ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 628, 2017-12-05 11:00

איתן כבל: בוקר טוב, גברתי מנהלת הוועדה, היועצות – ברוכה הבאה, איזו אורחת יש לנו, איזה רכש.

<אתי בנדלר: עורכת הדין נעמה דניאל הצטרפה לצוות הייעוץ של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: נעמה דניאל המדהימה, שנגנבה אפילו הייתי אומר, ממשרד המשפטים.

איתן כבל: היתה לנו הזכות לעבוד אתך בחוק העיצובים - חוק מדהים לכשעצמו - ואילולא את לא היינו עוברים את החוק הגדול והמדהים הזה.

איתן כבל: כל הכבוד גם לצוות המשפטי שעשה את הגניבה הגדולה.

איתן כבל: יישר כוח, אנחנו שמחים לפגוש בך.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה להזכיר שהיום אנחנו ביום הבין-לאומי לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, וזה מלווה אותנו לאורך כל היום, חשוב שנזכיר זאת.

איתן כבל: הנושא שאנחנו אמורים לעסוק בו עכשיו הוא הצעת חוק לעידוד נסיעה שיתופית (תיקוני חקיקה), התשע"ז-2017, של חברות הכנסת מרב מיכאלי ומירב בן ארי.

איתן כבל: אני רוצה לומר כמה מילים.

איתן כבל: הצעת החוק הזו מונחת על סדר-יומה של הוועדה - - -

מירב בן ארי: מיולי.

איתן כבל: אני אומר הרבה מעבר לעניין שמונחת בוועדה.

איתן כבל: אני אומר בסדר-היום של הוועדה.

<לאה ורון: לפחות לפני שלושה שבועות.

איתן כבל: התבשרנו אתמול במפתיע על העובדה שהשר חתם על התקנות.

איתן כבל: אומר את זה לנו, ואני אומר את זה גם לכם, ממשרד התחבורה, שלא ברור לי.

איתן כבל: זה לא היה עובר אותי, שאישור בסדר גודל כזה לא מובא לאישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אנחנו כאן מקפידים על דברים לאין שיעור פחות משמעותיים ודרמטיים.

יעקב פרי: קוצו של יו"ד.

איתן כבל: ממש.

איתן כבל: אני לא רוצה עד כדי כך.

איתן כבל: אנחנו מוצאים את עצמנו יותר מפעם אחת האמירות של חברי הכנסת ושל האורחים מייצרות שיח שפותח את הדיון ועושה דברים טובים בדרך כלל.

איתן כבל: ברוב המקרים מוציאים מתחת ידינו תוצאות לאין שיעור יותר טובות כשהחוק מובא על ידי המדינה או חוק שמובא על ידי חברי הכנסת כהצעת חוק פרטית.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם שבמערכת היחסים שמתקיימת – כמובן, הפנייה היא לא אליכם, שאף אחד כאן לא יטעה, אני לא צועק על הטלר – אבל במערכת היחסים שמתקיימת בינינו לבין משרד התחבורה, שזה נעשה מהרגע להרגע, זה מעמיד אותנו במצב מביך מאוד.

איתן כבל: אני לא נכנס עכשיו לתוכן של הדברים, אבל במערכת היחסים שמתקיימת בינינו לבין משרד התחבורה, שיש לכם כאן צ'ק פתוח, אפשר לומר, בכל העניינים – לא עושים דברים כאלה.

איתן כבל: לא עושים דברים כאלה.

איתן כבל: אפשר היה להרים טלפון, להגיד, להתייעץ.

איתן כבל: הייתי אומר ככה, אולי הייתי אומר:

איתן כבל: אולי אדוני יחתום אחרי שיתקיים כאן דיון; מה דעתו של אדוני של ההצעה; האם יש בה חלקים שאולי כן נעביר אותם ואולי לא.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לגופה של ההצעה, תיכף נשמע את המגישים.

איתן כבל: אבל אני אומר שאולי בכל זאת היה צריך איזה צל צילו של אישור בעניין הזה.

איתן כבל: אני אומר לכם שזה ממש לא לעניין, פשוט לא לעניין כל הסיפור הזה.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם – אם יש כאן עדיין אנשים שלא יודעים את העניין הזה - שבתחילת ינואר בכוונתי ובכוונתנו להוביל סדרה של לפחות עשרה דיונים בנושא התחבורה הציבורית בכלל, ואחד הפרקים בתוכה, אחד הנושאים שאני חושב שצריך לעסוק בהם בעולם החדש שבו אנחנו נמצאים יהיה התחבורה השיתופית, ושם נעסוק בזה בצורה מאוד משמעותית ורצינית ונקווה שגם נצליח להוציא תוצאות טובות מתחת ידינו.

יעקב פרי: למה אדוני חושב שהשר מיהר?

