערבים, יש הלוויות ויש שמחות, בגלל זה באמת קיבלנו את המועדון הזה.

<טדגין אייטגב: אין למועדון הזה הגעה טובה, הכוונה נגיד כמו אורות, כמו כביש.

אברהם נגוסה: אין תשתית, זה מה שאתה מתכוון.

<טדגין אייטגב: כן, אין תשתית ואין כלום שם.

<טדגין אייטגב: גם המבנה הוא נטו רק מבנה ואין לו את כל הדברים שבאמת צריכים להיות במועדון ושישמש את הקהילה החדשה.

<טדגין אייטגב: ולבסוף, יש לי עוד שאלה אחת, שבינינו, בקהילה החדשה והוותיקה, יש נושא אחד שמציק לי במיוחד, כשמדברים על קייסים ועל הרב.

<טדגין אייטגב: זה לא אמור להיות, אנחנו נטו רוצים להתקדם במדינה ולהגיע וללמד את הילדים שלנו שהם יגיעו לדברים טובים, למצב טוב להשתלב בחברה.

<טדגין אייטגב: אני לא רוצה שיבואו ויגידו, 'אם אתם לא תתנהלו ככה דרך הקייסים זה לא יהיה ואם אתם לא תבואו ואנחנו נבנה משלנו ולכם לא יהיה', זה לא אמור להתנהל ככה.

<שמעון אשר: יש לך 800 בתי כנסת פה ב - - - מה הבעיה שלך עם הקייס?

אברהם נגוסה: סליחה, סליחה, תקצר את הבעיות.

<שמעון אשר: מה יש לכם, למה אתה מזכיר את הקייס?

<טדגין אייטגב: אני לא אמרתי שהקייסים לא טובים והרבנים טובים, תבין ואל תתקוף.

<טדגין אייטגב: אני לא אמרתי שהם לא טובים והם טובים, אני לא הכללתי.

אברהם נגוסה: תודה, תסכם.

אברהם נגוסה: סליחה, סליחה.

<שמעון אשר: - - - מה הבעיה?

אברהם נגוסה: סליחה, זה לא שייך לדיון.

<טדגין אייטגב: ולבסוף יש לי שאלה לכבוד ראש העיר, אני רוצה שיענה לי בקצרה מה הוא עשה לעולים חדשים בפתח תקווה, למענם, שכן באמת כמו שהוא בנה מבנה טוב בשערייה, וזה לא מכליל את הוותיקים ואת החדשים, אני רוצה שיענה לי בקצרה מה הוא עשה למען הקהילה החדשה.

<טדגין אייטגב: סיימתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה פה לעשות סדר, לתקן מבחינת הטרמינולוגיה.

אברהם נגוסה: פה הכוונה קהילה חדשה, עולים חדשים, זה בגלל המדיניות של הממשלה.

אברהם נגוסה: במדיניות הממשלה נאמר 10 שנים הוגדר כעולה חדש, מעל 10 שנים לא מוגדר כעולה חדש, זה לעולים כלליים, ליוצאי אתיופיה 15 שנים מוגדר כעולה חדש, מעל 15 שנים לא מוגדר כעולה חדש.

אברהם נגוסה: זו המשמעות.

אברהם נגוסה: לכן שלא יהיה כאילו איזה שהיא משמעות, קהילה חדשה, קהילה ותיקה, הכוונה זה עולים חדשים שיש להם זכויות על פי הנוהל של הממשלה.

<איציק ברוורמן: אני חייב - - - אני משאיר את - - -

אברהם נגוסה: אבל אתה יכול לענות לשאלה?

<איציק ברוורמן: הוא יענה.

<איציק ברוורמן: הפוליטיקה הפנימית, אני לא חושב שהיא לדיון פה בוועדה.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: ישראל, בבקשה.

<יצחק ישראל: קוראים לי ישראל יצחק, אני תושב פתח תקווה משנת 86'.

<יצחק ישראל: אני חושב שאני מעורב בקהילה, אני חי בפתח תקווה, גם האוכלוסייה הוותיקה, מייסדי המדינה, ואני חי איתם.

<יצחק ישראל: אני יכול להגיד, אני מבין קצת, כי למדתי באוניברסיטה, יש לי תואר שני ואני מבין.

<יצחק ישראל: לא רציתי להשוויץ על עצמי, אבל מי שמסתכל שלא מה שאני מדבר, אני בכוונה מדבר.

<יצחק ישראל: בפתח תקווה, כשצצה איזה שהיא בעיה אז זה מיד מתלקח ומגיע לכל הערים, זה חבל.

<יצחק ישראל: ראשית כל תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה, במקרה חבר שלי, וגם כל שאר החברים, זכינו לראות אתכם, אני במיוחד, פעם ראשונה שאני רואה אותך, גאווה לראות אדם שמציג מול הקהל הזה, זה רק להתגאות.

<יצחק ישראל: כתושב פתח תקווה, רק עובדות אני מדבר, אני במקצוע אח, עובד בבית חולים במשרה מלאה, גם במקום אחר ובאמת אין לי זמן, אבל אני מתנדב בשנה שעברה שש פעמים, שמונה פעמים עשינו מה ששומע פה חדשים וותיקים, בשבילי זה מגעיל, כל יוצאי אתיופיה בשבילי יוצאי אתיופיה, זה לא משנה מתי אני באתי.

<יצחק ישראל: הבת שלי, הנה יש לה חבר, מתחתנת, יבוא מי שטוב לו, אוכל, לא אוכל, זה לא משנה, כן?

<יצחק ישראל: אנחנו צריכים לנקות להם את המקום.

<יצחק ישראל: זה לחברים שלי, מה שאני אומר.

<יצחק ישראל: שמונה פעמים נתתי הרצאות ובהתנדבות, כל אחד יכול לעשות, אבל למי זה?

<יצחק ישראל: ליוצאי אתיופיה שבאו עכשיו, האחרונים.

<יצחק ישראל: ולא רק בזה, בכמה חוגים, אבל כל מה שאנחנו במרכז, איפה שאני חי, אם נמצאים נציגים, הם יכולים להעיד, אין ערב שלא נעשה חוג למען ההשתלבות שלנו.

<יצחק ישראל: כי אנחנו חווינו את הקשיים של העלייה, הקליטה, אבל אני אומר החבר'ה, כמו סולומון ואחרים, שמדברים, אני מסכים איתם, הם נמצאים בתנאים לא תנאים, לא במקום כמו שאנחנו נמצאים.

<יצחק ישראל: אלה ילדים שבמקומות שלא צריכים להסתובב מסתובבים.

<יצחק ישראל: אנחנו צריכים לעזור להם, או העירייה, או הרשות, או הממשלה.

אברהם נגוסה: אין תכנית אחרי הצהריים?

<יצחק ישראל: אני לא מגיע לשם, אני תושב קטן, אני מבין, אני מסתדר, מה התכניות שלו, יש ברשות שיידעו.

אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו נשאל אותם.

<יצחק ישראל: אבל כל הצרכים, לא זה שבאמת אותנו להביא לכל מיני ויכוחים, ויכוחים קטנים, רבנים, קייסים וזה, כולנו באנו משם, זה לא שורש הבעיה.

<יצחק ישראל: אם יפתרו את הבעיות שנמצאות באזור שם, יהיה להם נוח, ילדים ילמדו ואלה שרוצים ללמוד הכשרה מקצועית, ייתנו להם, תאמינו לי לא יהיה להם זמן להתעסק בשטויות.

<יצחק ישראל: יש המון בעיות שאנחנו יכולים לפתור ולהיכנס.

<יצחק ישראל: לכן מה שהם אומרים, אני מסכים איתם, הם צריכים את העזרה ואת הסיוע.

<יצחק ישראל: בפתח תקווה, אני רוצה להגיד לכם, יש הרבה פעילויות, גם לקשישים, אני עד, אני נותן שם לקשישים, נכנס בתחום הבריאות, גם בכל מיני חוגים בערב, זה קיים, אבל באזור הקבוצה שמדברת אין.

אברהם נגוסה: אין, אוקיי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: זה מספיק, אני חושב ששמענו את נציגי התושבים, אני רוצה עכשיו שנשמע את נציגי המשרדים.

אברהם נגוסה: בראש ובראשונה נשמע מסגן ראש העיר שמחזיק תיק הקליטה ולאחר מכן נשמע ממשרד הרווחה וכך נשמע.

טלי פלוסקוב: רק אל תשכח חברי כנסת.

אברהם נגוסה: את רוצה עכשיו?

טלי פלוסקוב: לא, אני אתן כבר ל - - - כי אני רואה שקשה לו להתאפק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: עכשיו בואו נקשיב למשרדי הממשלה.

<משה משה: צהריים טובים לכולם.

<משה משה: קודם כל אני מברך באמת את חברי הכנסת ואת יושב ראש הוועדה שבאמת באו לפה לפתח תקווה, זו ועדה ראשונה שאני משתתף בה כיושב ראש הקליטה, אני בסך הכול בתפקיד שנה וחצי או שנתיים, מאז שקיבלתי אותו, אבל אני חייב להגיד לידידי, שהוא לא נמצא פה, אבל זה כנראה מטבעו, הוא זורק ונעלם, אבל הוא לא עומד מול המציאות ולהגיד לי שאני מנותק מהמציאות, חבל שהוא לא יכול לחזור מדבריו.

<משה משה: כאחד שהחזיק 10 שנים בתיק הקליטה עד עכשיו, אני לא חושב שנעשו פה איזה דברים גדולים, גם בני העדה יכולים להעיד, לא נעשו פה דברים גדולים בזמן שגנאדי היה יושב ראש הקליטה.

<משה משה: אולי גם את זה תגידו, אולי תגידו בכל זאת איזה שינויים בשנתיים האחרונות באגף הקליטה לעדה האתיופית ולעדה של יוצאי ברית המועצות, שבעצם הם המסה הגדולה פה בפתח תקווה.

<משה משה: ככה הוא זורק ועשה פה פוליטיקה ופשוט הלך ולא רצה לשמוע את הדברים.

<סשה שוורץ: ראש העיר עשה אותו דבר.

<משה משה: ראש העיר נשאר עד עכשיו, הוא צריך ללכת ל - - -

אברהם נגוסה: בסדר, בסדר, אני - - -

<קריאה: ראש העיר מייצג את העניין - - -

<משה משה: אני מדבר בשם ראש העיר ו - - -

<סשה שוורץ: הוא קם והלך.

אברהם נגוסה: חברים, הוא דיבר והוא עכשיו מגיב למה שהוא דיבר.

אברהם נגוסה: הוא היה צריך לשבת ולשמוע את זה, אבל הוא הלך.

<משה משה: ולשמוע עד הסוף.

<סשה שוורץ: ראש העיר גם - - - הוא קם והלך.

אברהם נגוסה: בסדר, יש לו את הנציגים - - -

<משה משה: ואם אתה מייצג - - -

אברהם נגוסה: אם אתה נציג שלו אז תקשיב.

<משה משה: אם אתה נציג שלו, תקשיב, ידידי - - -

<סשה שוורץ: של אף אחד, אני לא נציג של אף אחד.

<משה משה: אם אתה מסנגר עכשיו על גנאדי, אדוני הנכבד, אז הבחור, גנאדי - - -

<סשה שוורץ: אדוני הנכבד, אני לא מסנגר על אף אחד - - -

<משה משה: אז אל תדבר, אני מדבר עכשיו.

אברהם נגוסה: תתייחס לנושא.

<משה משה: אם בארבע השנים האלה, כאחד שניהל את הקליטה ובטח יש לו ניסיון יותר ממני, כ-10 שנים, אז הוא יכול היה להביא את הבעיות שלכם גם כחבר אופוזיציה שיכול להביא את זה ולהביא את זה למועצת העיר, אבל לא ראיתי אותו בכלל בא לישיבות, אולי ב-40 הישיבות במשך ארבע השנים האלה אולי הוא היה ארבע ישיבות בכלל, בישיבות מועצה.

<משה משה: ופה הוא בא להדליק איזה שהיא איש, הוא הדליק גפרור ולהגיד לי שאני מנותק מהישיבות.

<משה משה: אז שיסלח לי, חבל שהוא לא נמצא פה לחזור מדבריו כי הוא היה חוזר מדבריו.

<משה משה: אז אני עובר לנושא הבא.

<משה משה: אגף הקליטה בפתח תקווה, אני חושב שזה אחד האגפים הכי גדולים והכי פעילים בכל הארץ.

<משה משה: פונים אליי מהרבה ערים ומבקשים לבוא לסיור פה לראות איך האגף הזה עובד, אדוני היושב ראש.

<משה משה: באמת זה אגף שהעירייה מקציבה, מעבר למה שאגף הקליטה, לעולים מהתקציב של העירייה ולעוד כמה עדות, ובכלל שומרים על המסורת של כל העדות בפתח תקווה.

<משה משה: בוא נדבר עכשיו על בני העדה האתיופית, יוצאי אתיופיה, שאני לקחתי אותם ללבי ואתם עדים כולכם פה, לקחתי אתכם ואימצתי אתכם באופן אוטומטי כשנכנסתי לאגף הזה וניסיתי לעזור כמה שאני יכול.

<משה משה: אדוני היושב ראש, הבעיה של יוצאי הקהילה זה לא בעיה של פעילות, זה לא בעיה של מבנה, זה לא בעיה של סופגניות וזה לא בעיה של מזגנים ולא בעיה של צבע, אדוני היושב ראש, זו בעיה דתית שהיא בשורש הבעיה ולא מעניין אותם פעילות.

<משה משה: אני אומר את זה עכשיו לחבריי שהם פה לידי, ואתם חברים שלי טובים, אבל אני אגיד לכם את זה בפנים עכשיו, כי אני לקחתי את זה על עצמי, ואף אחד בעירייה לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

<משה משה: אף אחד בעירייה לא רוצה להיכנס למריבות האלה שבין הקהילה הוותיקה, שהם מאמינים בקייס, לבין הקהילה של העולים החדשים שמאמינים ברבנים.

<משה משה: זה משהו דתי.

אברהם נגוסה: אבל מה זה קשור?

<משה משה: אני אסביר לך, אדוני.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, אדוני, גם בכנסת אנחנו נפגשנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה לחזק, כדי שתתייחס, מה שגם ישראל אמר, מה שאני אומר פה, מה קשור לתכניות חינוך אחרי הצהריים לילדים?

<משה משה: אני אסביר.

אברהם נגוסה: מה קשור לתכניות לקשישים?

<משה משה: הכול אני אסביר.

אברהם נגוסה: מה זה קשור לזה?

<משה משה: אז אני אסביר, אדוני היושב ראש.

<משה משה: כשאני שמעתי את העניין הזה ניסיתי ללמוד מה שורש הבעיה פה, הרי יש איזה שהיא בעיה, אי אפשר להתעלם ממנה.

<משה משה: אלה לא מכירים ואלה לא מכירים ורוצים לשתף פעולה.

<משה משה: אלה חושבים שמקפחים אותם ואלה חושבים שמקפחים אותם, כל אחד מהצד שלו.

<משה משה: זה אומר 'בית הכנסת שלי' וזה אומר 'המבנה שלי'.

<משה משה: ואז, כשלמדתי את העניין, באתי גם לקהילה של העולים החדשים, אלוהים עדי והם נמצאים פה, ואמרתי להם 'תקשיבו - - -', הם באו ולקחו אותי, ישבתי אצלם שעתיים וחצי לשמוע את הבעיות שלהם.

<משה משה: שעתיים וחצי, ישבתי אצלכם, נכון, באולם, בערב?

<משה משה: באתי עם הבן שלי, ישבתי שעתיים וחצי, אמרו לי 'מעולם לא בא מישהו, נציג, וישב איתנו ובאמת הקדיש את עצמו שעתיים וחצי'.

<משה משה: שמחתי שגם את הכרת הטוב יש להם וזה בסדר, זה נותן לי הרגשה טובה.

<משה משה: ואז הבנתי.

<משה משה: התחלתי ללמוד את הבעיה, לא ידעתי מה הבעיה, ואמרתי להם 'תקשיבו, חבר'ה, אם אתם חושבים שלא נותנים לכם באגף שירותים', כמו שאדוני אומר שהם טוענים, שירותים, חוגים למיניהם, כל הדברים האלה, אני יכול להגיד לך, אדוני היושב ראש, שבלי שעוד הכרתי אותם, הקהילה עצמה לא משתפת פעולה איתנו.

<משה משה: הם לא - - -

<קריאה: - - -

<משה משה: לא דיברתי עכשיו עליכם, דיברתי בכללי.

אברהם נגוסה: עכשיו זה התור שלו.

אברהם נגוסה: אתה אומר שיש תכניות וקהילה לא מגיעה.

אברהם נגוסה: זה מה שאתה אומר?

<משה משה: הקהילה עצמה לא משתפת פעולה.

<משה משה: אדוני, אני אתן לך דוגמה.

<משה משה: כשאני נכנסתי לתפקיד שלי הבאתי איזה שהיא תכנית להוציא קורס טכנאי טלפונים ליוצאי אתיופיה בחינם אין כסף, הכול אנחנו משלמים.

<משה משה: זה עולה 3,000 שקל, הקורס הזה, אדוני, ויקבלו אותו רק ילדים מצטיינים.

<משה משה: אמרתי, אני נותן את זה לבני הקהילה בלי כסף.

<משה משה: לקח לי קרוב לחודשיים, אולי קצת יותר, לחפש 12 ילדים שמוכנים לבוא לעשות את הקורס הזה.

<משה משה: התחלנו את הקורס הזה ב-12 ילדים, נשרו 8, לסיום בכלל לא באו שניים לקבל את התעודות.

<קריאה: איזה ילדים?

<קריאה: מאיזה גילאים?

<משה משה: 18, 20, 17.

<משה משה: בגילים האלה.

<קריאה: זה לא ילדים, זה - - -

<משה משה: נוער.

<משה משה: 16, 17, היו מעורבבים, לא משנה, זה מגיל 16 ועד - - - מה זה משנה?

<משה משה: מי זה שואל 'מה זה משנה?', זה משנה, זה שלא באים לשתף פעולה זה משנה.

<סשה שוורץ: זה משנה, הכסף זה ארנונה, זה לא אתה מוציא.

<סשה שוורץ: מי אתה שאתה מוציא?

<משה משה: אדוני, אני יכול לדעת מי אתה בכלל?

<סשה שוורץ: מי אתה בכלל?

<משה משה: מי אתה בכלל?

<משה משה: אתה חוצפן.

<משה משה: לסגן ראש העיר מדברים בכבוד - - - אתה לא תגיד - - -

<סשה שוורץ: אני משלם ארנונה, זה מספיק לך.

<סשה שוורץ: תקשיב טוב, אני משלם ארנונה.

<משה משה: בבקשה, זה אנשים של גנאדי, באו לפה - - -

<סשה שוורץ: אתה - - - תקשיב, אתה לא אחראי על ה - - -

<משה משה: אל תפריע לי.

<סשה שוורץ: אתה כן מפריע.

<סשה שוורץ: מי אתה בכלל?

<משה משה: תצא החוצה באמת.

<סשה שוורץ: אני משלם ארנונה, תקשיב טוב.

<סשה שוורץ: מי אתה בכלל?

אברהם נגוסה: אני אתן לך לדבר, אבל תן לו לסיים.

אברהם נגוסה: אני מבקש.

<משה משה: הוא בא להפריע.

<סשה שוורץ: הוא לא הציג את עצמו בכלל.

<קריאה: מה זה הדבר הזה?

<קריאה: זה לא נעים, יש לנו פה ועדה שהתכנסה - - - מה זה הדבר הזה?

אברהם נגוסה: אני אומר לכם, אם מישהו מעכשיו והלאה יפריע, בבקשה לצאת.

אברהם נגוסה: מי שרוצה לדבר, ניתן לו הזדמנות להביע את עמדתו, אבל בתור, אי אפשר לנהל דיון כזה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<משה משה: טוב, אדוני היושב ראש, באתי לקהילה של העולים החדשים שאמרו שיש איזה שהוא קיפוח ואין להם שותפות בתוך האגף, לא לחוגים ולא כל הדברים האלה ואז אמרתי להם, 'תקשיבו, זה בידי עכשיו, אין לי בעיה, זה בידי'.

<משה משה: הדת, זה משהו שאני צריך לעבוד עליו, זה מאוד קשה.

<משה משה: 'זה בידי, אני מכניס אתכם פנימה, נותן הוראה, ישתפו אתכם, הכול', אמרו לי, חד משמעי, אדוני היושב ראש, 'כל עוד העניין הדתי לא מסתיים אנחנו לא משתפים פעולה עם האגף, לא באים לשום דבר'.