יעקב פרי: על מנת לחסל את אפשרות אובר?

יעקב פרי: אני יודע שהשאלה קצת מביכה.

איתן כבל: אומר לך באמת – בדרך כלל אינני נוצר את לשוני - בחיי שאין לי מושג.

איתן כבל: אני אפילו מנסה להבין אם היה פה תחכום או לא – אין לי מושג.

יעקב פרי: זה נראה כמו מחטף.

איתן כבל: נכון, זה פשוט נראה כך.

מירב בן ארי: אדוני, אתה יכול לתת לנו את רשות הדיבור, פשוט יש לי דיון מהיר בכספים במקביל.

איתן כבל: חרוצה.

איתן כבל: אאפשר לך, אבל אני חושב שכדאי לשמוע את היועצת המשפטית, ואתן מיד אחריה.

איתן כבל: בבקשה.

<אתי בנדלר: אדוני, שנינו יכולים להעיד שלא החלפנו אף לא רבע מילה בקשר לנושא הזה של אישור הוועדה לתקנות אלה.

איתן כבל: נכון.

<אתי בנדלר: פשוט לא הספקתי לדבר עם אדוני על העניין הזה.

<אתי בנדלר: אבל אולי אתן שתי מילות רקע לנושא של הצורך באישור ועדה לתקנות מסוג זה.

<אתי בנדלר: קיימת מחלוקת ארוכת ימים בין משרד המשפטים לבין הייעוץ המשפטי לכנסת לגבי תחולתו של סעיף 2ב לחוק העונשין.

<אתי בנדלר: סעיף 2ב לחוק העונשין קובע עיקרון מאוד פשוט, ואומר: "תקנות שבהן נקבעו עבירות ועונשים טעונות אישור ועדה של הכנסת".

<אתי בנדלר: זאת אומרת, גם אם בחוק המסמיך עצמו – לענייננו, פקודת התעבורה - לא כתוב שתקנות לפי סעיף מסוים טעונות אישור ועדת הכלכלה, הרי שכשמדובר בתקנות עונשיות, בהתאם לחוק העונשין סעיף 2ב, יש צורך באישור ועדת הכלכלה.

יעקב פרי: בתקנות אלה אין עונשין.

<אתי בנדלר: מה זה תקנות עונשיות?

<אתי בנדלר: תקנות עונשיות זה תקנות שמי שמפר אותן מבצע בעצם עבירה פלילית.

<אתי בנדלר: מי שיפעל בניגוד לתקנות, לכשהן יתפרסמו ויקבלו תוקף, מפר הוראה, והוראה מסוימת בפקודת התעבורה שקובעת - - -

מרב מיכאלי: נניח שעשה שלוש נסיעות.

<אתי בנדלר: הוראה 68 לפקודת התעבורה שמתייחסת לעונש לעבירות על התקנות קובעת שעובר על תקנה שהותקנה לפי פקודה זו דינו כך וכך.

<אתי בנדלר: משרד המשפטים נותן פרשנות להוראת סעיף 2ב כלדקמן: משבאים לראשונה לקבוע איסור פלילי בתקנות סעיף 2ב לחוק העונשין חל ועל כן יש צורך להביא את התקנות לאישור הוועדה; אולם משיש כבר איסור ומתירים משהו מתוך האיסור, מקלים משהו מתוך האיסור או מבטלים את האישור - אין בכך משום קביעה של עבירה פלילית ולכן בנסיבות אלה אין צורך באישור ועדה.

<אתי בנדלר: כאמור, לא אכנס עכשיו לכל הנימוקים המשפטיים מדוע אנחנו – וכשאני אומרת אנחנו אני מדברת על כל היועצים המשפטיים בכנסת שדנו בנושא הזה כבר לפני מספר שנים – סבורים אחרת.

<אתי בנדלר: אבל באופן טבעי, כמובן, מי שמנחה את הממשלה הוא היועץ המשפטי לממשלה, ומבחינה זו חוות דעתו מחייבת את משרדי הממשלה וכך הם פועלים.

<אתי בנדלר: למיטב ידיעתי – אני אומרת את זה בזהירות המרבית - הנושא לא נדון בפסיקה, לא הוגשה אף פעם עתירה נגד החוקיות של תקנות כאלה ולכן אין הלכה פסוקה בעניין הזה.

<אתי בנדלר: למה אני מספרת את כל הדברים האלה?

<אתי בנדלר: משום שכמו שאדוני אמר, לו התקנות היו מובאות לאישור הוועדה, אני מניחה שהוועדה היתה מאשרת אותן בסופו של דבר, אבל יכול להיות שעם שינויים אלה או אחרים.

<אתי בנדלר: למשל, עברתי אתמול על התקנות ולי כמו, יש להניח, גורמים אחרים שרואים את התקנות, יש הערות לגופן של התקנות, ולכן אני מדברת - - -

מרב מיכאלי: הערות מאוד רלוונטיות ברמה העניינית.

יעקב אשר: מהותיות אפילו, לא רק רלוונטיות.

<אתי בנדלר: דיברת על מערכת היחסים הנאותה בינינו - - -

איתן כבל: אני רוצה לשאול את גברתי שאלה, כדי שנהיה תכליתיים בעניין הזה, בעיקר לאור הפתיח של הדברים שלך: האם מתאפשר, לאור הדברים שאמרת, שנפנה גם לשר וגם ליועץ המשפטי לממשלה וגם ליועץ המשפטי לכנסת, לבחון את העובדה שזה צריך להגיע לכאן בכל זאת.

מרב מיכאלי: קודם כול, צריך לבקש מהם, לאור הבעיות שעלו פה, להקפיא את פרסום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא לפרסם.

<אתי בנדלר: אני אומרת בכנות:

<אתי בנדלר: התכתבתי אתמול בערב עם גברת חוה ראובני.

<אתי בנדלר: היא מייצגת, כמובן, את עמדת הממשלה - והיא תוכל לומר את זה טוב ממני – שלפיה התקנות אינן טעונות אישור הוועדה ולכן אין שום סיבה לעצור את פרסום התקנות, שזו היתה הבקשה שלי בפנייתי אליה.

<אתי בנדלר: לדעתם התקנות הותקנו כדין.

יעקב פרי: ברשותך, שאלה ליועצת המשפטית: אם התקנות היו יוצאות מן הכלל - - -

<אתי בנדלר: אף לא הערה אחת.

יעקב פרי: כן.

יעקב פרי: אז למה צריך הצעת חוק?

יעקב אשר: זה לא חוק.

יעקב אשר: הצעת החוק היא הטריגר.

<אתי בנדלר: התשובה לשאלה הזאת היא מאוד פשוטה; תקנות, בעיקר תקנות שאינן טעונות אישור ועדה, השר - ברצותו מתקין וברצותו לא מתקין; ברצותו מבטל, ברצותו משנה.

יעקב פרי: החוק מחייב אותו.

יעקב פרי: הבנתי, תודה רבה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: היום שר כזה, מחר שר אחר.

<אתי בנדלר: אין פיקוח פרלמנטרי על העניין.

מרב מיכאלי: וגם ברמה הפוליטית, מר פרי, התקנות האלה הובאו רק משום שהוגשה הצעת החוק הזאת על-ידי - - -

איתן כבל: אם הייתי צריך להסתמך רק הייעוץ המשפטי של המשרדים השונים – וחוה, אנחנו מפרגנים לה מאוד, היא מהטובות שבהן - - -

<דרור וגשל: כמו שהיועצת המשפטית של הוועדה אמרה, זה בא מאתנו.

איתן כבל: אם זה בא מכם, קל וחומר שזה טעון בדיקה.

איתן כבל: חוה, דרור, אינני פותח את הדיון, רק אודיע את החלטתי לגבי העניין בסוף.

איתן כבל: אני שוקל ברצינות לפנות בכל מקרה.

איתן כבל: שווה גם לאתגר את המערכת, בכל הכבוד לכם, כי כשאתם רוצים מאתנו משהו אתם עומדים על קוצו של יו"ד; אנחנו פחות מזה רוצים לבדוק, בסדר?

יעקב אשר: במיוחד כשיש פה טעם לפגם כי זה עמד על סדר-היום.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מרב מיכאלי, אנא הציגי את החוק.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: קודם כול אפתח ואגיד שהצעת החוק, עניינה הסדרה.

מרב מיכאלי: נוצרה פה בעיה של מישוג – של המושג "נסיעה שיתופית" – כי כבר השתמשו בו לדברים אחרים ועכשיו יש ויכוח מה היא בדיוק נסיעה שיתופית, אז אגיד בלועזית: Car pool.

מרב מיכאלי: לא באתי להסדיר את אובר, באתי להסדיר את האפשרות של ציבור שנוסעת כל יום לעבודה וחזרה מהעבודה, הלוך ושוב.

מרב מיכאלי: הרעיון הוא שציבור שנוסעת ונוסע כל יום לעבודה, במקום שיישב בן אדם אחד באוטו וימלא את הכבישים בפקקים, ונוסעים בלאו הכי לאותו מקום – מפתח תקווה לערד או לכפר סבא אפילו - הרעיון היה לצמצם את מספר המכוניות.

מרב מיכאלי: יש מדד, שאם נוריד אותו ברמה הזאת שבמקום שיישב אדם אחד יישבו שלושה במכונית, אנחנו ממש מפנות ומפנים הרבה מאוד מקום בכבישים ומורידות את רמת הפקקים באופן דרמטי.