<משה משה: נכון, אדוני, אלי?

<קריאה: לא.

אברהם נגוסה: רגע, רגע.

<משה משה: אל תענה לי.

<משה משה: אל תענה.

<משה משה: לא לענות, אני שאלתי אותך, חשבתי שתגיד את האמת, אבל לא משנה.

אברהם נגוסה: סליחה, סליחה, אני אומר לך, רגע, רגע, אדוני סגן ראש העיר, אתה לא צריך להיכנס לנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני אומר לך, גם אם יש, אז זה לא קשור לאגף הרווחה, לאגף החינוך, לאגף הדיור, לאגף הבריאות, זה לא קשור.

אברהם נגוסה: זה מקסימום קשור למועצה הדתית וזה לא הנושא לדיון היום ולכן אל תנסה ללכת לכיוון הזה שלא רלוונטי לדיון שלנו וגם אין לנו פתרון לנושא הזה.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה, למה אין תכניות לילדים, למה אין זה, מה שהם טענו, שהתייחסו.

<משה משה: אני מסיים.

אברהם נגוסה: סכם, נלך לאנשי המקצוע.

<משה משה: יש פה פקידות מהעירייה, יש פה את אגף הנוער שעושים עבודה נפלאה, הם בני העדה, אני הייתי שותף לכמה מהם, אני הייתי נוכח, אני הייתי בחנוכה וראיתי ואצלי במתנ"סים שאני אחראי עליהם, שיש שם הרבה מבני הקהילה, הרבה נוער, באמת כל הכבוד.

<משה משה: 'עיר ללא אלימות', אני פתחתי קבוצה השנה של שערייה של בני העדה, קבוצת כדורגל, פתחנו מועדוני גמלאים, פתחנו מועדוני נשים, היחיד בפתח תקווה, מועדוני נשים אתיופיות, שבאו למועדון נשים, אדוני, היה קשה להוציא אותם, פתחתי מועדון באחדות, מועדון נשים, שבאו ושמעו בחוגים.

<משה משה: יש לנו מועדון גמלאים בבית לזרוס, שאני יושב ראש, הם באים, שלוש פעמים בשבוע הם באים, מקבלים ארוחות בוקר, מקבלים ארוחות צהריים, יושבים, עושים, עשייה, יש עשייה, תבואו, רק שיבואו.

<משה משה: ובזה אני מסיים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: רק נקודה אחת, למה העברתם את מוקד הקליטה?

<משה משה: מוקד הקליטה.

<משה משה: ביוספטל יש את האוכלוסייה הכי גדולה, יש מחלקה, נציגה שלנו מהמוקד שיושבת שם ומקבלת קהל.

<משה משה: אז גם מה שגנאדי אמר פה, זה לא נכון, יש מוקד ביוספטל.

<משה משה: שלוחה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע אחרי חברת הכנסת, קודם כל חברת הכנסת תדבר ולאחר מכן אני רוצה לשמוע את נציג העירייה שיציג לנו מצגת על תכנית הפעולה שלכם.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: קודם כל תודה על כך שנענית בחיוב וכמובן תודה גם לראש העיר שנתן לנו את האפשרות לקיים ישיבת ועדת הקליטה בפתח תקווה.

טלי פלוסקוב: אתם רוצים לדעת, בדרך כלל בישיבות בכנסת קודם כל מדברים חברי הכנסת ואחר כך מדברים האורחים.

טלי פלוסקוב: כאן, בכוונה בעצם, ביקשתי קודם לשמוע את הסוגיות שאתם תעלו כדי לראות האם התמונה שיש לי על העיר פתח תקווה תואמת למה שאנחנו שומעים כאן מצד אחד וגם ההתייחסות של כולם.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך את האמת, לא ציפיתי לכזה בלגן בוועדה, אבל אני חושבת שאחד מהתפקידים, מישהו כאן שאל, עוד פעם גנאדי, מה תפקידה של ועדת הקליטה, זה שאנחנו לא מקיימים ישיבות בכנסת אלא יוצאים, ואני חושבת שוועדת הקליטה זו אחת מהוועדות שמקיימת דיונים הרבה מחוץ לכנסת, זה כדי באמת לתת אפשרות לתושבי העיר להגיע לוועדות, להעלות סוגיות שהתושבים חושבים שצריך להעלות בפני, לפעמים הנהלת העיר, לפעמים משרדי הממשלה שנמצאים איתנו כאן, לפעמים מול עובדי המשרדים השונים ואני רואה שחלקית כאן כן הצלחנו, גם להשמיע את הקול של התושבים, עוד לא שמענו את התשובות, אבל אנחנו נשמע.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך שהנושא הראשון שבעקבותיו ביקשתי את הדיון זה דווקא הנושא של דיור ציבורי בפתח תקווה, כי קיבלתי מכאן לא מעט פניות על כך ש - - - אתה זוכר את הדיון שדיברנו על השקיפות של ממתינים לדיור הציבורי בכנסת?

טלי פלוסקוב: אז זה היה בעקבות פנייה מפתח תקווה.

טלי פלוסקוב: קודם כל אני רוצה לברך את העיר הזה, על, אני חושבת, אקטיביזם שקיים כאן, לא בכל עיר, יש אנשים שמקבלים את הכול כמו שזה, כאן התושבים שלך, אדוני סגן ראש העיר משה משה, הם כן רוצים לקחת חלק במה שקורה בעיר והם גם יודעים לפנות, גם אליכם, אני מקווה, וגם אלינו.

טלי פלוסקוב: אז באמת הדיון הראשון בוועדת הקליטה היה על כך שדרשנו ממשרד הקליטה לפרסם את הנתונים של ממתינים לדיור ציבורי, לא רק בפתח תקווה, אלא בכל הארץ, כי לא היו הנתונים האלה.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא ידע, אנחנו יודעים שיש לנו 24,000 ממתינים במשרד הקליטה ולא יודעים באיזה עיר כמה.

טלי פלוסקוב: אני זוכרת שההחלטה של משרד הקליטה, ואני מברכת עליה, הייתה אכן לפרסם, וגם התחייבו בפנינו שפעם ב-, אם אני לא טועה זה היה שלושה חודשים, הם יעדכנו את הנתונים, האם יש אנשים שמקבלים דיור, לא מקבלים, איך אנחנו רואים שהתור הזה בכלל מתקדם, אם בכלל.

טלי פלוסקוב: אז מצד אחד, לשמחתי, קיבלנו את הנתונים של דיור ציבורי וראינו מספר ממתינים בפתח תקווה, ואני זוכרת את המספר בפתח תקווה, זה היה 1,118, קשישים רק, קשישים, אני חוזרת, היו עוד כמה זוגות חד הוריות, נכים וכן הלאה, בסך הכול משהו כמו 1,236, אם אני לא טועה, אל תתפסו אותי במספר, וזה היה לפני שנה.

טלי פלוסקוב: השאלה שאני שואלת, אדוני, מה קורה בעיר, האם יש שינוי, האם באמת העיר דואגת לאותם אנשים.

טלי פלוסקוב: אתה יודע שאני מטפלת יותר בקשישים והוועדה שלי העיקרית זה הקשישים ולכן אני חוזרת לקשישים, 1,118 קשישים ממתינים לדיור ציבורי בפתח תקווה, האם יש תכניות של בנייה של מקבץ דיור, או הוסטל, או משהו שיכול כן לפתור לפחות לחלק מהאנשים האלה את הבעיה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לך שלאנשים האלה אין סיכוי להגיע לתור של משרד השיכון, כי הנוהל שקיים במשרד הקליטה מדבר על כך שהקשישים שנרשמו לתור לדיור ציבורי בהיותם לפני 15 שנה בארץ כבר נשארים בתור הזה עד סוף חייהם.

טלי פלוסקוב: זה אומר שאם משרד הקליטה לא ידאג לפתרון לאנשים האלה לא יהיה להם פתרון.

טלי פלוסקוב: ואדוני, אתה יודע מה המחיר של השכירות בשוק הפרטי בפתח תקווה, תעזרו לי, 3,000?

<קריאה: יותר.

טלי פלוסקוב: אפילו יותר.

טלי פלוסקוב: ואתה יודע כמה סיוע בשכר דירה הם מקבלים?

טלי פלוסקוב: משפחה מקבלת 1,340 שקל, בודד מקבל 880 שקל, משהו כזה.

טלי פלוסקוב: מאיפה הכסף, אדוני?

טלי פלוסקוב: איך האנשים האלה חיים?

טלי פלוסקוב: מישהו יודע?

טלי פלוסקוב: אני אשמח לשמוע.

טלי פלוסקוב: האם משרד הרווחה כן פונה ורואה את האנשים האלה, שאין להם מה לאכול, כי הכסף שהם מקבלים מביטוח לאומי זה הכסף שהם צריכים לשלם עבור קורת גג.

טלי פלוסקוב: אני רוצה עכשיו, באמת, עם כל הכבוד לכל הסוגיות שהועלו כאן ואני חס וחלילה לא אומרת שהן לא חשובות, אבל אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור לנושא שלשמו התכנסנו, מה קורה עם דיור ציבורי בפתח תקווה לאנשים שממתינים במשרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני רוצה לדעת.

טלי פלוסקוב: איפה הנהלת העיר?

טלי פלוסקוב: האם יש קרקע חומה?

טלי פלוסקוב: האם מישהו בכלל חושב על משהו?

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה, לא היום, אולי במהלך 2018, אולי יש לכם בשורות, אני מאוד אשמח לשמוע.

טלי פלוסקוב: אבל התחושה שלי ושל התושבים שלכם שהעיר לא עושה מספיק.

טלי פלוסקוב: אני כן רוצה לשמוע מה קורה בנושא הזה.

<רעיה לייכטמנוב: אני אתחיל רק בעניין של דיור.

<רעיה לייכטמנוב: טלי, את - - - אבל את לא אמרת שהאנשים, עולים חדשים, שהם 26 שנה בארץ, שהיום יוצאים לפנסיה, בלי כסף, ביטוח לאומי - - -

טלי פלוסקוב: נכון, אם הייתה לי עוד שעה לדבר אני הייתי מספרת לך את הכול, אבל התמקדתי בנושא ספציפית.

<רעיה לייכטמנוב: לפני חצי שנה היה פה דיון עם סופה לנדבר, ישבו אנשים וראש העיר ישר אמר 'סופה, תעזרי לנו לקבל קרקע מהמדינה, אנחנו מוכנים לבנות'.

<רעיה לייכטמנוב: בעיר אין קרקע חומה.

<רעיה לייכטמנוב: לפני חודש אנחנו ישבנו, הוא שאל אותי, 'אולי את יכולה לשאול איפה', היא אמרה 'כן, אני מבטיחה היום שאני אעזור לעיר לקבל את הקרקע'.

<רעיה לייכטמנוב: הוא אמר, 'אני מוכן לבנות'.

טלי פלוסקוב: ו-?

<רעיה לייכטמנוב: ומסופה לנדבר אנחנו לא קיבלנו תשובה.

<רעיה לייכטמנוב: סליחה, אני לא רוצה להגיד מילה נגד פוליטיקאים, אבל כשבאים לעיר יושבים ומדברים ו - - -

טלי פלוסקוב: עזבו את הפוליטיקה, אני גם לא מדברת על פוליטיקה, אני מדברת על אותם אנשים שממתינים.

<רעיה לייכטמנוב: כן, ותאמיני לי שאנחנו יושבים פה בשטח ואנחנו מקבלים כל יום המון אנשים ומה שאת אמרת זה הכול נכון.

<רעיה לייכטמנוב: השיטה, משרד הקליטה, פה ישבה מרגלית, היא גם אמרה את זה, הכול נכון, אבל אם המדינה לא עוזרת אין קרקע.

טלי פלוסקוב: אבל מישהו צריך לפנות, המדינה לא תבוא אליכם.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים ליזום.

<רעיה לייכטמנוב: ראש העיר כתב מכתב, אני ישבתי, הוא כתב מכתב וביקש וסופה לנדבר מבטיחה לנו לתת את הקרקע של מדינה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להיות יותר פרקטי, מתי היא הבטיחה?

<רעיה לייכטמנוב: זה היה לפני אולי שישה-שבעה חודשים.

אברהם נגוסה: מאז שהיא הבטיחה, האם אתם פניתם מה קורה עם הבטחה?

אברהם נגוסה: האם פניתם אליה עוד פעם?

אברהם נגוסה: העירייה, את מדברת בשם העירייה.

אברהם נגוסה: אז אני שואל אותך.

<רעיה לייכטמנוב: יש בן אדם שיושבת ומקבלת את הקהל ומבינה את הבעיות שלהם.

אברהם נגוסה: אני שאלתי שאלה, ברורה.

<רעיה לייכטמנוב: אני חושבת שכן, העירייה פונה.

אברהם נגוסה: שאלתם, פניתם על זה?

<רעיה לייכטמנוב: לפני כמה חודשים ראש העיר, אולי את קיבלת את התשובה.

אברהם נגוסה: האם אנחנו יכולים לקבל את ההעתק של הפנייה, כדי שאנחנו נוכל להגיד לה, 'את הבטחת, פנו אלייך ולא ענית עד עכשיו, מה קורה?

אברהם נגוסה: '

טלי פלוסקוב: עוד משהו, שמענו פה שכן בונים על קרקע חומה, אני רוצה לדעת האם זה אמת, אמרו לי עמותות כאלה ואחרות.

<רעיה לייכטמנוב: כשיושבים פה אנשים ואומרים, זה צריך לחלק לעשר, זה אני - - -

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו רוצים לבדוק.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע - - -

<מאיר יחיאלי: בנושא של הקרקע החומה.

<מאיר יחיאלי: רק לדייק - - -

אברהם נגוסה: אתה רוצה להגיב ב-?

<מאיר יחיאלי: בנושא של הקרקע החומה, דבר אחד.

<מאיר יחיאלי: מבחינת משרד העלייה והקליטה, הוא יצא בקול קורא, גם אם אנחנו מתייחסים ללפני שנתיים, גם בסוף שנת 2015, 2016, לרשויות להגיש בקשות לקרקע חומה, כך שגם פתח תקווה, והניסיונות שלי שגם מבחינת העירייה יגישו זה לא בוצע.

<מאיר יחיאלי: אז צריך לקחת את זה כעובדה.

<מאיר יחיאלי: כמו שאת שואלת - - -

טלי פלוסקוב: למה לא בוצע?

<מאיר יחיאלי: הנקודה היא מצד הרשות, הרשות היא זו שרוצה ומגישה את הקול קורא.

<מאיר יחיאלי: אם רשות לא מגישה בקשה לקרקע חומה - - -

טלי פלוסקוב: אז זה מה שאני אומרת, איפה הרשות כאן?

<מאיר יחיאלי: זה הוצע, אחר כך כמובן, לפני חצי שנה היה דיון - - -

אברהם נגוסה: לכן שאלתי אם עקבתם אחרי ההבטחה, זה כל העניין.

אברהם נגוסה: אם אתם לא עוקבים אחרי ואז פונים אז כמובן מי שפונה זה בא ראשון, זאת הבעיה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתמשיך, משרד הקליטה, תתייחס גם לנושאים האחרים שעלו.

אברהם נגוסה: אני שואל שאלה, בגדר של המנדט שלכם כמובן, של העולים החדשים, 10 שנים, 15 שנים, אנחנו שומעים שאין תכניות, אם זה בתחום הילדים, הנוער וקשישים, אנחנו שומעים שאין התייחסות ואנחנו רוצים לראות באמת מה משרד הקליטה עושה.

<מאיר יחיאלי: אני אתייחס לשני הנושאים, אני אתחיל בנושא של הדיור הציבורי.

<מאיר יחיאלי: מתוך הניסיון, כמנהל מרחב של פתח תקווה ושפלה, אני אחראי בנושא של 15 רשויות בכל האזור שלי ואם אני מתייחס מבחינת המשרד בפועל פתח תקווה זה במרכז, המשרד שלי הוא שני מטר ליד, הלשכה שלי פתוחה, הדלת שלי פתוחה.

<מאיר יחיאלי: אז התשובה שלי קודם כל לגב' סלבקין, אני עד היום, אם רצית להיפגש ולקבל מידע, בבקשה, את מוזמנת, הדלת פתוחה, אני יכול לציין ולתאר לך בדיוק איך מתנהל כל הנושא של הדיור הציבורי מבחינת האחריות של משרד הקליטה.

<מרגריטה סלבקין: אני לא צריכה את זה, צריכים את זה הקשישים ש - - -

<מאיר יחיאלי: זה דבר אחד.

<מאיר יחיאלי: הדבר השני שאני אתייחס זה הנושא של צנעת הפרט.

<מאיר יחיאלי: צנעת הפרט בכל זאת מחייבת אותנו, כעובדי המשרד, שמבחינת הנתונים, מבחינת העומדים בתור, מבחינת המספר בתור של קשיש כזה או אחר, או חד הורית וכו', מבחינתו זה המספר שלו, הוא יכול לבוא ולפתוח את הדלת.

<מאיר יחיאלי: מבחינת הנושא של צנעת הפרט אני לא יכול לפתוח את הנושא ולדבר על רשימות או שמות של אף אחד ולהתחיל לדבר - - -

טלי פלוסקוב: לא, גם לא ביקשנו, זה לא ביקשנו.

<מאיר יחיאלי: מבחינת נתונים, ברוכים הבאים, אני אסביר לכם בדיוק איך זה מתקיים.

<מאיר יחיאלי: זה דבר אחד שרציתי להתחיל בנושא הזה.

<מאיר יחיאלי: חברת הכנסת פלוסקוב התייחס בנושא של הממתינים לדיור ציבורי, אני רוצה לדייק ולהגיד את המצב בפתח תקווה.

<מאיר יחיאלי: כשאנחנו מדברים על הנושא של קשישים, יחידים וזוגות קשישים, בפתח תקווה ממתינים לדיור ציבורי יותר מ-700 קשישים יחידים, זוגות קשישים, 390 זוגות קשישים, חד הוריות 63, אנחנו מתייחסים לחד הוריות עד 15 שנים בארץ, משפחות עם חולים ונכים, 104 משפחות כאן תושבי פתח תקווה, ונ"ר, נ"ר זה נכס רכישה למשפחות - - -

טלי פלוסקוב: נכים.

<מאיר יחיאלי: יש לנו 14 משפחות על כיסא גלגלים, משרד העלייה והקליטה אחראי בנושא של לרכוש דירה וגם לזה יש תור, זה תלוי תקציב.

<מאיר יחיאלי: זה דבר אחד.

<מאיר יחיאלי: כשאני מתייחס לנושא של סך הכול כ-1,200, 1,300 ממתינים, אז פתרונות הדיור כשאנחנו מדברים פה על פתח תקווה ספציפית, יש פה 7 מבנים, מבנה אחד הוא הוסטל של המדינה, באחריות משרד הבינוי והשיכון, ו-6 מבנים זה מקבצים.

<מאיר יחיאלי: מקבץ זה אומר שמשרד העלייה והקליטה לקח את האחריות במקום משרד הבינוי והשיכון ושכר מבנים, שכר פה 6 מבנים בפתח תקווה, שהוא ממשיך בהסכמים ביחד עם היזם ובהתאם לקשישים יש פתרונות.

<מאיר יחיאלי: כשאנחנו מדברים פה על 433 יחידות דיור לקשישים יחידים ו-380 יחידות דיור לזוגות, אז אנחנו מבינים שהמצב מול הנתונים של ממתינים הוא מצב של חוסר.

<מאיר יחיאלי: לכן מבחינתנו בשטח, כשאנחנו מתקדמים לנושא של שירות.

<מאיר יחיאלי: כדי להבין את הנושא של שירות, כשיועצת דיור יושבת בכל הרשויות, כשאנחנו מדברים על פתח תקווה במיוחד, ההתייחסות שלנו, במיוחד שלי, והקשר הוא בנושא קשישים, זה דבר ראשון, זה יחס בכבוד אל בני אדם.

<מאיר יחיאלי: ולכן אנחנו במצב הנוכחי, תאריך האכלוס, כשאנחנו מדברים על פתח תקווה, פה, מבחינת קשישים, תאריך האכלוס פלוס מינוס הוא שנת 98', שנת עלייה 1998, ולכן הכבוד שלנו הוא לכבד את הקשיש והוא יכול להגיע אלינו למשרד, כשהוא מעוניין לקבל רק פתח תקווה, הוא רוצה לגור רק בפתח תקווה, זו זכותו, קודם כל זו זכותו, הוא רוצה לגור רק כאן ולכן הוא ממתין הרבה זמן בתור.

<מאיר יחיאלי: כשהוא נכנס אלינו למשרד כדי לקבל גם שירות, גם אם הוא לא יכול להיכנס למחשב, גם לקבל את מספר תור הממתינים שלנו, אז לפחות אחת לחצי שנה אנחנו מבקשים שהוא ייכנס אלינו, אנחנו מבקשים להיות בקשר, אבל תארו לעצמכם את יום עבודה של יועצת דיור בפתח תקווה, כשכמובן הבן אדם הקשיש מחליט שהוא לא רוצה ללכת לפריפריה, הוא רוצה לגור רק כאן.

<מאיר יחיאלי: ביום שלם קרוב ל-20 משפחות, לבוא ולשמוע כל הזמן, לא התשובה מצדנו שאין, מצד משרד העלייה והקליטה תמיד יש תשובות, גם למבנים ציבוריים לקשישים, גם בפריפריה, אם זה בצפון, בדרום, בבקשה, אנשים רוצים מרכז הארץ.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לי שאלה, לפני שאתה ממשיך.

<מאיר יחיאלי: במצב הזה כשבן אדם יושב יום שלם עם קשישים, הקושי של זה הוא דבר אחד שצריך לקחת בחשבון.

טלי פלוסקוב: שאלה, לפני שאתה ממשיך, אדוני.

טלי פלוסקוב: היא קשורה למה שאמרת כאן.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להגיד לי מספר הקשישים שב-2017 אכן קיבלו דיור ציבורי?

טלי פלוסקוב: לא חשוב מה.

<מאיר יחיאלי: בבקשה.

<מאיר יחיאלי: אני התייחסתי לנושא של השירות, כשאנחנו מדברים על שנת 2017 בפתח תקווה איך אומרים את זה מבחינת החיים של הקשישים?

<מאיר יחיאלי: אז דווקא אנחנו מסיימים את שנת 2017, אכלסנו 46 יחידות מבחינת מקבצים, בהוסטל יחידה אחת.

<מאיר יחיאלי: אז אתה מבין שזו תנועה שמבחינת חיים של בן אדם.

<מאיר יחיאלי: דירות עמידר קיבלנו פה בפתח תקווה ארבע ואפילו דירת נ"ר, נכס רכישה, שזה התקדמות בנושא של משרד השיכון שרוכש - - -

טלי פלוסקוב: 46 שאמרת, זה כתוצאה של?

<קריאה: תמותה.

טלי פלוסקוב: של תחלופה.

<מאיר יחיאלי: תחלופה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת לא פתרונות דיור חדשים שיכולים להוסיף עוד 46 אנשים.

<מאיר יחיאלי: נכון מאוד.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה את זה כפתרון, סליחה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על זה שהדרך היחידה לצמצם את התור הזה, אדוני, זה לחכות עד שהאנשים האלה יילכו.

טלי פלוסקוב: זה באמת בושה וחרפה.

טלי פלוסקוב: זה לא אליך, אני אומרת בכלל.

<מאיר יחיאלי: המצב הוא, כשאני מדבר על אותם פתרונות, אנחנו מדברים על פתרונות, פתרונות מבחינת האפשרויות של המשרד במצב הנוכחי ששוכרים דירות וכמובן במחירים של היום, גם לשנת 2017, הגענו לסוף השנה, ואנחנו מסייעים בנושא של שכר דירה לקשישים ב-1,800 ₪, שזה 150 שקל לחודש תוספת שהחלק שלנו כמשרד הקליטה - - -

טלי פלוסקוב: זה כולם קיבלו עכשיו.

<מאיר יחיאלי: כשאנחנו מסתכלים על הנקודה, זה בא מהמשרד הזה ולא משרד הבינוי והשיכון.

<מאיר יחיאלי: אז צריך להסתכל על זה - - -

טלי פלוסקוב: בוא לא נשכח שזה גם הישג של זאב אלקין, כשהוא השיג את הכסף הזה ב-2016 בתקציב.

<מאיר יחיאלי: אז כשאנחנו מדברים על הקושי אנחנו אומרים מה הם הפתרונות והאפשרויות התקציביות וכיצד אנחנו פועלים.

טלי פלוסקוב: הם קיבלו 1,800.

טלי פלוסקוב: אגב, יש לי טענה גם לגבי הכסף הזה, אדוני, זה כסף שהיה במשרד הקליטה ובמקום לתת לאנשים האלה כל חודש 200 שקל חיכו עד סוף השנה כדי לתת להם את המתנה.

טלי פלוסקוב: זה גם צעד פוליטי, אדוני, זה מצד אחד, מצד שני צריך לחשוב, לאנשים האלה, כל הזמן הזה, 11 חודשים, לא היה מה לאכול.

טלי פלוסקוב: עכשיו מתנה מהמדינה, 1,800 שקל.

<מאיר יחיאלי: והנקודה החשובה, שרוצים לשמוע, מבחינת העקרונות של ממתין לתור ומספרו בתור לדיור, נכון להיום זה מספר דינמי, שהיום זה יכול להיות המספר הזה, מחר זה יכול להיות מספר אחר וזה דינמי.

<מאיר יחיאלי: אם ייתלו גם רשימה, נתלה כל יום רשימה של 100 רשומות של 60 יחידים ו-100 רשומות של זוגות קשישים, אנחנו תמיד נהיה במצב שזה לא יהיה מדויק.

<מאיר יחיאלי: יש זוגות קשישים שהם בתוך 15 שנים בארץ, יש עולים חדשים שנכנסים שמגיעים לארץ, כך שהמספרים האלה הם דינמיים וההתייחסות מבחינתנו, המשפט שמאוד הפריע לי, הנושא של שחיתות.

<מאיר יחיאלי: בבקשה, אני כל הזמן אומר, גם לעובדים אצלי במשרד, כל בוקר מבחינת

<מאיר יחיאלי: כם תהיו מסודרים, מאופרים, מסודרים, לבושים יפה, כי לכו תדעו אם מצלמים אתכם או מקליטים אתכם.

<מאיר יחיאלי: אין שום בעיה בנושא הזה, אני מבקש שתאתרו את הנושא של שחיתות גם אצלי במשרד, אני אשמח.

<מאיר יחיאלי: זה לחלק של הדיור הציבורי.

<מאיר יחיאלי: אם יש למישהו שאלות, אני רציתי מאוד להתייחס גם ל - - -

טלי פלוסקוב: חוץ מהיוזמה שרעיה דיברה עליה, המכתב שהרשות הוציאה למשרד הקליטה, יש עוד משהו?

<מאיר יחיאלי: המכתב לא יצא.

<מאיר יחיאלי: הדיון ביוזמתנו שהתקיים, שרת העלייה והקליטה, גב' סופה לנדבר, ביקשה להגיע וקיבלה אירוח מלא פה בפתח תקווה לפני חצי שנה, בדיון, עשינו פה סיור אצל היזמים, באולפן, כך שהועלה הנושא הזה שוב פעם, הועלה הנושא של רצון, הנושא של קרקע חומה.

<מאיר יחיאלי: הנושא של התכתבויות, אני לא יודע.

אברהם נגוסה: השאלה פה, אתם כמשרד, למה אתם צריכים לחכות עד שהעירייה תפנה אליכם?

אברהם נגוסה: העירייה כבר פנתה אליכם והשרה הבטיחה, אז למה לא עקבתם לקיים את ההבטחה שלכם?

<מאיר יחיאלי: זה יוכלו לענות רק באגף אצלנו, באגף במשרד הראשי בנושא של כיצד עובד הנושא של קול קורא, מכרזים, תקציבים.

<מאיר יחיאלי: אני מתייחס לנושא של עבודה בפועל, מה קורה בשטח.

אברהם נגוסה: אני לא משחרר גם את העירייה מאחריות, אבל גם לכם יש אחריות - - -

<מאיר יחיאלי: אני עניתי מהחלק שלי.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<מאיר יחיאלי: אני ישבתי גם בתקופה של סוף 2015, 2016, כמעט כל הזמן, גם עם רעיה, גם עם ראש העיר, ביקשתי 'תגישו תגישו תגישו' וההחלטה של הרשות לא להגיש.

<רעיה לייכטמנוב: אנחנו בשנת 2011-2012 היינו בשלב הראשון, אחר כך העירייה עשתה חשבון וראינו ששום דבר לא הולך.

טלי פלוסקוב: מה זה לא הולך?

אברהם נגוסה: לא, אל תלכי אחורה.

<רעיה לייכטמנוב: אני בדקתי, אני בעצמי, כלכלית.

<רעיה לייכטמנוב: אני בדקתי.

<רעיה לייכטמנוב: אני נסעתי לעיר אשדוד שהיום פותחים וכפר סבא, אנחנו למדנו איך שם כלכלי ופה לא כלכלי.

<רעיה לייכטמנוב: בתשובה הכי פשוטה, שקרקע חומה זה של עיר ובונים עמידר או עמיגור וזה כלכלי.

טלי פלוסקוב: סליחה, בראשון לציון החברה הכלכלית בנתה, לדוגמה, ויש שם עכשיו מרכז, לא מזמן ביקרתי שם.

אברהם נגוסה: רגע, בואו נתקדם הלאה.

אברהם נגוסה: אבל אני שוב אומר, נציגת העירייה, אנחנו מדברים על מה שאמרת, שלפני שישה-שבעה חודשים השרה הייתה פה והיא הבטיחה, לאחר מכן יש כישלון לעירייה, שלא עקבתם אחרי זה ולא פניתם על זה ופה תקבלו את הטעות שלכם.

אברהם נגוסה: אתם נכשלתם.

טלי פלוסקוב: נכון, אין כלום.

אברהם נגוסה: אני גם לא משחרר את המשרד, המשרד גם נכשל, הוא לא היה צריך לחכות למכתב מהעירייה, היה צריך להמשיך לעבוד כדי לקיים את ההבטחה שלו.

אברהם נגוסה: לכן פה מי נופל בין הכיסאות?

אברהם נגוסה: העולים.

אברהם נגוסה: זה מה שקורה.

טלי פלוסקוב: הקשישים, אדוני, הקשישים.

טלי פלוסקוב: אלה ניצולי השואה, אלה שאין להם מה לאכול.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני רוצה שתבינו, רעיה, את בטח מכירה את הנושא יותר טוב ממני ורצית לדבר על זה, לאנשים האלה אין פנסיות, אין להם הכנסות ממקומות אחרים, אלה אנשים שיש להם רק ביטוח לאומי וחצי מהסכום הזה הם צריכים להשקיע בשכירות ואתם ישנים טוב בלילה.

טלי פלוסקוב: אני לא ישנה טוב בלילה.

<רעיה לייכטמנוב: ואנשים עבדו בארץ שלנו, הם גם לא במשרד הקליטה וגם עברנו את השואה, והם עבדו 26 שנה, 12 שעות ביום - - -

טלי פלוסקוב: וגם אין להם ממה לחיות, נכון.

<רעיה לייכטמנוב: ואף אחד לא דואג להם.

טלי פלוסקוב: זה לא נכון, את מוזמנת מחר לוועדה לשמוע.

<רעיה לייכטמנוב: אם אנחנו היום מפסיקים, העיר, זה לא יכול להיות, או המדינה כולה או מישהו אשם.

<רעיה לייכטמנוב: לחפש קורבן, זה הכי פשוט.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה את משרד הקליטה, תמשיך להתייחס לשירותים האחרים שהם התייחסו פה, לעולים חדשים, אם זה בתחום הקשישים.

אברהם נגוסה: בעניין הדיור דיברת, אבל בעניין של חינוך, תכניות חינוכיות, לנוער, לילדים.

אברהם נגוסה: אני מדבר על הילדים, אני רוצה - - -

<רעיה לייכטמנוב: יש הכול, יש פה נציגים של 'הדרך החדשה'.

<רעיה לייכטמנוב: תן לו לדבר.

אברהם נגוסה: סליחה, גברת.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: בואו נעבור לשלמה ערה.

<שלומי ערה: אני אעשה את זה קצר.

<שלומי ערה: אנחנו רוצים להציג עשייה, קצת לשנות פה את ה - - - אני אמנם לא אביא דירות וקרקעות, אבל - - -

<קריאה: שנייה, כבוד היושב ראש, יש שאלות - - -

אברהם נגוסה: רגע, אנחנו נגיע, אנחנו לא - - -

<קריאה: הוא צריך לענות.

אברהם נגוסה: רגע, אנחנו נגיע.

<שלומי ערה: איך אתה יודע על מה אם לא שמעתם את אנשי המקצוע עדיין.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני יודע, אתה מוקד קליטה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את העירייה, מה התכניות.

אברהם נגוסה: מוקד הקליטה זה חלק מהעירייה, אז נגיע אליך, אל תדאג.

<שלומי ערה: אנחנו התבקשנו להציג את החלק הצנוע שלנו במסגרת התכנית 'הדרך החדשה' שנכנסה לעיר.

<שלומי ערה: תכנית 'עיר ללא אלימות' עובדת בשיתופי פעולה עם שאר האגפים.

<שלומי ערה: אני אציג מספר דברים מרכזיים שעשינו, שאני יכול להגיד לך שעלות המשאבים שמוצגת פה היא פי שלושה וארבעה מהתקציב שקיבלנו ב'דרך חדשה'.

<שלומי ערה: אני יכול גם להגיד לך שעד לרגע זה לא קיבלנו מה התקציב של 2018 ועיריית פתח תקווה לא יכולה להעמיד כנגד זה תקציב לשנת 2018 ושמישהו יבוא ויגיד לי בינואר ובפברואר - - -

אברהם נגוסה: קיבלתם את התקציב ל-2017?

<שלומי ערה: קיבלנו 2017, חצי שנתי.

<שלומי ערה: היום כשבונים תקציב של העירייה לשנת 2018, אם היו לי 300,000 שקל ואני אמור לקבל 600,000 שקל והעירייה אמורה לשריין 600,000 שקל עד שנקבל את זה, היא לא יודעת את זה, כי אין מסמך.

<שלומי ערה: אז אני מבקשת מהכנסת שנקבל את המסמך, את התקציב של שנת 2018 ואתמול, לא מחר, כי אחרת אי אפשר, הגזברות פה לא יכולה להגיש תכנית עבודה 2018 ולא יהיה אפשר להוציא את התכניות האלה לפועל.

אברהם נגוסה: אז יש נציגים שיענו לך.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתציג לנו קודם כל מה אתם עושים, על פי התכנית הזאת.

<שלומי ערה: אנחנו הכנסנו מדריכי מוגנות, למשל בכפר הנוער אמי"ת, פתחנו להם מועדון נוער, אני מדבר על כפר הנוער אמי"ת, יש שם אוכלוסייה רבה של יוצאי הקהילה מפתח תקווה ולא מפתח תקווה.

<שלומי ערה: עשינו איתם את פרויקט עתיד בטוח, מנהיגות אקדמית שהובילו דניאל ואגף הקליטה וזאת ההזדמנות באמת להגיד לאגף הקליטה, שעושה עבודה נפלאה, והדיון הזה, אפשר לחלק אותו גם לשניים, בתפיסה שלי, אבל לא ניכנס, יש פה את העשייה ויש פה את הדברים שצריך לטפל בהם.

<שלומי ערה: חבר'ה, שמוציאים אותם לאוניברסיטה באריאל, שהם הולכים ל-12 מפגשים שם ולומדים ונחשפים לאוניברסיטה כדי שהעתיד שלהם יישב להם פה איפה שהוא, שצריך ללכת לאקדמיה ולא ייבהלו מזה בהמשך.

<שלומי ערה: בתחום הפנאי, יש שיתוף פעולה מלא עם אגף הנוער בעקבות זה שראינו שהספורט הוא גורם מונע אלימות ומאחד ומאפשר שיח, פתחנו פה ליגות שכונות לגילאי חטיבות הביניים ולגילאי התיכון.

<שלומי ערה: יותר מחצי מהקבוצות מקהילה כזו או אחרת, אבל מבחינתנו זה לא רלוונטי, גם השפה של העירוב הזה היא לא רלוונטית, מבחינתנו כולנו שווים.

<שלומי ערה: תכנית שער שוויון בכפר הנוער אמי"ת, עוד פעם, זו תכנית ייחודית שמוציאה אותם מהעיר החוצה, גם לטורנירים עם קבוצות דומות בערים אחרות.

<שלומי ערה: ליגה ביתא וליגת אייפל, שבאו החבר'ה הצעירים, אמרו 'אנחנו משחקים כדורסל בליגות' ו'אנחנו משחקים כדורגל בליגות' ו'אנחנו רוצים שיהיה לנו מגרש ואנחנו רוצים מאמן ואנחנו רוצים תלבושת', שזה לא חובה שהרשות תיתן את זה, עטפנו אותם ונתנו להם והם מייצגים את העיר ויש להם סיסמה.

<שלומי ערה: הנה, אפשר לראות את החבר'ה, נתי ו - - -

אברהם נגוסה: עניין הספורט זה גם על פי התכנית הממשלתית או שזה פרויקט של העירייה?

<שלומי ערה: זו יוזמה של הרשות, מתקציבי הרשות.

<שלומי ערה: שאמרתי, זה למשל מה שמשלש לנו את התקציביים הספציפיים שמוקצים, כאילו שאתה חייב להשתמש בהם.

<שלומי ערה: פתיחת מועדון נוער בשכונת דדו.

<שלומי ערה: בשכונת דדו אין מרכז נוער.

<שלומי ערה: יש שם מתנ"ס, אבל מבחינת פעילויות לנוער, לא היה.

<שלומי ערה: הקצו לנו בשכונה קומה, שמנו שם שני מדריכים והחבר'ה מגיעים לשם ארבע פעמים בשבוע, כולל שני רכזים באופן קבוע.

<שלומי ערה: תכנית נמ"ש, נוער מוביל שינוי.

<שלומי ערה: בחלק גדול ממרכזי הנוער, ותיכף אולי ירחיבו על זה החבר'ה.

<שלומי ערה: קבוצות וידיאו תרפיה, קבוצות אמנויות הבמה, הדרכות הורים, הדרכה של הורים, 'כוונה טובה'.

<שלומי ערה: דרך אגב, בעניין הזה יש באמת קושי להגיע לאוכלוסייה.

<שלומי ערה: פתחנו קורס הכנה לצה"ל עם אגף הנוער, נרשמו 15 זוגות הורים שיגיעו, של נערים שמתגייסים, בכל מפגש שהיינו באים היו שניים עד שלושה הורים, קורס שעלה לנו המון כסף.

<שלומי ערה: לא מגיעים.

<שלומי ערה: דיברנו עם הורים שיבואו, לא מגיעים.

<שלומי ערה: הגיוס הוא מאוד מאוד קשה.

<שלומי ערה: סיירת חסד ייחודי.

<שלומי ערה: נוער מעמישב ששמנו להם מדריך והם קבעו מה התכנית שהם רוצים.

<שלומי ערה: הם החליטו בתוך השכונה ללכת פעם בשבוע לאסוף מצרכים בסוּפרים השונים והם קבעו מי המשפחות שהם מחלקים להם את זה בסתר, בתוך השכונה.

<שלומי ערה: מי שזכתה מקום ראשון זו סח"י, זה השם שלהם, סיירת חסד ייחודי.

<שלומי ערה: זו קשישה ניצולת שואה שעשו איתה הדלקת נרות, היא אמרה 'תראו איזה יופי, איזה יחס', אף אחד לא חשב על זה לפני.

<שלומי ערה: מדריכי רחוב בשכונות.

<שלומי ערה: גיוס מדריכה יוצאת הקהילה, בדומה למודל שאנחנו עובדים עם המשטרה, במודל שני המש"קים שגייסו לשיטור הקהילתי פה.

<שלומי ערה: בהתחלה היה איזה קושי בהידברות, אבל עכשיו זה עובד מצוין, כולל זה שמול המש"ק, עכשיו כבר הקימו סיירת הורים, ההורים שם הולכים ורואים את הנוער בערבים ובלילות והם אומרים 'וואו, לא ידענו שזה המצב' ואנחנו עושים איתם עבודה מאוד טובה.

<שלומי ערה: תכנית מיל"ה לנערים שהיו עם תיק פלילי.

<שלומי ערה: פותחים ומסיימים אותם וזה מאפשר להם להתגייס לצבא ומנקה להם את התיק ונותן להם דרך חדשה לחיים טובים יותר.

<שלומי ערה: הסברה קהילתית, הסברות בבתי הספר ובמרכזי נוער.

<שלומי ערה: רצינו ואי אפשר.

<שלומי ערה: אי אפשר מהתכנית הזו לשלם הסעות, וזה מה שהם צריכים, אי אפשר לקנות מזון, וזה מה שאנחנו צריכים.

<שלומי ערה: אי אפשר לתת קורסי למידה, כמו שהם רצו, אי אפשר.

<שלומי ערה: אנחנו רוצים לתת ואי אפשר.

<שלומי ערה: כשאני מדווח את זה למשרד לבטחון פנים לא מאושר לי להוציא אותם לקורס.

<שלומי ערה: מה שעשינו עם משה משה על קורסי הטלפונים, זה תקציב של הרשות.

<שלומי ערה: אם רק היו מכניסים לנו את זה בסעיף של 'הדרך החדשה' והיו מאפשרים לנו את זה, אז יכולנו לתת יותר דברים שהשטח צריך אותם, אבל כרגע אנחנו מוגבלים.

אברהם נגוסה: בעניין הכשרה, למשל אמרו פה שנהיגה והכשרות - - -

<שלומי ערה: לא מאושר.

<שלומי ערה: מבחינת התקציב של התכנית אי אפשר להכניס את זה מזה.

אברהם נגוסה: האם אתם הייתם בקשר עם משרד העבודה וגם משרד הקליטה?

אברהם נגוסה: אני רוצה שתסתכל, יש פה משרד הקליטה, שהוא אחראי לאלה שעד 15 שנים.

<שלומי ערה: אז בנושא הנהיגה לא נגעתי, אבל אני תיכף אענה לך.

<שלומי ערה: בעוד שורה אני מסיים, למשל אנחנו רצינו לתת תעסוקת נוער בגן החי ובגנים ונוף, לנוער בחופשות ולחבר'ה שחוזרים מפנימיות ומגיעים לעיר בחופשות, עוד פעם, כדי לתת להם מסגרת שיקומו בבוקר וכו'.

<שלומי ערה: גם את זה אי אפשר להוציא מהתקציב הזה וזה ממש חבל.

<שלומי ערה: אני יכול להגיד לך שלדעתי גם נשארים תחת הכותרת של תקציב 'הדרך החדשה' לחלק מהגופים כספים בעניין הזה.

<שלומי ערה: גיא, מנהל אגף הנוער, ימשיך.

אברהם נגוסה: אז לפני שגיא ימשיך - - -

<גיא אליהו: אנחנו מציגים ביחד.

אברהם נגוסה: בסדר, אתה אגף רווחה?

<גיא אליהו: אני גיא, מנהל אגף חברה, נוער וצעירים בפתח תקווה.

אברהם נגוסה: אוקיי, אז מאוד חשוב שכשאתם מדווחים תבהירו, יש לתכנית הזאת שם, יש תכנית רווחה, יש תכנית חינוך, יש תכנית בריאות, יש תכנית לצבא וכל זה.

אברהם נגוסה: אז אם תלכו לפי זה, זה יעזור לנו להבין את העניין.

<גיא אליהו: אוקיי, אני פחות מדבר על 'הדרך החדשה', אני רוצה להציג את הדברים שנעשים פה ברשות.

<גיא אליהו: אם אני אתחיל לדבר על המשמעות של חינוך בלתי פורמלי אז אני צריך לגזול ממכם שעה, אני אגיד את זה רק בראשי פרקים, חינוך בלתי פורמלי, זה הדבר שדרכו מצמצמים פערים ועושים שוויון ועושים חברה טובה יותר.

<גיא אליהו: אם אני ארצה לדבר על מה אני חושב, כמה המדינה משקיעה בחינוך בלתי פורמלי, אז אני לא אצטרך לדבר שעה, אני לא אצטרך לדבר בכלל, כי אני חושב שהמדינה לא משקיעה כלום בחינוך בלתי פורמלי ולצערי היא משיתה את הכול על רשויות.

אברהם נגוסה: למה אתה אומר שהמדינה לא - - - בוא אני אגיד לך, הרשות המקומית גם היא מדינה.

<גיא אליהו: אבל רק תנו לי לסיים.

<גיא אליהו: לא, הרשות המקומית זה לא המדינה.

אברהם נגוסה: אז תסבירו לנו מה עושים.

<גיא אליהו: הרשות המקומית, התקציבים שלה, יש תקציבים מהמדינה ויש תקציבים מהתושבים שמשלמים לרשות המקומית, מסי ארנונה ודברים כאלה, ומה שקורה הוא שהמדינה מפעילה את החינוך הבלתי פורמלי אך ורק דרך הרשויות המקומיות.

<גיא אליהו: זאת אומרת כל התקציב לחינוך הבלתי פורמלי זה תקציב עירוני ולא תקציבי המדינה.

<גיא אליהו: המדינה לא משקיעה כלום, לטעמי, בחינוך בלתי פורמלי.

<גיא אליהו: שוב פעם, לטעמי.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך, זו התכנית הממשלתית, זה לא תקציב של הרשות המקומית, זה התקציב של משרדי הממשלה.

<גיא אליהו: שוב פעם, אני מדבר בכלל על חינוך פורמלי, אני לא מדבר על 'הדרך החדשה'.

<גיא אליהו: לשמחתי אני רק רוצה להגיד שאנחנו נמצאים פה ברשות כמו פתח תקווה שמבינה טוב מאוד מה החשיבות של החינוך הבלתי פורמלי, וכך גם ההנהלה של העיר, ומשקיעה בזה המון, בחינוך בלתי פורמלי.

<גיא אליהו: יש לנו 13 מרכזי נוער שפזורים בתוך הרשות, זה לא קיים באף עיר אחרת, זה מרכזים שעומדים stand alone, לא בתוך מבנה של מתנ"ס או משהו כזה, שזה בתים שמיועדים אך ורק לנוער.

<גיא אליהו: בתוך 13 המרכזים האלה יש, לפחות, אני יכול להגיד שיש 6 מרכזים ששם פוקדים אותם למעלה מ-50%-60% יוצאי הקהילה האתיופית, מגיעים לשם עם תכניות - - - זהבית, מנהלת היחידה של מרכזי הנוער, 600-700 בני נוער, יוצאי הקהילה האתיופית, צורכים ומגיעים לאותם מרכזי הנוער בתוך הרשות.

<גיא אליהו: כך שאנחנו נותנים להם שם מענה וליווי, גם של אנשי חינוך, גם של צוות, וגם מוציאים אותם, כמו ששלומי אמר, לכל מיני מקומות ודברים של העצמה ומחזקים את הקהילה.

<גיא אליהו: ואני רוצה רק להגיד גם שכבוד לנו, לעיר, ובכלל לפעילות הזו, שבשנה שעברה חניך של מרכז הנוער, יוצא הקהילה האתיופית, קיבל את פרס שר החינוך לנוער מתנדב, פרס על שם אלעד ריבן ז"ל.

<גיא אליהו: אז אני חושב שאנחנו כרשות נותנים מענה רחב גם ליוצאי הקהילה, גם אם זה בתחום של הנוער, גם אם זה בתחום של הצעירים, יש לנו מרכז צעירים שנותן מענה ספציפי וייחודי ליוצאי הקהילה דרך רכזת של אזימוט ושל הקרן לידידות שאנחנו מממנים.

<גיא אליהו: יש לנו רכז אחד לצה"ל, יש לנו רכזת של 'זינוק בעלייה', שהרשות מממנת אותה, שנותנת מענה אך ורק ליוצאי הקהילה האתיופית, מלווה אותם ויוצרת קשר עד שהם מתגייסים וגם תוך כדי גיוס.

<גיא אליהו: וכל זה מהתקציבים, שוב פעם, של הרשות המקומית.

<גיא אליהו: כאן נכנסת 'דרך חדשה' שמבחינתנו זה באמת בשורה, כי אני חושב, כמו שציינתי קודם, שלחינוך הבלתי פורמלי אין יותר מדי משאבים של המדינה, הם מושתתים על הרשויות ופתח תקווה היא דוגמה.

<גיא אליהו: ובאמת משרד החינוך, תשאלו את החינוך הבלתי פורמלי, איך הוא - - - פתח תקווה היא מודל ולא כמו שהציגו את זה פה, פתח תקווה היא שם דבר בנושא החינוך הבלתי פורמלי, מגיעים לפה ללמוד מרשויות אחרות, גם אם זה מרכזי נוער, גם אם זה תנועות נוער, לתקן את מה שאמרתְ, שנמצאים פה עשרות תנועות נוער, מה שלא קורה באף רשות, כל כך הרבה תנועות נוער, 36 סניפים של תנועות נוער נמצאים פה, ובשנה האחרונה היה גידול של 20% של חניכים בתנועות הנוער.

<גיא אליהו: אז גם אם זה תנועות הנוער, גם אם זה מרכז לחיילי צה"ל, גם אם זה מרכזי נוער, גם אם זה מרכזי צעירים, פתח תקווה היא מודל של חינוך בלתי פורמלי וניתן ללמוד ממנו.

<גיא אליהו: אני רוצה גם לדבר על הנושא של, שוב פעם, המשאבים.

<גיא אליהו: צריכים לראות איך אפשר להגדיל יותר את החיזוקים של החינוך הבלתי פורמלי, של חינוך הפנאי.

<גיא אליהו: התחילו במשרד החינוך, וזו בשורה גם כן משמחת, את תכנית מפתחות, לעשות יחד עם משרד החינוך.

<גיא אליהו: הוא הוציא את תכנית מפתחות, פתח תקווה קיבלה, אם אני לא טועה, 150, נכון?

<רעיה לייכטמנוב: 250.

<גיא אליהו: 250, סליחה, ואוצ'רים ליוצאי הקהילה האתיופית כדי ללמוד בחוגים.

<גיא אליהו: מפעילים את זה דרך החברה למתנ"סים, דרך מקפת בעיר, וזה מבורך.

<גיא אליהו: אמנם זה לכיתות א' עד ד' - - -

אברהם נגוסה: באיזה תחום?

<רעיה לייכטמנוב: פרויקט מפתחות, 'דרך חדשה'.

<גיא אליהו: זו תכנית של ילדים יוצאי הקהילה, הם יכולים ללכת לבחור חוג אחד ומסבסדים לו את החוג והוא בכלל - - -

<רעיה לייכטמנוב: האמא משלמת 100 שקל לשנה.

טלי פלוסקוב: יש לכם מלגות שהעירייה מחלקת לסטודנטים?

<גיא אליהו: תיכף אני אגע בזה.

<גיא אליהו: זה דבר מבורך, אני חושב שצריך להרחיב על זה, גם דרך משרד ה - - - ולראות איך עושים את זה גם בנוער, מעל כיתה ד'.

<גיא אליהו: יש לנו 12 מרכזי נוער שאנחנו מפעילים שם, סדנאות ופעילויות.

<גיא אליהו: אם אפשר להרחיב את תכנית מפתחות גם לגילאים בוגרים יותר.

<גיא אליהו: לגבי מלגות לסטודנטים, גם כמרכז צעירים ברשות שנותן מענה, יש שם שתי עובדות יוצאות הקהילה האתיופית שנותנות מענה רק ליוצאי הקהילה, מכווינים אותם, איזה מלגות יש, לאן אפשר להגיש מלגות, יש מלגות שהן דרך אגף מינהל החינוך, יוספה כאן - - -

<יוספה קין: אני מחכה, שעתיים אני מחכה.

<גיא אליהו: אבל לא בגללי.

<יוספה קין: עוד מעט יהיה תורי.

<יוספה קין: גנאדי היה ראשון.

<גיא אליהו: היא תרחיב על נושא המלגות.

<גיא אליהו: אבל חשוב לי, עוד פעם, רק לסכם את הדברים, כעיריית פתח תקווה, להבדיל ממה שהוצג פה פתח תקווה משקיעה המון בחינוך בלתי פורמלי, זה משהו שהנהלת העיר באמת, זה אחד הדברים שהיא מחזקת, וגם את יוצאי הקהילה האתיופית.

<גיא אליהו: גם דברים נוספים שאנחנו עושים, חשוב לי לציין את כל נושא השילוב שצריך לראות גם איך עושים את זה ברמה הארצית.

<גיא אליהו: אני סתם אתן דוגמה, יש לנו מרכז נוער בשכונת תקומה, אנחנו הפעלנו אותו, הרשות קומה למטה וקומה למעלה עמותת פידל, שזה היה מצוין והם עושים עבודה נהדרת, עמותת פידל, וזה פעל משך שנים ובזמנו זה היה טוב, אבל מה שקרה עם הזמן, יוצאי הקהילה עלו למעלה, לקומה שנייה, הוותיקים היו נכנסים למטה, בידול במלוא מובן המילה.

<גיא אליהו: אנחנו בעיריית פתח תקווה, יחד עם עמותת פידל, ישבנו איתם, ישב גם יועץ ראש העיר מספר פעמים עם העמותה כדי לשלב אותם כמרכז עירוני אחד.

<גיא אליהו: היום אנחנו חתמנו איתם הסכם שהמבנה הזה, שפועל במשותף, עשינו לו כניסה אחת, אנחנו כרשות משלמים לעמותת פידל מתקציב הרשות סכום לא מבוטל של כסף.

<גיא אליהו: סתם אני אבהיר, הסכום שאנחנו משלמים לעמותת פידל להפעיל את מרכז הנוער הזה כמודל משולב זה כמו כל התקציב של כל 12 מרכזי הנוער האחרים ברשות, כך שאנחנו משקיעים בזה הרבה.

<גיא אליהו: כל הנושא של השילוב, אנחנו שמים עליו דגש ומשקיעים בו כי אנחנו מסתכלים על זה כמשהו של שילוב.

אברהם נגוסה: תודה, תנסה לסכם.

טלי פלוסקוב: מנהל מרכז הצעירים, זה ככה זה בכל הארץ.

<גיא אליהו: אם זה חג הסיגד שעשינו מטעם הרשות, שהגיעו לשם 400 בני נוער בחג הסיגד.

<גיא אליהו: חשוב לציין שהגיעו לשם 200 חניכים יוצאי הקהילה ו-200 שהם לא יוצאי הקהילה, שזה משהו שהוא יותר משמעותי וחשוב כי המטרה שלנו להכיר את התרבות ואת המסורת - - -

טלי פלוסקוב: אינטגרציה, אינטגרציה, אינטגרציה, לא להפריד בין האנשים.

אברהם נגוסה: כן, זו המטרה של התכנית.

<גיא אליהו: אינטגרציה ואותו דבר אנחנו עושים עם הנוביגוד ליוצאי ברית המועצות ואנחנו עובדים על זה שיהיה שילוב.

<גיא אליהו: אנחנו נדאג שיהיה שילוב גם ליוצאי ברית המועצות וגם לא, כדי שיכירו ויקבלו את התרבות ואת המסורת וזה מה שאנחנו פועלים ברשות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תראה, זה - - -

<שלומי ערה: ובאף תכנית לא שואלים אם אתה 15 שנים או 10 שנים או 30 שנה בארץ.

אברהם נגוסה: היינו רוצים לשמוע עוד, אבל הזמן מוגבל.

טלי פלוסקוב: לא, מנהלי מרכזי צעירים, זו הצלחה מאוד גדולה בארץ, אני חייבת להגיד.

אברהם נגוסה: כן, אנחנו נפנה לחינוך.

אברהם נגוסה: אז לפני שאני פונה לחינוך, אתה התחלת בדבריך שיש 600,000 שקל שהייתם צריכים לקבל ולא קיבלתם את זה מהתכנית של הממשלה.

אברהם נגוסה: אז אני רוצה לדעת למי פנית ולא קיבלת.

<שלומי ערה: מבחינה רשותית זה הרבה יותר כסף, אני דיברתי על 'עיר ללא אלימות'.

<שלומי ערה: ב'עיר ללא אלימות' בשנה שעברה, חצי שנתי, קיבלו 300,000 שקל לזה, זאת אומרת שאנחנו אמורים לקבל לשנת 2018 600,000 שקל.

<שלומי ערה: הבוסים שלי בהקשר הזה זה המשרד לבטחון פנים, אז אנחנו דיברנו שם עם דני שחר ועם מנכ"ל המשרד והם אמרו שהם עובדים מול המשרד הרלוונטי אצלכם והם מביאים.

<שלומי ערה: זה יוצר בעיה אמיתית, כי זה לא רק אצלי, זה אצלי ואצל החבר'ה האחרים שמקבלים תקציב.

<שלומי ערה: כל עוד אנחנו לא מביאים מסמך רשמי לגזברות פה לא יוכלו לתקצב אותנו.

אברהם נגוסה: את רוצה להתייחס?

<טלל דולב: אני לא יודעת להתייחס לגורמים האחרים ואני באמת רוצה במשפט הראשון קודם כל לפתוח ובאמת להודות לרעיה, לשלומי ולדניאל שמבחינת הרשות פה - - -

אברהם נגוסה: טלל, אולי תשבי פה ו - - -

טלי פלוסקוב: אם את רוצה להודות אז שבי איתנו.

אברהם נגוסה: לא, אני רוצה לשמוע.

אברהם נגוסה: הוא נתקל בבעיה, 600,000 שקל, היה צריך להגיע, הוא לא קיבל מהמשרד לבטחון פנים, אז אנחנו רוצים לשמוע, כמרכזת את הנושא.

<טלל דולב: טוב, קודם כל באמת השאלה למי פנית, אני מניחה שפנית בתוך המשרד, אני מניחה שאתה יודע כמונו שבמשרד לבטחון פנים בחודשים האחרונים מתנהל תהליך של שינוי ארגוני וחיבור בין בעצם שלוש יחידות, אבל שתי יחידות מרכזיות שמקבלות תקציב במקביל במסגרת התכנית הממשלתית.

<טלל דולב: 'עיר ללא אלימות' והרשות למלחמה בסמים מתאחדים, מה שרוצים המנהלים במשרד זה לייצר מצב שבו ייווצר איגום תקציבי וייעול של הקצאת המשאבים, בגלל זה איחדו את הגופים, יכול להיות שהקצאת התקציב הפורמלית לשנת 2018 תתעכב טיפה.

<טלל דולב: אנחנו במטה היישום יושבים בשבוע הבא עם ראש האגף החדש, גם של הרשות למלחמה בסמים, דני שחר, ואני מניחה שאחרי זה אתה תקבל איזה שהיא תשובה, לפחות מתי תקבל הודעה על התקציב.

<טלל דולב: ההקצאה לא משתנה, אתם יכולים לבנות על ההקצאה שהייתה בשנה שעברה.

<שלומי ערה: אבל בשביל זה אנחנו צריכים את המסמך הרשמי, כדי שנגיש אותו לגזברות כהקצאה תקציבית, כדי שהם יוכלו לשריין את הכסף הזה.

<שלומי ערה: הרי איך זה עובד?

<שלומי ערה: הרשות צריכה לשים כסף, אני עושה פעילות, מגיש חשבונית - - -

<טלל דולב: מההיכרות שלי עם דני אני מניחה שהוא מודע לזה, אבל אנחנו נדבר איתו.

טלי פלוסקוב: יושב ראש הוועדה, צריך לעשות את זה בוועדה המקומית.

<טלל דולב: אנחנו נדבר איתו.

אברהם נגוסה: אני מציע, שאלתי אותה כדי לקבל את התמונה הכללית.

אברהם נגוסה: בעניין טיפול בנושא, אני חושב שצריך להיות שולחן עגול של המקומי, פה, אתם צריכים לעבוד מול הגופים הרלוונטיים.

<שלומי ערה: זו בעיה של כלל הרשויות.

<טלל דולב: לא, זו בעיה של כלל הרשויות ב'עיר ללא אלימות' והרשות למלחמה בסמים.

<טלל דולב: אנחנו עובדים על זה.

<שלומי ערה: כן, זה 154 רשויות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים להתקדם, יש בעיה של זמן.

<טלל דולב: אני רוצה מילה בנושא השולחן העגול, אם כבר זו הזדמנות כבר לפרסם.

<טלל דולב: התחלתי בזה שאני רוצה להודות מאוד לרעיה, לשלומי ולדניאל שמרכזים את הפעילות של התכנית הממשלתית ברשות המקומית ואני באמת אשמח בתור מטה היישום להיות מוזמנים לשולחן העגול שתקיימו.

<טלל דולב: אני מקווה שכמה שיותר מהר, כדי שבאמת נוכל לראות את התמונה המלאה של כל הפעילויות.

<טלל דולב: אז תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דניאל, מנהל מוקד הקליטה, בבקשה.

<יוספה קין: לפני שדניאל יגיד אני מוכנה להגיד שפה צעקו, אבל העיר פתח תקווה, העיר הראשונה בארץ ישראל שהעביר עובדי מוקד לעובדי עירייה.

אברהם נגוסה: זה לא רק - - -

<יוספה קין: כן, כן, כן.

<יוספה קין: אבל כשצעקו שלא עושים ולא שמים, אתם צריכים לדעת - - -

אברהם נגוסה: בואו לא ניכנס לזה, זה ברמה הארצית פעלנו כדי להפוך את מוקדי הקליטה להיות עובדים - - -

<יוספה קין: כי אצלנו בפתח תקווה משנת 2015 כולם עובדי עירייה.

אברהם נגוסה: מצוין.

אברהם נגוסה: בבקשה, דניאל, שמעת את כל הטענות, אני רוצה שתתייחס למה מוקד הקליטה עושה, וגם איך אתם עומדים בעניין של העולים החדשים, עד 15 שנה ומעל 15 שנים, איך אתם מחלקים את העניין.

<דניאל מהרט: קודם כל ברוכים הבאים, אני מאוד שמח שוועדת הקליטה מגיעה שוב פעם לעיר ושמה את הנושא של הקהילה שלנו על סדר היום.

<דניאל מהרט: לי באופן אישי, אברהם, יישר כוח על העבודה הזאת.

<דניאל מהרט: אני רוצה להתייחס לדברים ששמעתי פה, קודם כל הנושא שגנאדי העלה לגבי מוקד הקליטה שעבר למרכז העיר.

<דניאל מהרט: אכן המוקד עבר למרכז העיר, בעבר המוקד היה בשכונה מסוימת, שכונת יוספטל.

<דניאל מהרט: היו הרבה תלונות של תושבים שביקשו שהמוקד יהיה מוקד עירוני ולאו דווקא בשכונה ספציפית, לכן המוקד עבר לתת שירות במרכז העיר, בדיוק כמו שהביטוח הלאומי, משרד הקליטה, כל המוסדות של העיר נמצאים במרכז העיר.

<דניאל מהרט: ובכל זאת השארנו שלוחה ביוספטל, יש לנו שם את מונה שנותנת שירות לקהל.

<דניאל מהרט: מעבר לכך יש לנו רכזות שפזורות גם באחדות ובעוד מספר מקומות.

<דניאל מהרט: יש רכזות קליטה שנמצאות בכל המתנ"סים, בכל מתנ"ס יש רכזת קליטה שמנגישה את כל השירותים העירוניים בתוך המתנ"ס.

<דניאל מהרט: דבר שני, מוקד הקליטה נותן שירות לעולים עד 15 שנים, וזה עיקר הפעילות שלנו, אבל מה שכן, אנחנו נותנים מענה לא רק לאלה שעד 15 שנים, לפעמים יוצא מצב שאדם שנמצא 16 שנים או 20 שנה, יש לו בעיות ואנחנו כמוקד קליטה נותנים מענה לכלל יוצאי אתיופיה בשוטף.

<דניאל מהרט: אבל התכניות שלנו הן תכניות שהן לטובת עולים עד 15 שנים.

<דניאל מהרט: יש לנו גם תקציבי עולים, שהם לאו דווקא עבור אותה אוכלוסייה.

<דניאל מהרט: דבר שלישי, יש לנו את משרד הקליטה שהוא גוף שמפקח עלינו, יש את מנכ"ל העיר, אנחנו עובדים לפי חוזר מנכ"ל וכמובן אנחנו נתונים במגבלות התקציב.

<דניאל מהרט: אתה יודע כמה קיצצו במהלך השנים במוקדי הקליטה לכן יש את הדרישה של התושבים, לא תמיד אנחנו מצליחים במגבלות התקציב שלנו לתת מענה באמת לכל מגוון הצרכים שקיימים.

אברהם נגוסה: קיצצו גם לעולים חדשים עד גיל - - -

<דניאל מהרט: באופן כללי קוצץ גם בעיר פתח תקווה, אבל - - -

אברהם נגוסה: דניאל, כדי שיהיה לנו ברור את מי לשאול במשרד הקליטה, עד 15 הכתובת זה משרד הקליטה, לכן אם משרד הקליטה קיצץ לאלה שעד 15 שנים, אז תבהיר לנו.

<דניאל מהרט: אוקיי.

<דניאל מהרט: הקיצוץ, אמנם קיצוץ מינורי, בגלל שאנחנו עדיין כעיר הראשונה בארץ שקולטת עלייה, אז בקיץ האחרון עדיין הגיעו עולים יוצאי אתיופיה למרכזי הקליטה.

<דניאל מהרט: הקיצוץ לא התבצע כמו שמתבצע בערים אחרות, אבל כן יש ירידה ועוד פעם, הצרכים הם יותר גדולים ממה שאנחנו יכולים לתת.

<דניאל מהרט: עכשיו ניגע במצגת עצמה.

<דניאל מהרט: לפני זה חשוב לי להגיד, דיברו פה על נושא של חלוקה לפי דת, מהמקום שאני מגיע, יש לי דוד שהוא קייס ויש לי דוד שהוא רב, אני חושב שכולנו בסוף אנחנו קהילה אחת מאוחדת ומלוכדת - - -

אברהם נגוסה: הנושא הזה לא קשור לדיון.

<דניאל מהרט: שנייה רגע.

<דניאל מהרט: כשאנחנו נותנים שירות - - -

אברהם נגוסה: אם צריך נדון בזמן אחר, אבל זה לא קשור.

אברהם נגוסה: בוא תתמקד בפעילות של מוקד הקליטה.

<דניאל מהרט: כשאנחנו נותנים שירות אנחנו נותנים לכלל הקהילה באופן אחיד.

אברהם נגוסה: זאת הבעיה, זה מה שאני רוצה שתבהיר.

אברהם נגוסה: אני אמרתי בהתחלה, לעולים חדשים עד 15 יש זכויות לקבל כעולים חדשים ממשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: עולים ותיקים, יש להם את הזכויות לקבל כמו כל אזרחי מדינת ישראל.

<דניאל מהרט: זה בדיוק מה שקורה.

<דניאל מהרט: אני אתייחס גם למכתב שהופנה למשה משה, על התלונות של הקהילה החדשה.

<דניאל מהרט: אני ניסיתי להגיע לעומקם של דברים ולהבין בדיוק מה באמת הצרכים.

<דניאל מהרט: ניסיתי להבין, האם יש איזה שהיא קבוצה של ילדים שלא מקבלת איזה שהוא מענה, או קשישים שלא מקבלים מענה, האמת היא שלא הצלחתי להבין על מה המהומה.

<דניאל מהרט: דובר על בעיות, למשל, במועדון יבנה, שזה נושא שלא קשור אליי, קשור לאגפים אחרים בעיר, לא קשור אליי.

<דניאל מהרט: אני מבחינתי נותן מענה מבחינת פעילות, מבחינת הצרכים האמיתיים בשטח.

<דניאל מהרט: ישנם דברים שקשורים לחלוקה פוליטית, שהם לא קשורים אליי, כמו בתי כנסת וכל מיני נושאים שלא קשורים אליי.

אברהם נגוסה: לא, על תכניות.

<דניאל מהרט: עכשיו ניגע בתכניות.

<דניאל מהרט: לפי מה שהבנתי הנושא שלנו זה קשישים יוצאי אתיופיה.

<דניאל מהרט: יש לנו שלושה מרכזי קשישים שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כמה אגפים.

<דניאל מהרט: למשל מועדון קשישים בשערייה, שהרכז שלו אשר קודם דיבר, מועדון קשישים שמשתתפים שם 30 מבוגרים אצלנו, זה פועל פעמיים בשבוע, הם מקבלים שם גם ספורט וגם לימודי עברית.

<דניאל מהרט: אגף הקליטה מפעיל עוד שני מרכזים, אם זה במועדון גיל הזהב ויוספטל, זה גם פעמיים בשבוע, אנחנו נותנים שם פעילות של אמנות, ספורט והרב גם נותן שם פרשת שבוע.

<דניאל מהרט: זו פעילות שמזה שנתיים אנחנו מפעילים את התכנית הזו.

<דניאל מהרט: מועדון שהיה קיים והופעל על ידי פידל ואנחנו הצטרפנו אליו, זה מועדון גיל הזהב בתקומה, שהרכזת פה, זהבית, נמצאת שם, היא מנהלת יחידת הנוער.

<דניאל מהרט: אנחנו מתארחים בעצם אצלה וזה קורה שם.

<דניאל מהרט: זה סיור שעשינו בתל אביב, סיור מותאם לקשישים.

<דניאל מהרט: ביקרנו בפארק אריאל שרון, בהיכל העצמאות, למדנו על היסטוריה של מדינת ישראל.

<דניאל מהרט: זה לקשישים.

<דניאל מהרט: ט"ו בשבט בחווה החקלאית, שאנחנו בעצם רצינו מפגש שכולו אהבה לאדמה, בעצם חזרנו למקורות, לבסיס, שזה החקלאות.

<דניאל מהרט: הפעילות הזאת - - -

אברהם נגוסה: יש לנו זמן מוגבל, אז אולי בראשי פרקים תעבור.

<דניאל מהרט: גם הסיור - - -

אברהם נגוסה: רגע, קודם כל לתת לו להציג את זה, אבל אני חושב שתעשה בראשי פרקים, כי יש לנו בעיה של זמן.

<דניאל מהרט: שני האירועים האלה זה ימי שיא שלנו.

<דניאל מהרט: אנחנו עושים ימי שיא עם כל המרכזים, למשל העניין הזה של הסיור בחווה החקלאית או הסיורים שאנחנו עושים, סיורים להכרת הארץ, אלה ימי שיא ולא ימים באופן קבוע.

<דניאל מהרט: השכלה לעולים.

<דניאל מהרט: מצורך המציאות, העולים פנו אלינו וביקשו לימודי עברית, אז יש לנו באגף הקליטה, אנחנו מפעילים כיתות עברית, לא מה שמשרד הקליטה נותן אלא מהתקציב של הרשות.

<דניאל מהרט: חשוב לנו פה להגיד את זה.

<דניאל מהרט: יש לנו שלוש כיתות לעברית.

<דניאל מהרט: בנוסף אנחנו עשינו מהצורך בהשלמת השכלה 12 ו-10 שנות לימוד, הקמנו, עשינו תכנית להכנה למבחן התג"ת, כי הבנו שיש כאלה שרוצים להשלים השכלה אבל לא עוברים את מבחן התג"ת ועשינו כיתה כזאת.

<דניאל מהרט: ואני רוצה לבשר לכם שיש לנו 22 כרגע שלומדים מקרב העולים, דרך אגב, רובם הגדול, משלימים 12 שנות לימוד ואני חושב שהנשים האלה שהיו עובדות כסייעות בעמותות בכל מיני מקומות שהיו ללא תנאים, אנחנו רוצים לשמר אותם ברמה העירונית, שיקבלו את התנאים הנדרשים.

<דניאל מהרט: זה חלק ממה שנקרא תכניות משפרי חיים.

<דניאל מהרט: דבר נוסף, כיתות מחשב.

<דניאל מהרט: יש לנו קבלת קהל בשלושה מקומות בעיר, זה מתקיים באופן שוטף, כל הזמן, ואוצ'רים לעולים, יש לנו פה את שלומי, רכז התעסוקה וההכשרות, עובדים יחד עם משרד הקליטה באופן פרטני כדי להביא כל עולה שרוצה לרכוש השכלה או רוצה למצוא עבודה או ללמוד באיזה שהוא גוף ולהביא אותו באופן פרטני.

<דניאל מהרט: בלי קשר, יש לנו עוד נושאים שאנחנו מטפלים בהם, גם בנוער, גם בצעירים, גם בתרבות, גם ב סיורים.

<דניאל מהרט: אנחנו עושים מגוון פעילויות למען הקהילה.

<דניאל מהרט: ודבר אחרון, לא היה נושא שהגיע לפתחנו באגף הקליטה ולא טיפלנו בו.

<דניאל מהרט: אני חושב, אני אומר עוד פעם, אגף הקליטה פתוח לתת שירות לעולים החדשים ובכלל לכלל יוצאי אתיופיה, השירות שניתן על ידי העיר בסך הכול הוא שירות מעולה, שירות טוב.

<דניאל מהרט: צריך לעשות יותר שיתופי פעולה כדי להנגיש יותר את השירותים שלנו, חלק מהטענות זה כי אנחנו לא מפרסמים יותר מדי את הפעילויות שלנו.

אברהם נגוסה: אז אולי תפרסמו ותהיו בקשר.

אברהם נגוסה: יוספה קין, בבקשה,

<קריאה: אני רוצה לשאול שאלה.

אברהם נגוסה: אין לנו זמן.

טלי פלוסקוב: לא נוכל.

<רעיה לייכטמנוב: אתם רוצים לדבר, תבואו לאגף שלנו.

<רעיה לייכטמנוב: אני מבקשת את זה שנה, תבואו לאגף.

אברהם נגוסה: בלי רשות למה את מדברת?

אברהם נגוסה: גם אם את מהעירייה.

<יוספה קין: שלום, אני לא אתגבר על הקולות, אני מורה לשעבר ואני אדבר כשיהיה פה שקט.

<יוספה קין: שמי יוספה קין, אני מנהלת אגף שירותי חינוך ורווחה חינוכית ואני מאוד רוצה להגיד, בשמחה ובגאווה, שהעיר עושה המון למען אוכלוסיות העולים בתחום הפורמלי ובתחום הלא פורמלי, עם 'הדרך החדשה' והמון לפני 'הדרך החדשה'.

<יוספה קין: כמובן שאנחנו מברכים על כל תקציב נוסף, אבל יש עבודה מצוינת, נמצא אצלי באגף שלומי וסלי, הוא מנהל אצלנו גם את קשרי הקהילה וגם שש מועדוניות רווחה והשביעית עכשיו בדרך, גם נותן מענה לילדים ממוצא אתיופי וגם לילדים שצריכים מענה.

<יוספה קין: אז בניגוד למה שהיה פה, שהעיר לא עושה והעירייה לא עושה, עושים המון.

<יוספה קין: לפעמים שואלים אותי אם לא הייתי בגלגול הקודם אתיופית כי עושים המון ובאהבה והם גם יודעים לקבל את זה.

<יוספה קין: אני אתן לדוגמה, אני אקפוץ, אני אגיע לזה, מפתחות שהזכירו, החוגים, החברה למתנ"סים ומקפת קיבלו 250 ואוצ'רים לתת לילדים, א' עד ד'.

<יוספה קין: הייתה עבודה קשה, קשה, גם לבוא להגיע לילדים, להגיע להורים, כי אתה לא יכול להגיד לילד בכיתה א', 'יש לך חוג, קח', מוכרחים להגיע לבתי ספר, להורים.

<יוספה קין: כשכבר יש לו ביד את הוואוצ'ר זה לא אומר שהוא בחוג.

<יוספה קין: היה תהליך סיזיפי, אבל יש לנו 214 ילדים שיש להם חוג בחינם, חוג יוקרתי, חוג שהם רצו, קרוב למקום המגורים.

<יוספה קין: דאגנו לכסות את זה - - - אנחנו עובדים ביחד עם החינוך הלא פורמלי, עם האגפים האחרים.

<יוספה קין: אני אגף שירותי חינוך, אבל יש בתוך מינהל החינוך יסודי, גני ילדים, על יסודי, המלחמה בסמים, עם אגף הקליטה עבדנו.

<יוספה קין: באמת עושים עבודה נהדרת.

<יוספה קין: אני אשתדל לרוץ.

<יוספה קין: חבל לי, הזכירו את זה כבר, היות שהחווה החקלאית שייכת גם לאגף שלי, את שיתוף הפעולה עם המבוגרים, אני אעבור הלאה.

<יוספה קין: פרויקט בר מצווה ובנות מצווה, שישעיהו בשיתוף פעולה עם אגף היסודי עושים עבודה נהדרת בנושא הזה, הילדים יודעים מה זה בר מצווה, גם כאלה שאין להם בבית איזה שהיא זיקה, מקבלים תפילין, לומדים את עיקרי הדברים, נערכת להם חגיגה, באמת זכות.

<יוספה קין: יש פעילות משותפת ומצוינת עם השפ"ח, השירות הפסיכולוגי שנכנסים ואם צריך מענה, גם להורים וגם לילדים.

<יוספה קין: אני ממש רצה, אני ממש לא עושה את זה כמו שצריך.

<יוספה קין: יש לנו תכנית לילדים מצטיינים, גם ביסודי וגם בחטיבות.

<יוספה קין: אריאלה, מי שמכיר.

<יוספה קין: נותנים מענה גם לילדים ממוצא אתיופי, בחרו מתוך החטיבות, הם באים ללימודי העשרה.

<יוספה קין: אגב, בכל התכניות שלנו יש גם הזנה, שכמה שזה נראה אולי לא חשוב מאוד, מאוד חשוב.

<יוספה קין: בצורה מאוד מכובדת, הילדים מקבלים ארוחת צהריים ומאוד אסירי תודה על כך.

<יוספה קין: כמו שאמרו, מאוד קשה לאסוף את ההורים, מאוד קשה לגרום להורים לבוא, כי הם עסוקים בענייני פרנסה, בענייני משפחה, ובכל זאת יכולה רחל להעיד שאנחנו מגיעים להורים, חוגי הורים, שיש להם הדרכה, גם בגני ילדים יש להם הדרכה איך להתנהג לילדים.

<יוספה קין: הפרויקט הלאומי, שנמצא פה יותר מ-10 שנים, הפרויקט הלאומי זה תגבור לימודי ליוצאי הקהילה, ילדי הקהילה, חטיבה פלוס תיכון, יש לנו גם פיילוט ביסודי, תגבור לימודי, הכנה לבגרויות, יש תוצאות נהדרות.

<יוספה קין: 'הדרך החדשה' הוסיפה, ראתה שזה טוב פה, מתנהל פה מצוין, הוסיפה והרחיבה.

<יוספה קין: היו לנו 570 תלמידים, היום יש לנו 800 בלי היסודי.

<יוספה קין: מיל"ת, זה שוב תכנית שנמצאת בבתי ספר, תגבור לימודי בסוף היום עם הזנה.

<יוספה קין: בקידום נוער, שרחל שותפה לזה, מהמלחמה בסמים, יש פרויקט לבנות, גם לבנות הקהילה וגם לכאלה שאינן בנות הקהילה.

<יוספה קין: הן לומדות טיפול בציפורניים, גם מקצוע, גם הרגשה שהן עושות משהו, גם הטיפוח העצמי.

<יוספה קין: מה שחשוב מאוד והוזכר פה באיזה שהיא דרך, הטיפול מהגן ליסודי, מהיסודי אל החטיבה והתיכון, המעברים קשים מאוד.

<יוספה קין: אי אפשר להבין, גם לילדים רגילים שגדלים וחיים בארץ, ודאי וודאי לילדים עולים.

אברהם נגוסה: תנסי ללכת בראשי פרקים, כי אין לנו זמן.

<יוספה קין: זה ראשי פרקים, אני רצה.

<יוספה קין: מעגן, זו תכנית בגני ילדים, זה כולל פסיכולוגית, יועצות חינוכיות, קלינאי תקשורת.

<יוספה קין: זאת אומרת חוברים פה יחד עזרה לילדים, להורים, טיפול כשהצוות הפרא רפואי בתוך הגן.

<יוספה קין: מגשרות, כמובן שאי אפשר להתנהל בלי מגשרות, מגשרות שנמצאות בבתי ספר, בגני ילדים.

<יוספה קין: כמובן שאף פעם אין לזה מספיק תקציב.

<יוספה קין: יש לנו תכנית שנתרמה לפני 9 שנים על ידי תושבת העיר, היום היא תושבת שוויץ, לזכר אבא שלה, קוראים לזה כישורי למידה, תכנית מצוינת שעובדת על ילדים עולים וותיקים, מניעת הפרעות בהתפתחות תפקודית.

<יוספה קין: מהגן, אנחנו כבר בשלושה בתי ספר, עלינו כיתה.

<יוספה קין: כל הנושא של קידום שפה בגני הילדים.

אברהם נגוסה: טוב, בואי תסכמי.

<יוספה קין: לא הסתכלתי על סטופר, אבל לא קיבלתי את הזמן הראוי.

אברהם נגוסה: קיבלת הרבה.

אברהם נגוסה: זה פשוט פה ועדה.

<יוספה קין: לעומת העשייה ממש לא.

אברהם נגוסה: על כל העשייה אי אפשר לדבר, זו ועדה.

<יוספה קין: לא, כל העשייה, אתם תבואו לישון אצלנו, ארוחות ומלון אצלנו.

אברהם נגוסה: אז בואי תסכמי, בבקשה.

<יוספה קין: כשדיברו על חבר העמים ודיברו על האתיופים.

<יוספה קין: בשבוע שעבר הייתה אצלי אמא, ואני אספר את זה, היא באה בבכי, היא לא ידעה, היא הלכה מפה לפה והגיעה בסוף אליי, אמרתי לה 'שבי'.

<יוספה קין: היא לימדה את הילד שלה מחבר העמים בבית עד היום, הוא נכנס לגן והוא לא יודע מילה, הוא לא יודע מה רוצים ממנו.

<יוספה קין: היא בכתה שהגננת מפנה את האשמה חלק אליה.

<יוספה קין: חיפשה מקום.

<יוספה קין: אני סתם הייתי לה כאוזן קשבת, אני רק מספרת שבאים ילדים לגן עירוני כשהם לא יודעים מילה עברית.

<יוספה קין: אז זה לא רק אצל האתיופים, כי אנחנו עושים את זה המון, מרכזי למידה בלי סוף.

<קריאה: זו החלטה של ההורים.

<יוספה קין: זו החלטה של ההורים, נכון.

<יוספה קין: עוצרים אותי, אז אני רק רוצה לומר, חג הסיגד, מרכזי למידה.

<יוספה קין: כמובן יש מלגות שהעיר נותנת לסטודנטים, זה מתנהל אצלי באגף, עבודה יפהפייה.

<קריאה: חברת הכנסת, שאלת לגבי מלגות.

טלי פלוסקוב: כן, נכון.

<יוספה קין: מתנהל אצלי באגף, העירייה מקצה כסף, הסטודנטים באים, נרשמים באתר, באים לראיון אישי, אנחנו מחברים אותם עם ילד שצריך חונך, מועדונית שצריכה עזרה, יש לנו 30 סטודנטים רק במלגות של העירייה, סטודנט מקבל 4,500 ₪, נותן 100 שעות לקהילה, נעשית עבודה נהדרת.

טלי פלוסקוב: זה לא רק עולים.

<יוספה קין: לא, לא.

טלי פלוסקוב: זה בכלל.

<יוספה קין: יש לי גם פר"ח אצלי, שזה מאגף שח"ר, שגם עושים בתוך בתי הספר עבודה נהדרת.

<יוספה קין: את מפתחות כבר הזכרתי.

<יוספה קין: המון דברים, אבל אני לא - - -

טלי פלוסקוב: תעבירו לנו את זה.

<יוספה קין: יש לי מצגת.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמח ללמוד את זה קצת.

אברהם נגוסה: כן, תעבירו לנו את המצגת, בבקשה.

<קריאה: אבל זה אומר שיש 30 מלגות לסטודנטים בכלל לא עולים, ויש עוד.

<יוספה קין: זה לא לעולים.

טלי פלוסקוב: זה לא עולים, זה בדיוק העניין, 30 זה בכלל.

<קריאה: 30 זה בכלל, ועכשיו קיבלו 300 אברכים מלגות כאילו הם גם סטודנטים, פי עשרה.

<קריאה: אז צריכים להשוות.

<יוספה קין: תלוי כמה הם קיבלו, אצלנו קיבלנו 4,500 ₪.

<קריאה: עכשיו פורסם ש-300 אברכים קיבלו.

<יוספה קין: לא יודעים כמה הם קיבלו.

<יוספה קין: ראיתי את הכתבה, לא יודעת כמה הם קיבלו, העיר נותנת מענים.

טלי פלוסקוב: בואו נשאל את השאלה הזו לעירייה.

<יוספה קין: סליחה, אני באמת אומרת, אני רוצה לענות לך, אני לא בודקת אם יש לו כיפה או אין לו כיפה, הוא סטודנט, יש לו תעודה, הוא פתח תקוואי, יש לו תעודה של מקום - - -

<קריאה: סטודנט בהגדרה שגם לומד תורה ויושב בישיבה?

<יוספה קין: לי אין כאלה, אבל - - -

טלי פלוסקוב: לא, היא אומרת שאין לה כאלה, זה ממקום אחר.

<יוספה קין: ממקום אחר, אני לא פוסלת.

אברהם נגוסה: תודה.

<קריאה: ואיך אפשר להבין איך באמת ולמי ולאן לפנות כדי לקבל מלגות?

<יוספה קין: יש באתר העירייה, שעכשיו אתר מינהל החינוך בפנים, יש לינק, יש פרסומת כל סוף שנה, נרשמים, הלוואי שהיה לי כסף לתת לכל מי שרוצה.

<קריאה: זה סוציואקונומי יותר?

אברהם נגוסה: רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה אני הבנתי בפתח תקווה?

טלי פלוסקוב: הבעיה הכי גדולה של פתח תקווה זה שאתם לא מדברים עם התושבים שלכם.

טלי פלוסקוב: הכוונה שלי היא הנגשה.

טלי פלוסקוב: אם הגברת עכשיו שואלת איך אפשר להגיש בקשה למלגה, מבחינתי זו כבר בעיה.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים איכשהו להגיע לאנשים.

אברהם נגוסה: גם לא כולם משתמשים באינטרנט, לא כולם נכנסים לאתר.

טלי פלוסקוב: ובשפה שמבינים אותה.

<אמיר סולמי: רכז הנוער פירט לכם, במרכז החממה, שיש רכזים שונים מתחומי הקליטה גם שמסייעים בנושא של השגת מלגות, הגשת מועמדות, עוזרים לסטודנטים בעיר, בכל המגזרים השונים למצות את הזכויות שלהם בכל מה שקשור לקבלת מלגות.

<אמיר סולמי: יש את זה, יש פרסום.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: האם יש לכם הנגשה של שפה לעולים בשפתם?

<אמיר סולמי: אני אומר, יש רכזים.

<אמיר סולמי: יש רכז.

אברהם נגוסה: יש לכם חוברת שמסבירה, אם זה באמהרית, אם זה ברוסית, אם זה בצרפתית.

אברהם נגוסה: יש לכם את זה?

<אמיר סולמי: לפי מיטב ידיעתי כן, אבל - - -

טלי פלוסקוב: אנחנו שמענו מהתושבים, אדוני - - -

אברהם נגוסה: כי לא כולם משתמשים באתרים.

טלי פלוסקוב: זה אחת, ושתיים, נמצא כאן, אני מבינה, עוזר של ראש העיר, אני גם אמרתי את זה אישית לראש העיר ואני לא רואה שמשהו השתנה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, יש אנשים שלא יודעים את השפה ואם אתם לא תנגישו להם את המידע הם לא יידעו על זכויותיהם.

טלי פלוסקוב: אז אתם צריכים לדאוג, אם יש אחוז כל כך גבוה של עולים כאן, הבנתי שמברית המועצות 50,000 ו-9,000 יוצאי אתיופיה, זה מספר מאוד גדול.

טלי פלוסקוב: אתם צריכים להנגיש להם את המידע בשפה שהם מבינים אותה.

טלי פלוסקוב: חייבים לחשוב עליהם.

<יוספה קין: כל תכנית שיש, למשל 'מחשב לכל ילד', אין כזה דבר שלא יוצא גם מידע באמהרית, גם שלומי בכל הישיבות עומד ומסביר, אין מישהו שביקש מידע, אם פנינו לאוכלוסייה כזו - - -

<קריאה: השאלה אם זה מגיע.

<יוספה קין: מה זאת אומרת?

<יוספה קין: אתה יודע כמה מקבלים 'מחשב לכל ילד' שנים?

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: בבקשה, חברת הכנסת, הזמן שלנו מוגבל.

אברהם נגוסה: אני יודע שכולם רוצים לדבר.

<רעיה לייכטמנוב: יש עוד רווחה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע גם את הרווחה.

אברהם נגוסה: לא, רווחה דיברו.

<רעיה לייכטמנוב: לא, רווחה לא דיברו.

<קריאה: נוער ו'עיר ללא אלימות' דיברו, לא רווחה.

<קריאה: זה אגף שלם, זה מינהל שלם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדבר.

אברהם נגוסה: בסדר, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה להגיד, רבותיי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להעביר לכם את התחושות שלי אחרי הדיון של היום, אני מבינה שעוד תשמעו, אבל בכל אופן תחושת ביניים, מה שנקרא.

טלי פלוסקוב: מצד אחד אני מאוד מעריכה את האנשים שעובדים במערכות ואני שמעתי פה את מנהל מרכז הצעירים, שהוא נלהב מהעבודה שהוא עושה, ואני שמעתי פה את מנהל מינהל החינוך, שאני רואה שאת חיה את זה, זה מאוד חשוב לך, מצוין, אבל מצד שני אני שומעת את התושבים ואני אומרת שהבעיה כאן זה שיש פער מאוד גדול בין מה שאנחנו שומעים מנציגי המשרדים וכן הלאה לבין מה שאנחנו שומעים מהתושבים.

טלי פלוסקוב: ואחד מהדברים שאני רוצה להעלות זה דוגמה לכך.

טלי פלוסקוב: אני קיבלתי, לא רוצה להגיד מספר, אבל מספר גדול של פניות, תלונות מתושבי פתח תקווה, ופה, אדוני, אני פונה למשרד הקליטה, על היחס של אדם שעובד אצלך במשרד לאלה שפונים אליה.

טלי פלוסקוב: הגב' שקוראים לה אלינה, זה מה שאני יודעת - - -

<מאיר יחיאלי: את נכנסת שוב פעם לדיור ציבורי?

טלי פלוסקוב: לא, סליחה, מה זה דיור ציבורי?

טלי פלוסקוב: זה שירות - - -

<מאיר יחיאלי: - - -

טלי פלוסקוב: אדוני, אתה לא תעצור אותי כאן.

<מאיר יחיאלי: רק לדיור ציבורי - - - עניתי.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת שלא יפריעו לי.

<מאיר יחיאלי: אם משהו הוא שחיתות - - -

טלי פלוסקוב: אני לא מדברת על שחיתות, זאת לא הכוונה שלי.

<מאיר יחיאלי: אז תשימו את זה על השולחן - - -

טלי פלוסקוב: אדוני, אני לא מדברת על שחיתות, אני מדברת על משהו אחר.

טלי פלוסקוב: התפקיד של חברי הכנסת זה גם לפקח על העבודה של משרדים ממשלתיים.

<מאיר יחיאלי: אז תראו דוגמאות.

טלי פלוסקוב: אז דקה, אדוני, אז אם תיתן לי ותתאזר בסבלנות ותדע גם לשמוע את האחרים הכול יהיה מצוין.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לך, אם זה היה מקרה אחד אני לא הייתי מתייחסת אליו ברצינות כי קורה, אבל אני שמעתי לא פעם אחת, וגם בדבריך, כשאתה אמרת שכל יום מגיעים ושואלים איזה תור, 'איזה מספר תור שלי בדיור הציבורי' ולבן אדם הזה נגמרה הסבלנות.

טלי פלוסקוב: ברגע שבן אדם לא יודע לעבוד עם אנשים אין לו מקום בעבודה עם אנשים.

טלי פלוסקוב: אתה, אני מבקשת ממך כרגע - - -

<מאיר יחיאלי: אני עניתי מאוד פשוט - - -

טלי פלוסקוב: אני עוד לא סיימתי.

<מאיר יחיאלי: בדיוק כמו שאתה מתייחס, תעלו בכתב דוגמאות - - -

אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני מבקש ממך.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת, זה ממש לא מקובל להיכנס בדברים של חברי כנסת.

אברהם נגוסה: רגע, כמה זמן אתה משתתף בוועדות של הכנסת?

אברהם נגוסה: אני מכיר אותך, אז מה קרה לך היום?

אברהם נגוסה: אתה יודע את הנהלים, תרשום ואחר כך ניתן לך אם אתה רוצה להגיב, אבל אסור לך להיכנס באמצע דבריה של חברת כנסת.

אברהם נגוסה: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, אני לא באתי לכאן להגיד, חס וחלילה, על שחיתות, אמרתי לך רק דבר אחד, יחס לבן אדם.

טלי פלוסקוב: זה מה שאנשים, שעובדים כנראה בפתח תקווה, צריכים ללמוד.

טלי פלוסקוב: הגב' לא יכולה להגיד 'תצא מכאן', 'תסגרי את הדלת מהצד השני', לא מקובל עליי שעובד משרד מדבר בצורה כזאת.

טלי פלוסקוב: זה אחת.

טלי פלוסקוב: שתיים, אני מבינה שהעבודה שלה קשה, אבל זאת העבודה שלה, היא לא יודעת לעבוד עם אנשים?

טלי פלוסקוב: שלא תעבוד במקום הזה.

טלי פלוסקוב: גם כשאנחנו אומרים לבן אדם לא צריך לדעת איך להגיד את הלא הזה ופה בעיניי, ממה שאני מרגישה מפניות של אנשים, אין לגברת הזאת.

טלי פלוסקוב: אני לא אמרתי את שם המשפחה שלה ולא עושה לה חס וחלילה שיימינג, אתה יודע בדיוק על מי אני מדברת.

טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת ממך, תקרא לגברת הזאת ותקרא לה פשוט לסדר.

טלי פלוסקוב: אי אפשר.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לך, אדוני, אם אני אקבל עוד תלונה על הגברת הזאת בפתח תקווה אז אני לא אדבר על זה בוועדה הזאת, אלא אני אפנה אל מי שצריך לפנות.

טלי פלוסקוב: אין לה מקום לעבוד במשרד, נקודה.

<קריאה: מזמן היה צריך לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את הרווחה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה שתעשה את זה בראשי פרקים, כי הזמן שלנו - - -

<גיא עפארי: צהריים טובים.

<גיא עפארי: רק לפרוטוקול, השם זה גיא עפארי, מנהל אגף לשירותים חברתיים ובריאות.

<גיא עפארי: מול עיניכם אנחנו מתקרבים ל-84,000 בתי אב בעיר, אבל בסך הכול באגף לשירותים חברתיים בפתח תקווה מטפל היום במעל ל-2,000 איש יוצאי הקהילה.

אברהם נגוסה: אולי תדבר למיקרופון, כי לא שומעים.

<גיא עפארי: עיקר הדיון זה על יוצאי קהילת אתיופיה, למרות שיש לי גם מה להגיד על כלל העולים.

<גיא עפארי: באופן כללי, ככלל, משרד הרווחה, ואתם מכירים את זה, לא מטפל ואין לו תכניות ייעודיות פר אוכלוסייה ספציפית או אוכלוסיית עולים ספציפית, קרי כשיש ילד בסיכון או כשיש ילד עם אוטיזם או ילד עם צרכים מיוחדים אנחנו מטפלים בו במכלול הצרכים שאנחנו מפעילים.

<גיא עפארי: יש לנו כן תגבור, אם זה מה שמעניין וכדומה, לגבי התקציבים שאנחנו מקבלים מהמשרד תחת הסעיף של עולים חדשים.

<גיא עפארי: וכאן כן אני פונה אל הוועדה, הנושא של הגדרות של 10 שנים ו-15 שנה לנו הן מאוד חשובות.

<גיא עפארי: אני פונה לוועדה ואני אומר, גם לגבי כלל העובדים, הבקשה שלנו כאנשי שטח לנסות להגדיל את השנים שבהן אנשים מוגדרים, בכלל האוכלוסייה, או ליוצאי אתיופיה יותר, כי אנחנו רואים שאנחנו עדיין ממשיכים לטפל ולהשקיע משאבים מעבר לאותן 10 שנים או 15 שנה.

<גיא עפארי: אני רק אתן דוגמה, למשל רק בנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים, התגבור הייעודי שמגיע אלינו תחת הנושא של עולים הוא בסביבות 800,000 שקל, אבל כל שנה שעוברת, מכיוון שיורד מספר העולים החדשים התקציב הזה יורד.

<גיא עפארי: זה תקציב שנכנס לתקציב בכלל של ילדים עם צרכים מיוחדים, אבל זה עוזר לנו ומתגבר אותנו לכלל הילדים.

<גיא עפארי: לגבי יוצאי הקהילה, באופן יחסי, וזה לא סוד, אנחנו רואים אחוז יותר גדול של יוצאי הקהילה שבהם אנחנו מטפלים משאר האוכלוסייה.

<גיא עפארי: אנחנו מסתכלים על שלושה צירים עיקריים, אחד זה גיל הינקות או הגיל הרך, אני מדבר על נושא של הורים וילדים.

<גיא עפארי: יש כאן לא מעט תכניות, הציגו אותן, אנחנו מובילים, מה שהציגו, או שותפים, כולל הנושא של 360 שאושר לעיר השנה להכפיל את התכנית הזאת.

<גיא עפארי: אנחנו רואים את הנושא של מוגנות של ילדים צעירים, כל הנושא של כשרים של הורים לילדים, הדרכה הורית.

<גיא עפארי: זו פריזמה אחת שאנחנו מסתכלים עליה ואנחנו חושבים שאנחנו נמצאים שם בדפיציט.

<גיא עפארי: הנושא השני שהוא נושא אולי הנושא שבוער, זה הנושא של בני נוער.

<גיא עפארי: אנחנו כרגע נמצאים מול מציאות שאחוז בני הנוער שנושרים מהצבא, אחוז בני הנוער שמטופלים תחת המשטרה או תחת הגדרות פליליות הוא גבוה מאחוז שאר הנערים.

<גיא עפארי: למרות שכאן כן קיבלנו תקציבים דרך 'הדרך החדשה אנחנו עדיין חושבים שיש כאן קהילה גדולה של בני נוער שאו מרגישים כעוסים - - - אתה יכול ללכת גם לבני נוער בני 16-17 במקום אחר והוא ירגיש כועס, אבל הכעס הזה, התיעול שלו הוא למקומות שקשה לנו להתמודד איתם וקשה לבני הנוער להתמודד איתם.

<גיא עפארי: אני מדבר על כעס שנובע מהרגשה של גזענות, מהרגשה של פגיעה בדור ההורים.

<גיא עפארי: כל הנושא הרב תרבותי, ההעברה הבין דורית, זה נושא שאנחנו מתמודדים איתו וכאן, עוד פעם, אמרתי את זה גם לטלל, כשעשתה לנו מפגש מקצועי, אני חושב שגם ב'דרך החדשה', הנושא של עבודה קהילתית, עדיין יש זמן לתקן את זה ולהיכנס לנושא.

<גיא עפארי: אנחנו רואים את הנושא של העברה בין דורית, אנחנו רואים את המעגלים של בני הנוער, החבר'ה הצעירים.

<גיא עפארי: אז נכון, חייבים להגיד את זה, יש הרבה חבר'ה שהם אקדמאים, יש לנו גם גרעינים חברתיים של יוצאי הקהילה שפועלים בעיר, זה חבר'ה שמיצבו את עצמם ומיקמו את עצמם ואומרים לי 'תודה רבה, אני לא צריך אותך', אבל יש לנו הרבה בני נוער שלא מוצאים את עצמם.

<גיא עפארי: הם הולכים לאיבוד כי הם לא מצליחים לקשור את עצמם לתרבות של ההורים, הם הולכים לאיבוד כי המבנה המשפחתי התפרק ולא ברור מי הדמות ההורית ומי הסמכות ההורית ולא ברור להם לאן הם הולכים.

<גיא עפארי: זו הפריזמה השנייה.

<גיא עפארי: הפן השלישי זה הנושא של קשישים.

<גיא עפארי: הנושא של קשישים יוצאי העדה, אני אעשה עוד קליק אחד לגבי התכניות של 'הדרך החדשה' שפועלות בפתח תקווה, לקשישים יוצאי העדה קשה יותר להיטמע בתכניות שקיימות בקהילה באופן כללי.

<גיא עפארי: קשיש יוצא העדה, מאוד קשה לו להיקלט במרכזי יום לקשיש שפועלים, קשה לו גם מבחינת האוכל, קשה לו גם מבחינה תרבותית וגם מבחינת השפה.

<גיא עפארי: יש יותר קשישים שלא דוברי עברית או ברמה מספקת שיוכלו להיטמע במועדונים.

<שלומי דאלו: כמה כאלה יש לנו?

<גיא עפארי: אני לא זוכר את מספר הקשישים יוצאי העדה, אבל כשאנחנו פתחנו את מועדון מופת שנפתח לפני כמה חודשים - - -

<שלומי דאלו: לא, שנעשתה אליהם פנייה ממרכז הקשיש הרגיל ושהם לא הושמו מכל מיני סיבות שאתה מתאר, כמה כאלה ישנם?

<גיא עפארי: אין לי מספר, אבל הרבה.

אברהם נגוסה: למה לא עושים מרכז יום בשפה האמהרית, שידברו איתם?

<גיא עפארי: אז פתחנו השנה מרכז יום קטן, זה נקרא מופת מועשר, שאני חייב להגיד שזאת הצלחה.

<גיא עפארי: אפרופו, זה מרכז שמיועד ל-30 איש, הוא התמלא, יש לנו מתנדב כאן שהוא חלק מהצוות.

<גיא עפארי: זאת הצלחה, אבל זה לא פשוט, לא פשוט לפתוח אותו ולא פשוט להפעיל אותו.

אברהם נגוסה: למה, מה הבעיה?

אברהם נגוסה: יש תקציב.

<גיא עפארי: קודם כל תקציב זה לא הכול.

אברהם נגוסה: אז מה הבעיה, מקום?

<גיא עפארי: לא, פתחנו אותו.

<גיא עפארי: אנחנו פתחנו, המקום מלא, יש, המקום מלא, אני אומר - - -

אברהם נגוסה: למה רק 30 איש?

<גיא עפארי: מבחינה תקציבית זו המכסה שיש לנו.

אברהם נגוסה: מבחינה תקציבית?

<גיא עפארי: כן, מופת מועשר, טלל כאן, זה מועדון אחד, זה מה שיש.

<טלל דולב: אני לא מתווכחת עם הרשות, אבל - - -

אברהם נגוסה: אבל יש תקציב, אז אני - - -

<גיא עפארי: הוא שואל על מופת קשישים, אז אני אומר, לנו יש מועדון אחד שפתחנו, הוא מלא, הוא פועל והוא טוב.

<גיא עפארי: אני אומר שהנושא של קשישים, גם הנושא של חוק סיעוד, לקבל מטפלת הביתה, הוא קשה, יש מטפלות שלא רוצות לבוא לעבוד במשפחה של יוצאי אתיופיה, יש משפחות של יוצאי אתיופיה שלא מוכנות לקבל כל מטפלת, הבעיות האלה הן לא פשוטות, הן מורכבות.

<גיא עפארי: הפנייה שלי לוועדה, או פנייה בשם העובדים שלי, אני אגיד שלושה דברים.

<גיא עפארי: אל"ף, תאפשרו לנו גמישות כמה שיותר, אל תביאו לנו תכניות סגורות ותגידו לנו 'קחו מהמדף תכנית', תנו לנו, יש הרבה אנשי שטח, עושים הרבה דברים, אנחנו מספיק חושבים שאנחנו יכולים לגלות את הגמישות, כי דין פתח תקווה לא כדין רחובות או ערים אחרות.

<גיא עפארי: זה דבר אחד.

<גיא עפארי: דבר שני, תעזרו לנו עם החסמים הבירוקרטיים, אני אומר את זה בכנות.

<גיא עפארי: לי כדי לגייס עובד קליטה, שקיבלנו אותו אפרופו, זה דווקא לעולי אוקראינה, התהליך הזה הוא מורכב, יש את החוקים של הרשות, יש את החוקים של משרד הפנים, יש את החוקים של המדינה, פשטו לנו את התהליכים האלה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<קריאה: אפשר לשאול כמה עובדים דוברי רוסית יש גם ברווחה?

אברהם נגוסה: יש הרבה שאלות כמובן, אני אשאל את השאלות איפה שצריך לשאול.

אברהם נגוסה: בגלל חוסר הזמן אנחנו נתקדם.

<גיא עפארי: אנחנו כאן.

אברהם נגוסה: כן, באנו ללמוד גם בשטח.

אברהם נגוסה: סשה, בבקשה.

<סשה שוורץ: שלום לכולם.

<סשה שוורץ: יש פה כאלה שהתעניינו מי אני בכלל, אז אני מציג את עצמי, שמי סשה שוורץ, אני היושב ראש המשותף של התנועה החברתית 'האמת הגסה' ובמקביל אני עיתונאי בעיתון המקומי שנקרא -- - אני רוצה לגעת בשלוש נקודות עיקריות.

<סשה שוורץ: דבר ראשון, דיברו פה על הדיור לקשישים.

<סשה שוורץ: לפני משהו כמו שמונה חודשים בערך דיברתי עם איציק אוחיון, אז הוא אמר לי, למעשה מה שנאמר פה ב - - -

<רעיה לייכטמנוב: עם איציק אוחיון היה קשה לך לדבר.

<רעיה לייכטמנוב: איציק אוחיון כבר ארבע שנים לא עובד.

<סשה שוורץ: וואו, מצטער, מצטער.

אברהם נגוסה: הוא מתנצל וחוזר בו ואז - - -

<סשה שוורץ: עם איציק ברוורמן, אז הוא אמר שבמשרד הקליטה הובטח לו מקום, אז הזמן חלף, שום דבר לא השתנה ואז נסעתי למשרד הקליטה ושם נאמר משהו הפוך לגמרי.

<סשה שוורץ: נאמר שהמפתחות נמצאים דווקא אצל העירייה, אצל ראש העיר, וזה לא כזה משנה.

<סשה שוורץ: מה שאני מנסה להגיד, שיש לי הרגשה שנפל פה משהו בין הכיסאות ואם לא נגשר על ידי חברי הכנסת יכולה להיות פה בעיה מאוד רצינית.

<סשה שוורץ: דבר שני זה בית ספר פיקא.

<סשה שוורץ: בבית הספר הזה לומדים קרוב ל-70% עולים חדשים מברית המועצות לשעבר בעיקר.

<סשה שוורץ: מסיבות כאלה או אחרות זה הפך לפוליטיקה אחת גדולה, לשדה קרב פוליטי.

<סשה שוורץ: זה התחיל בשביתה ב-1 לחודש, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, פשוט בשורה התחתונה אני פונה לגורמים ואני מאמין שיש פה גורמים שיכולים לטפל, במקום לטפל ברמות הכי גבוהות ברמה של ראש העיר ועמותות, אז אולי אתם יכולים לעזור.

<סשה שוורץ: הנקודה שם כזו, אין הצללה מעל מגרש הספורט ומגרש הספורט עצמו נראה כמו לא יודע, כמו אחרי הפצצה, שדה קרב אחרי הפצצה.

<סשה שוורץ: חסרים דברים הכי פשוטים כמו שירותים.

<סשה שוורץ: מה יש הכי בסיסי בעולם חוץ משירותים.

<סשה שוורץ: ילדים חושבים פעמיים לפני שהם רצים 200 מטר לשירותים, אז פשוט תיקחו את זה בחשבון, זה בית ספר פיקה, זה אחד מבתי הספר הראשונים שקיימים במדינת ישראל, חילוני לפחות, אז אנא עזרתכם.

<סשה שוורץ: ודבר שלישי, דובר פה די הרבה בנושא של רווחה.

<סשה שוורץ: פונים אנשים קשישים, הם נמצאים פה 15, 20 שנה, הם לא שמעו, הם לא יודעים שקיים בכלל כזה דבר כמו רווחה.

<סשה שוורץ: לכן ההמלצה והבקשה, כמו שאנחנו מקבלים הרבה מכתבים מהעירייה שלא קשורים ספציפית למגזר כזה או אחר, לדת כזו או אחרת, אז פשוט פשוט לא יודע, תתרגמו, תשתפו.

<סשה שוורץ: חבל, אנשים לא יודעים שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: הנגשה, זה בדיוק מה שאמרתי.

<סשה שוורץ: אז אתם לא יכולים להשתמש בכסף הזה, הם לא מקבלים את הכסף הזה וכולם מפסידים בשורה התחתונה.

<סשה שוורץ: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ישראל, בבקשה, בקיצור.

<רעיה לייכטמנוב: רגע, אבל יש פרויקט מפתחות, היא יושבת מעשר בבוקר.

אברהם נגוסה: רגע, שמענו, אני לא יכול לתת לכולם.

אברהם נגוסה: הפרויקט מוצלח, אנחנו יודעים, כולם ציינו את זה.

אברהם נגוסה: אז בוא בקיצור.

<ישראל בירו: בקיצור, ראשית אני מברך את ההתכנסות.

<ישראל בירו: שמי ישראל מאגף הקליטה.

<ישראל בירו: גנאדי קודם דיבר, אגף הקליטה עד לפני חמש שנים היה משרת עולים מחבר העמים.

<ישראל בירו: למי שלא יודע אגף הקליטה הוקם לפני 15 שנה וזה מה שזה.

<ישראל בירו: לגבי החברים פה, סולומון, כמו שבאו לכינוס של ועדת הקליטה אני חושב כיושב ראש הקהילה יכולת להיפגש עם אגף הקליטה, לקבל נתון מדויק, במקום לבוא ולהציג.

<ישראל בירו: הנה, כל הנתונים - - -

אברהם נגוסה: לא, אני לא אוהב את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: כל אחד יכול להציג, כמו שאתה יכול להציג.

אברהם נגוסה: בוא תציג מה שאתה רוצה, אל תיכנס לאחרים.

<ישראל בירו: לגבי מה שהוא אמר, אני חושב שיש את כל הנושא, אם זה בנושא השלמת השכלה, אם זה בנושא אולפן, אם זה בנושא הכרת הארץ, אם זה בנושא אירועים, בכל הנושאים, אם הוא היה כיושב ראש, אתה מכיר, העמותה הקודמת, לגבי ההקמה של המועדון, לפני שהיית חבר כנסת אתה בעצמך הובלת את הצוות, יחד איתך הקמנו את המועדון ב - - - ועכשיו העמותה שנבחרה, דווקא חבר'ה צעירים תוססים, הם היו צריכים להיפגש עם אגף הקליטה, לקבל את כל הנתונים.

אברהם נגוסה: בסדר, אני הבנתי שיש בעיה של תקשורת.

<ישראל בירו: לגבי כלל הבעיה בקרב הקהילה, אני חושב שאנחנו נמצא פתרון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בקיצור, בבקשה.

<מולה ברו: שמי ברו מולה, אני גר בעמישב, יש לנו מועדון בעמישב, מבנה של העירייה.

<מולה ברו: קיבלנו את המבנה הזה לפני כל המבנים שאתם דיברתם עליהם, לפני 20 שנה.

<מולה ברו: קיבלנו את המבנה הזה והמבנה הזה נותן שירות במשך 20 שנה.

<מולה ברו: אני שם אב הבית, גבאי בית הכנסת.

<מולה ברו: כמובן יש רב העיר, רב הקהילה, תשאל אותו, הוא יסביר בדיוק מה הוא עושה שם, אני - - -

<קריאה: אני אבקש שתיתנו לי להגיב אחרי הדברים שלי, כי זה נוגע ל - - - הוא נכנס לעניין לא נכון.

אברהם נגוסה: רגע, אני לא נכנס עכשיו לרבנים.

אברהם נגוסה: אם הוא נכנס לא נצא מזה.

<קריאה: כבוד חבר הכנסת, הוא נכנס.

<קריאה: בואו נעצור.

אברהם נגוסה: הנושא היום זה לא העניין.

<קריאה: בדיוק, זה מקצועי, בואו נישאר.

<מולה ברו: שם המועדון מתנהל, נותן שירות, כולם, כל פקידי העירייה יודעים, אין מישהו שלא היה שם, היה סיור, היה הכול.

<מולה ברו: בלי תקציב, אף אחד לא מקבל משכורת שם.

אברהם נגוסה: אז הם שינו שם?

אברהם נגוסה: בנו שם?

אברהם נגוסה: תיקנו, שיפצו?

<מולה ברו: לא, לא שיפצו כלום.

אברהם נגוסה: כפי שראינו אותו?

<מולה ברו: כלום.

<מולה ברו: אני אומר לך, כל פקיד בעירייה בא לראות שם, אומר לנו 'זה משנות ה-50', היום יש פעילות לילדים כל השבוע, שבתות, כל יום.

אברהם נגוסה: אני ראיתי, אני מכיר.

<מולה ברו: גם אתה, כבוד חבר הכנסת, היית שם בסיור עם נציגי העירייה, אין מי שלא היה, כל העירייה, חוץ מהאגף שלא מכירים כל פקידי העירייה היו.

<מולה ברו: אנחנו דיברנו, ביקשנו, התחננו.

<מולה ברו: ראש העיר בעצמו היה שם לפני שנבחר, הוא היה סגן ראש העיר של אוחיון.

<מולה ברו: ראש העיר דיבר איתי, אני פתחתי לו את הבית, לראות את הבית הזה, הוא אמר לי 'כשאני אבחר, העבודה הראשונה שלי תהיה פה'.

<מולה ברו: הוא אמר לי, 'אני זוכר', אני הזכרתי פעמיים לראש העיר.

<מולה ברו: אמיר, לא יודע כבר כמה פעמים באת, שנים, אין שום תקציב.

אברהם נגוסה: תקצר, כדי שהוא יוכל להתייחס.

<מולה ברו: אנחנו עושים את זה, מתנדבים, עושים בלי תקציב, בלי משכורת, בלי כלום.

<מולה ברו: יש לנו ילדים שם, הכול, כולם יודעים.

<מולה ברו: חוץ מזה אני שמח שהמקום נבנה.

<מולה ברו: אני שמח - - - אנחנו אנחנו משרתים שם בלי שום קשר, אני לא רוצה להיכנס לוותיקים ועולים, כולם ביחד שמה.

<מולה ברו: המקום הזה משרת את כולם.

<מולה ברו: אני מבקש ממך, ישבנו - - -

אברהם נגוסה: תודה, אני מצטער, אין לנו זמן.

<מולה ברו: ישבנו עם מנכ"ל העירייה, אני לא יודע - - -

אברהם נגוסה: הנושא ברור, בואו נתקדם, כדי שתהיה גם תגובה.

אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור.

<זהבית דסו: טוב, אני אגיד ממש בקצרה.

<זהבית דסו: אני זהבית דסו, מנהלת יחידת נוער באגף הנוער והצעירים.

<זהבית דסו: אני לא אספר כי מנהל האגף היה כאן ודיבר ואמר כל מה שקשור, אני רק רוצה באמת להגיד משהו, גם לשתף בתחושה של באמת כל מה שקורה ובאמת לפנות בבקשה שבמידה שאנחנו כן נהיה מאוחדים, גם כקהילה.

<זהבית דסו: אנחנו גם הפנים של הנוער והפנים של כולם, והנוער, אני כמייצגת כמנהלת יחידת נוער, רואים את כל הוויכוחים, רואים אותנו לא מחוברים.

<זהבית דסו: יש לנו המון משאבים, המון גופים, המון אגפים, שבאמת נותנים מענה ובאמת עושים עבודת קודש, כל אחד בדרכו שלו ולראות את כל האנשים שמצקצקים ומרימים גבה, ולא יכול להיות וכן יכול להיות, אלה דברים שבאמת, אם נוכל להיות מספיק במקום הזה של לפרגן, לדעת לתמוך אחד בשני.

<זהבית דסו: אני רואה את כל הדמויות, אני אומרת שזה כל כך חבל כי אנחנו יכולים, זו עיר שבאמת נותנת מענה לכל המגזרים וגם בתוך הקהילה, אבל חייבים להיות מאוחדים ובתוך העיר הזאת וכל הפילוגים האלה ו'אני עשיתי ככה' ו'אתם עשיתם ככה', זה לא מכבד אף אחד, בטח ובטח לא את הדור הצעיר שמסתכל ואומר 'תראו, אלה המבוגרים, הם נלחמים'.

<זהבית דסו: אנחנו עושים גם עוול לנוער שמגיע.

<זהבית דסו: גם מהרווחה שמספרים.

<זהבית דסו: יש באמת נערים, אנחנו רואים כל שנה - - - סליחה, ברשותכם, חברי הכנסת וחבריי כולם, באמת אנחנו רואים שצריכים לתת מענה הולם לכולם, אבל ברגע שאין את החיבור, אין את השיתוף, אין את ההנגשה, זה משהו שהוא באמת בעייתי.

<זהבית דסו: אני אשמח לקרוא מפה, באמת, לשיתוף פעולה של כולם.

טלי פלוסקוב: כל הכבוד.

<זהבית דסו: גם לחשוף את זה, להגיד איפה נמצא, כל מקום, מה אנחנו עושים, אבל פחות להתנגח, פחות, כי זה באמת לא משרת ורק עושה עוול.

טלי פלוסקוב: כל הכבוד, באמת כל הכבוד.

אברהם נגוסה: תודה.

<רעיה לייכטמנוב: אפשר לדבר?

אברהם נגוסה: לא, לא, סליחה.

<רעיה לייכטמנוב: אני בסך הכול מנהלת אגף הקליטה ואתם לא שמעתם אותי בכלל ויש לי 9,000 תושבים אתיופים ויש 42,000 עולים מרוסיה ואני בלי זכות היום להגיד מילה?

אברהם נגוסה: זה לא טוב.

אברהם נגוסה: את דיברת הרבה היום.

<רעיה לייכטמנוב: אני לא דיברתי.

אברהם נגוסה: אפילו בלי רשות, אבל בגלל שאת מהעירייה - - -

<רעיה לייכטמנוב: כי אתם לא נותנים לי רשות לדבר.

<רעיה לייכטמנוב: זה גזענות.

אברהם נגוסה: בסדר.

<רעיה לייכטמנוב: מה אתם חושבים?

<רעיה לייכטמנוב: אני יושבת פה מתשע בבוקר ובלי זכות של - - -

אברהם נגוסה: אז תתייחסי - - - אין זמן, אני רוצה להתייחס למשהו.

<רעיה לייכטמנוב: חבר'ה, אני רוצה להגיד ככה, ברוסיה יש - - -

<משה משה: רעיה, אם הגענו למצב כזה שאת אומרת גזענות, אז השגנו את כל היעדים.

<רעיה לייכטמנוב: גוגל היה ספר ברוסיה, הוא כתב ככה, שבא אלוהים לעשות לנו סדר.

<רעיה לייכטמנוב: חבר'ה, אם אתם חושבים שאפשר לכתוב מכתב לכנסת, לראש ממשלה ולאלוהים, אף אחד לא יעזור אם לא עוזרים פה בעיר, עובדי העירייה, מתנדבים בעירייה.

<רעיה לייכטמנוב: מספיק כבר.

<רעיה לייכטמנוב: מה שיש, העניין של דיור, זה אני מרימה את הכובע, אבל שגם מזה אתם זרקתם הכול על העירייה ויש דברים שהעירייה לא יכולה הכול לשבור ולבנות.

<רעיה לייכטמנוב: מה שיש, קשר בין עולה חדש ועולה חדש, אם אנחנו היום נכנסים למלחמות בין אוקראינה ורוסיה, אתם לא יודעים שילדים לא יושבים באותה כיתה, באותו שולחן, 'אתה מרוסיה, אני מאוקראינה'.

<רעיה לייכטמנוב: אם אנחנו לא פותרים את הבעיה אנחנו הולכים לאיבוד כולם.

<רעיה לייכטמנוב: אתם יושבים ומסתכלים לי בעיניים, אני מוכנה להגיד, חבר'ה, אני לא הולכת לכנסת, לא צריך לעשות לי פרסום רע בכל - - - שכל מנהלי המוקדים של המדינה מתקשרים אליי ואומרים 'אנחנו רוצים לבקר אותך'.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

<קריאה: נענה לה, אפשר?

אברהם נגוסה: לא.

<קריאה: למה לא?

אברהם נגוסה: אין זמן.

<קריאה: זה מה שמגיע.

<קריאה: היא אמרה דברים, נענה לה.

אברהם נגוסה: לא, לא עכשיו.

טלי פלוסקוב: לא, רבותיי, זה לא יכול להיות.

אברהם נגוסה: אני חושב שהעליתם את הנושאים, הנושאים כתובים פה.

<קריאה: זה לא עיקרון לדבר, לזרוק את ההרגשה ולברוח.

<קריאה: שהיא תשמע, אם לא פעם, אז היום היא תשב ותשמע.

אברהם נגוסה: בסדר, היא שמעה את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לתת ליועץ ראש העיר בעניין בית הכנסת שציינת, תתייחס, ואז אני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<משה משה: אני רוצה להבהיר שהוא היה לפניי בקליטה, לכן אני נותן, הוא טיפל בדברים האלה.

<אמיר סולמי: תודה רבה.

<אמיר סולמי: אמיר סולמי, עוזר בכיר לראש העיר ואני ליוויתי את ראש העיר בארבע השנים האחרונות, יחד עם סגן ראש העיר וראש אגף קליטה שהצטרף לאחר מכן.

<אמיר סולמי: אני הייתי גם פה בוועדה שהתקיימה ב-17 ביולי 2016 ואני אפילו ככה מופיע בפרוטוקולים ובמה שנאמר והכול, אז אני רוצה להתייחס.

<אמיר סולמי: מיד אני אתייחס לבית הכנסת ספציפית, אני רק רוצה להגיד באופן כללי, בהתייחס לכל הדברים.

<אמיר סולמי: קודם כל אני מברך את ועדת הקליטה שהגיעה לכאן ושהיא מגיעה ומעלה את הנושאים.

<אמיר סולמי: ראש העיר וראש אגף קליטה, וכמו שאתם רואים, כל הגורמים של העירייה פועלים בכל החזיתות, בכל האמצעים שעומדים לרשותנו על מנת לתת מענה מיטבי, קודם כל לקהילות המדוברות, שהן הקהילות העיקריות, הקהילה האתיופית והקהילה של יוצאי חבר העמים בפרט, ובכלל באופן כללי, כראש עיר, כעוזר לראש העיר, אני בא ואני אומר שראש העיר רואה את כל הצרכים השונים שעולים בעיר וקיים קושי גדול מאוד להצליח ולהתמודד עם כל האתגרים השונים שעומדים על הפרק וקיימת שחיקה מתמדת של תקציבי העירייה על ידי המדינה שבכל מיני תכניות כאלה ואחרות, שהן מעלות ויוזמות, והכול מבורך, אבל בסופו של דבר העירייה, על מנת לעמוד באתגרים האלה, כל הזמן התקציב העירוני, עם כל הגודל שלו נשחק ונשחק ונשחק ביחס למשימות ולדברים שהיינו רוצים להצליח ולתת להם מענה.

<אמיר סולמי: זה פן אחד.

<אמיר סולמי: בפן השני, גם בהקשרים, ואני לא אתייחס נקודתית לעניין דיור ציבורי או תכנית כזו או אחרת, אבל באופן כללי לעניין סוגיות שטחים ראש העיר אמר פעמים רבות וציין את זה והעלה את זה במקומות שונים, שמבחינת הצרכים השונים שעומדים לפתחנו, מבחינת בתי ספר, שכל הזמן האגף לתכנון אסטרטגי, יחד עם האגפים השונים שיושבים ורואים את הצרכים המשתנים, כמות הילדים, בכלל, הקושי הוא רב להצליח ולתת מענה בעיר כמו פתח תקווה שבסך הכול באופן יחסי לערים אחרות מיצוי השטחים בכלל ושטחים חומים בפרט הוא גדול.

<אמיר סולמי: ואז אתה מגיע לסיטואציה של מה עומד נגד מה, מה בראש סדרי העדיפויות, מה פחות.

<אמיר סולמי: קיבלנו מקודם גם תקיפה על עניין של תנועות נוער, כשבא מנהל אגף הנוער ואומר לכם 'חבר'ה, יש לנו פה תנועות נוער מעל ומעבר' ועדיין אתה מקבל ביקורת על כך שאתה לא נותן ולא נותן ו'אלה עושים'.

טלי פלוסקוב: רק תור לדיור ציבורי לא הצטמצם?

<אמיר סולמי: בגלל זה אמרתי, אני לא מתייחס ספציפית עכשיו, אני מתייחס באופן כללי.

<אמיר סולמי: זו באופן כללי ההתייחסות שלי לכל הדברים, אז ברכות לכולם על הרצונות, על העשייה וכו'.

<אמיר סולמי: דבר שני, לעניין בית הכנסת.

<אמיר סולמי: בעמישב ספציפית, ביוספטל, כל החזיתות השונות שאנחנו מדברים עליהן, לעניין בית הכנסת ספציפית, כבר אז בוועדה שהייתה כאן והתקיימה אני ציינתי, ואני מצוטט גם, שהעירייה מבחינה תקציבית, ואנחנו מדברים על קרנות, פה מדובר על השקעות של קרנות, הקושי להצליח - - - אנחנו היום, העירייה, כשהיא באה לגבש תקציב שוטף וגם בהיבטים של קרנות, מרוב רצון טוב של ראש העיר, ולראש העיר יש רצון טוב מאוד, לתת מענה לעוד ולעוד ולעוד ולעוד ולעוד, מרוב רצון טוב בכל החזיתות השונות, וכולם יודעים את זה, זה בחוץ שם, אנחנו נמצאים באופן יחסי במצוקה ועל כן אנחנו באים ואומרים וקוראים לוועדת הקליטה של הכנסת שבדברים שחשובים לכם, בהיבטים של מענה לקהילות השונות, בתי כנסת ובכלל, תראו איך אתם מטעם המדינה מצליחים, באמצעות משרד השיכון, ופנינו גם במכתב בעקבות הוועדה, באנו והצפנו, ועשו תכנית ואמרנו שיש פה אומדן, מדובר על 2.5 מיליון שקלים, הרשות לא יכולה להצליח לעמוד בדבר הזה לבד.

<אמיר סולמי: אם המדינה, משרד השיכון לצורך העניין, שבעבר סייע, ומשרד הקליטה ובכלל משרדי הממשלה, ככל שהם רואים בנושאים הללו חשיבות, שאנחנו ניתן מענה לקהילות הללו, הם צריכים להושיט יד.

<אמיר סולמי: לא מדברים על לקחת את כל התקציב, אבל אם זה ברמת מצ'ינג, אם זה ברמת קול קורא, לבוא ושזה יהיה.

<אמיר סולמי: זה לא מספיק, ביחס לצרכים זה לא מספיק, ובסופו של דבר כל הנטל, כל ההתקפות באות כלפי ראש העיר, כלפי העירייה וזה לא הוגן.

אברהם נגוסה: לאחר המכתב שר הפנים, שהוא המשרד האחראי לתקצוב של הרשויות המקומיות, הוא הגיע לפה, הוא עשה סיור וביקור והוא אמר שהוא רוצה לעזור פה בעניין בית הכנסת והקהילה.

אברהם נגוסה: האם נעשה או לא?

אברהם נגוסה: למה לא נעשה עם שר הפנים?

אברהם נגוסה: הוא היה פה, נכון?

<אמיר סולמי: צר לי, אבל לא ידוע לי על מה מדובר, אולי הוא אמר, אולי הוא היה.

אברהם נגוסה: לא, אבל הוא היה פה וגם כתב לנו מכתב לוועדה, בעקבות הפנייה - - -

<אמיר סולמי: יש לך את המכתב?

אברהם נגוסה: יש לנו, אנחנו נעביר לכם.

<אמיר סולמי: אני אשמח לראות, כי אני, לא אני ולא ידוע לי שראש העיר - - -

אברהם נגוסה: אנחנו נעביר לכם את המכתב.

<אמיר סולמי: על משהו בהקשר הזה שנעשה.

<אמיר סולמי: אז לכן ככל שיש, בבקשה.

אברהם נגוסה: הנה המכתב ששר הפנים כתב לי.

<אמיר סולמי: אוקיי.

<אמיר סולמי: לא ראיתי את המכתב הזה מעולם ולפחות לפי מיטב ידיעתי לא ידוע לי על המשך תקציבי לדבר הזה, כלומר הרשאה תקציבית כלשהי, ואם כן, לאיזה סכום בפרופורציות הללו שדיברנו עליהן.

<אמיר סולמי: וזה רק עמישב.

<אמיר סולמי: יש את יוספטל ויש עוד.

אברהם נגוסה: על סמך זה אני רוצה שתעבדו.

<קריאה: איזה שר פנים?

אברהם נגוסה: הנוכחי.

אברהם נגוסה: אנחנו מוכנים לתת לך את המכתב, על פי המכתב הזה תפנו.

אברהם נגוסה: פעלנו באמת בעניין הזה.

<קריאה: ממתי זה?

<קריאה: מאוגוסט?

אברהם נגוסה: כן, אחרי הדיון.

טלי פלוסקוב: 2016, זה כבר שנה - - -

<אמיר סולמי: פנו, עניתי להם, אמרתי.

אברהם נגוסה: אבל הוא היה פה, הוא היה ב - - -

<אמיר סולמי: אתם ידעתם על המכתב הזה?

<קריאה: בטח.

<קריאה: אני כתבתי לך מכתב - - -

<אמיר סולמי: במכתב הזה?

<אמיר סולמי: סליחה, סליחה, אני ישבתי איתכם ו - - -

טלי פלוסקוב: אפשר אחרי הישיבה לבדוק את זה?

אברהם נגוסה: אני מצטער, תראו, אנחנו צריכים לסכם.

<רחל פומרצ'יק: משפט אחד.

אברהם נגוסה: איזה משפט?

אברהם נגוסה: אני לא מבין, כולם דיברו.

טלי פלוסקוב: לא, סיכום.

אברהם נגוסה: אני מתנצל, גם בפני הגברת אני מתנצל.

<רחל פומרצ'יק: אני רוצה להגיד משפט אחד, לא על הרשות למלחמה בסמים, משהו כללי.

אברהם נגוסה: לא, אבל אני אמרתי לו לא, אמרתי לו לא, אם אני אתן אז גם הם - - -

<רחל פומרצ'יק: אני לא פתחתי את הפה, אני רוצה משפט אחד, לא על הרשות למלחמה בסמים.

<רחל פומרצ'יק: אני מבקשת שתקשיבו, אני רציתי לדבר על הרשות למלחמה בסמים ועל הפעילויות שאנחנו עושים, מה שאני רוצה עכשיו לומר זה דבר מאוד חשוב.

<רחל פומרצ'יק: אנחנו כעובדים, עובדי מערכות, לא משנה היכן, נוטים להגן על הפעילות שלנו, נוטים להגן על חלקת אלוהים הקטנה שלנו, מה שאני חושבת שכאן אנחנו צריכים לעשות זה להקשיב לחבורה שיושבת כאן.

<רחל פומרצ'יק: נניח שאנחנו עושים את הדברים בצורה מושלמת, עצם העובדה שיש כאן קבוצה שזה מה שהיא חשה אומר שאת זה אנחנו צריכים לבדוק ולזה אנחנו צריכים להתייחס במלוא הרצינות.

אברהם נגוסה: כן, תודה.

אברהם נגוסה: משפט.

<בזה אלפה: אני רוצה להגיד, עם כל הדברים, אנחנו מבינים שיש פה הרבה דברים, העירייה עוזרת, הכול, אבל יש לנו דבר אחד, העובדים שם, שבינינו, כי מה שהם אומרים, אם אנחנו לא מקבלים אז אין לנו גב, אין לנו קשר, אף אחד לא יבדוק אותנו.

<בזה אלפה: כי ביוספטל, גם כשאנחנו מסבירים, אף אחד לא מקשיב לנו, לא שומע אותנו.

<בזה אלפה: גם בעמישב.

<בזה אלפה: כי שם כל העולים.

<בזה אלפה: כרגע יש פה עובדים באגף הקליטה, כי יש פה בעיה שאני לא מצליח להבין אותה, גם אין קשר.

<בזה אלפה: אם אני אשאל מי זה דניאל בקהילה אף אחד לא מכיר אותו.

<בזה אלפה: זו עובדה.

<דניאל מהרט: ממש ממש לא.

<בזה אלפה: כן, זה בדיוק.

אברהם נגוסה: תודה, תודה, מספיק.

<בזה אלפה: לא, אני - - -

אברהם נגוסה: שמענו, אנחנו נטפל.

<בזה אלפה: עוד משהו, לגבי משה.

אברהם נגוסה: אמרת משפט, זה מספיק.

<בזה אלפה: רגע, למשה.

<בזה אלפה: קודם כל תודה רבה שבאת, שהקשבת לנו, אבל זה לא העניין של רק הדת, כשבאנו ואמרנו שבאגף הקליטה אומרים לנו בעניין דת, 'תקבלו את זה, אם לא אתם לא תקבלו', ואתה יודע את זה טוב מאוד, ואפילו אמרו לך אל תתערב בדברים האלה.

<משה משה: זה שאמרו לי אל תתערב, נכון, אני מודה.

<בזה אלפה: אבל באותו רגע ביקשת, 'תביאו לי אנשים, שמונה צעירים', בעניין של הטלפון, טכנאים, הבאתי לך תשעה או עשרה, אבל אף אחד - - - לא עשיתם שום דבר עם זה.

<משה משה: אני מטפל בזה.

<בזה אלפה: אתה רואה?

<בזה אלפה: אבל שלא משתפים פעולה, זה לא נכון.

<בזה אלפה: זה לא נכון שלא משתפים פעולה.

<משה משה: לא אמרתי כל הקהילה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ישעיהו, בקיצור.

<ישעיהו תמנו: שלום לכולם.

<ישעיהו תמנו: אני לא אדבר על המחלקה שאני מנהל אותה, רק אני אציג את התפקיד שלי, אני מנהל מחלקת זהות יהודית וקליטת יוצאי אתיופיה במערכות החינוך.

<ישעיהו תמנו: אני לא אדבר על העבודה שלי - - -

<קריאה: לא, אל תפרט.

אברהם נגוסה: לא, לא, אנחנו לא - - - ישעיהו, האגף, כבר דיברו, אל תיכנס לזה.

<ישעיהו תמנו: לא, אני רוצה להגיד משהו.

<ישעיהו תמנו: מה שאני רוצה להגיד, רק תנו לי משפט.

<ישעיהו תמנו: אני פונה לקהילה, יש קייסים ויש רבנים, אומרים אלו ואלו דברי אלוקים חיים.

<ישעיהו תמנו: תעזבו את זה, כל אחד במה הוא הולך, בואו נתאחד, אני קורא לכולם, בואו נהיה יחד לשם קידום קהילת יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: תודה.

<קריאה: למה לא אמרת את זה לפני?

<קריאה: למה דווקא עכשיו?

<מאיר זגייה: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

<מאיר זגייה: לא יותר מזה.

<מאיר זגייה: שמי מאיר זגייה, אני רכז נוער עירוני בפתח תקווה.

<מאיר זגייה: אני 10 שנים עובד בעיריית פתח תקווה, אף פעם לא ראיתי דבר כזה, שמצביעים על מחלקת קליטה, לא משנה, אגף הקליטה, ולא מטפלת.

<מאיר זגייה: יש הרבה אגפים שעובדים קשה לקהילת יוצאי אתיופיה.

<מאיר זגייה: אני לא, בין העולים לוותיקים, לא מבדיל בין אף אחד.

<מאיר זגייה: אני נמצא בשטח 24 שעות, רואה את הפעילות.

<מאיר זגייה: מי שלא מכיר את הפעילות, חבר'ה, תצאו, תתחברו איתנו, תראו את הפעילות.

<מאיר זגייה: הפעילות שלנו, אפילו פעילות אחת אתם לא מכירים.

אברהם נגוסה: תודה.

<מאיר זגייה: תן לי, אני אסיים בטוב.

<מאיר זגייה: למה אני אומר את זה?

<מאיר זגייה: מותר לכם לבקש, אף אחד לא יסתום לכם את הפה, מותר, אבל תבואו, תבקשו, תתחברו.

<מאיר זגייה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משפט אחד הרב.

<אליו עדיאל: אני אומר במשפט אחד.

<אליו עדיאל: אני גם עובד עירייה ואני גם מכין תכניות ועושים עליי סלקציה, כי אני מפנה את ה - - - שהעירייה, אמיר שיהיה בריא, ראש העיר, כולם נותנים, וכשאני בא לעבוד בשיתוף פעולה רחל משתפת איתי פעולה, למה יש כאלה שאומרים 'אתה לא תתעל תקציבים כלפי הקהילה החדשה' ולכן אני לא מתוקצב, איך זה יכול להיות?

אברהם נגוסה: כרב אתה מתכוון?

<אליו עדיאל: כמו בר מצווה, שלא הוזכר כאן.

<אליו עדיאל: אני עושה יותר בפועל - - -

<קריאה: הוא עושה בר מצווה לאנשים.

<אליו עדיאל: עלייה לרגל, ארבעה אוטובוסים, מי נהנה מזה?

אברהם נגוסה: זה אגף העירייה, היא מקשיבה לך.

<אליו עדיאל: אבל זה מופנה לעולים החדשים, אני בזהות לעולי אתיופיה וככזה זה צריך להיות שוויוני, לא יכול להיות מצב ש - - - רשות הסמים כן משתפת איתי פעולה ואגף הקליטה מפנים ספציפית ואומרים 'אם אתה לא שותף עם פלוני אנחנו לא ניתן לך'.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו באמת שמענו.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

<דניאל מהרט: משפט אחד, אני חייב.

אברהם נגוסה: לא, אני אומר לך, דניאל.

<דניאל מהרט: יש נושאים קהילתיים, אני מאוד רוצה את העזרה שלך בשביל לאחד פה את העניינים.

<דניאל מהרט: כל דבר, אנחנו אגף הקליטה - - -

אברהם נגוסה: בסדר, בשביל זה באנו לשמוע.

<דניאל מהרט: אגף הקליטה פתוח, נותן שירותים במהלך כל השנה לעולים, בשנה שעברה למדו אצלנו 100 תלמידים בכיתות אולפן, אנחנו כל הזמן - - - הכול פתוח.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

<דניאל מהרט: כבוד היושב ראש, יש פה את משה משה, סגן ראש העיר, שמגיע אליהם ונותן מענה לכל העולים.

<דניאל מהרט: הדלת שלנו פתוחה, בבקשה - - -

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

<קריאה: אל תסביר.

<קריאה: מחר מדברים, היום מדברים.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: תודה לכולם, באמת.

אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים את הדיון.

אברהם נגוסה: אני אבקש ממנהלת הוועדה לקרוא לנו את הסיכומים, אבל אני אנסה לציין כמה דברים.

אברהם נגוסה: קודם כל אני מודה לכל המשתתפים פה, משרדי הממשלה, עובדי הצוות של העירייה ואגף הקליטה, אגף החינוך, אגף הרווחה, כל האגפים בראשות ראש העיר וסגן ראש העיר.

אברהם נגוסה: אנחנו באמת שמענו את שני הצדדים, שמענו את נציגי התושבים, שמענו את משרדי הממשלה, ביום אחד לא נפתור את כל הבעיות, זה עניין של תהליך.

אברהם נגוסה: מה ששמענו, אנחנו לא נשכח, אנחנו נלך ונמשיך לטפל עם המשרדים הרלוונטיים, יחד בשיתוף פעולה עם העירייה ועם נציגי העולים.

אברהם נגוסה: אני מוכרח להגיד לכם, מה שאני הבנתי מכל העניין הזה, שיש נכונות מכל הצדדים, יש רצון ובאמת יש פעילות, אני מברך את הפעילות של העירייה בכיוון הזה, ואני חושב שמה שחסר זה התקשורת בין הפעילות של העירייה לבין התושבים.

אברהם נגוסה: זו ההבנה שלי, יכול להיות שאני טועה, אבל זה מה שאני הבנתי.

אברהם נגוסה: אם הייתה באמת תקשורת, קשר, לפעילות, אני חושב שהיה יכול להיות פחות מתח גם בתוך העולים.

אברהם נגוסה: לכן אני מוכן, דניאל, להתגייס, להוריד את המתח ולראות באמת מה מגיע לעולים, שמגיע לעולים, מה שלא מגיע לא מגיע, אני מוכן לעזור ואני חושב שהמתח פה, מה שאני רואה ומה שאני שומע, 15 שנה, מה שהם מקבלים, הם מרגישים שהם לא מקבלים את זה ואין תקשורת.

אברהם נגוסה: זו הרגשה.

אברהם נגוסה: אני לא בודק עכשיו אם זה נכון או לא נכון, בתהליך נבדוק את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו התקדמנו, בשביל זה באנו לפה, לשמוע את כל הצדדים ואז לעבוד בשיתוף פעולה על מנת לפתור את הבעיות האלה ולאחד את השורות ביחד פה.

אברהם נגוסה: זו המטרה ולכן כולנו צריכים להתגייס ואני מבקש ממנהלת הוועדה לקרוא את הסיכום.

אברהם נגוסה: הנציגה הלכה, אני רציתי לשאול את העניין של אגף החינוך, כמה מקבלים מלגות אברכים ותלמידים.

<רחל פומרצ'יק: אני לא חושבת שיוצא לה לתת מלגות לאברכים.

אברהם נגוסה: כן, אז אנחנו נשאל אותה בכתב ואנחנו נקבל את התשובה בנושא הזה, כי אנחנו רוצים לדעת את ההבדל.

אברהם נגוסה: והדבר השני זה באמת, אני קורא לעירייה להנגיש את המידע בשפת העולים, הנגשה לשונית.

אברהם נגוסה: אני לא הרגשתי ש - - - אני שוב אומר, פרסום באתר האינטרנט של העירייה זה לא פתרון, אנחנו יודעים שהרבה עולים, בעיקר מבוגרים, לא משתמשים, הם לא קוראים, הם לא משתמשים - - -

<רחל פומרצ'יק: ולכן עושים את זה גם בכתוב וגם בדיבור.

אברהם נגוסה: אז אני אשמח מאוד, אם יש, בסדר גמור.

<רחל פומרצ'יק: זה אני יכולה להגיד עלינו, אני לא יכולה להגיד לגבי - - -

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, בגלל שהרגשתי שעלה הנושא הזה, אני מדגיש את העניין של הנגשה לשונית לעולים חדשים.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב, זה גם הנוהל היום בכל משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אלה הדברים שאנחנו מסכמים, נעבוד בשיתוף פעולה, יש לנו מה לעשות ואני מברך את כל משרדי הממשלה, הרשות המקומית, ארגוני העולים, נציגי העולים, על מה שאתם עושים למען קידום העולים החדשים בעיריית פתח תקווה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.