מרב מיכאלי: הרעיון היה נסיעה ביחד לא לצורכי רווח, נקודה, אלא היכולת להשתתף בהוצאות בשביל שזה יהיה כדאי גם כלכלית.

מרב מיכאלי: לא רק התמונה הגדולה – שיהיו פחות פקקים – אלא באמת כלכלית.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שמדינת ישראל מרוויחה מהמיסוי על רכב כל כך הרבה, אבל אולי יהיה כדאי לי אפילו בטווח הארוך לא להחזיק רכב כי אדע בוודאות שאוכל להסתדר עם אנשים שגרים סביבי, שאוכל לנסוע אתם לעבודה, וזה יעלה לי רק השתתפות בהוצאות של האוטו בלאו הכי.

מרב מיכאלי: כאן היה צריך להסדיר שני דברים: אחד, את הרשות להסיע נוסעות ונוסעות – דבר שהוא אסור; והדבר השני, שהוא לא פחות, לוודא שזה לא אירוע מיסוי, שלא יגידו לי אחר כך: עשית הכנסה נוספת, שלמי לנו מס.

מרב מיכאלי: בגלל זה הוגשה הצעת החוק ואת זה היא באה להסדיר.

מרב מיכאלי: אני אומרת על השולחן שלא באתי להסדיר אובר בדלת האחורית ולא בדלת הקדמית, אלא באמת להפחית את הפקקים ואת אי הנוחות האישית ואת העלויות האישיות באמצעות נסיעה משותפת לעבודה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: בבקשה, מירב בן ארי, תשלימי.

מרב מיכאלי: עכשיו צריך להיכנס להערות של כולם ולמאבקים הפוליטיים, אבל - - -

אמיר אוחנה: מה רע באובר?

מירב בן ארי: לא עניין של רע או לא רע.

מירב בן ארי: אפשר לדבר על אובר בנפרד בכיף, אבל זה נושא אחר ונפרד, כי אובר זה כן למטרות רווח.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש ותודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

מירב בן ארי: אני מתנצלת כי אצטרך לצאת תוך כדי לדיון של ההיטל של העובדים הזרים בוועדת הכספים, שאדוני מכיר היטב.

מירב בן ארי: לא אחזור על הדברים של מרב, אני מסכימה אתם.

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים.

מירב בן ארי: אחד, החוק הוא מה-16 ביולי 2017, שאז הוא עבר בקריאה טרומית.

מירב בן ארי: ביקשו, כמובן, לחכות לתקנות, כמו שאנחנו תמיד מחכים ומחכים, ורק אחרי שיש דיון מגיעות התקנות.

מירב בן ארי: התקנות האלה שמונחות פה, שנחתמו אתמול בלילה, נחתמו כנראה באישון לילה, כי מי שקורא את התקנות האלה שואל איך בכלל לתת אפשר עונש לבן אדם שלוקח פעמיים?

מירב בן ארי: ואם פתאום הוא צריך להמשיך?

מירב בן ארי: ואם פתאום הוא צריך לחזור?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין איך כותבים בכלל דבר כזה.

מירב בן ארי: דבר שני: מה זה העניין שמישהו אחד משלם או שאותו אחד שנסע משלם?

מירב בן ארי: ואם אני אומרת לו שייקח ארבעה אנשים ואשלם אחר כך, ולא הייתי ברכב?

מירב בן ארי: איך כותבים תקנות כאלה מוזרות.

מירב בן ארי: אם היום אני נוסעת לאילת באוטו של חברה, שהוא לא מהעבודה, ואנחנו מתחלקות בדלק או שנוסעות יחד לשדה התעופה ומתחלקות בתשלום לחניון, זאת אומרת שאם עד היום נסענו והכול בסדר, עם התקנות האלה אנחנו הופכות לעברייניות כי מספיק שהוספתי – כמו שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה בצדק - כל תזוזה גוררת ענישה פלילית.

מירב בן ארי: נכון, היועצת המשפטית?

מירב בן ארי: זה העניין.

מירב בן ארי: אני חברה בהרבה ועדות, תקנות תמיד מגיעות לאישור הוועדה.

מירב בן ארי: מה קרה כאן?

מירב בן ארי: איך יכול להיות שגם תקנות הגיעו, גם תקנות שאני לא יודעת מי כתב אותן וגם תקנות שבכלל לא מסדירות?

מירב בן ארי: אם רוצים להסדיר את התחבורה השיתופית, ללא מטרת רווח – אני מסכימה עם מרב - זה חייב להיות עבודה רצינית.

מירב בן ארי: תסלחו לי, אחרי חצי שנה להביא דבר כזה זו בדיחה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ידבר עכשיו אורח וחבר כנסת.

איתן כבל: ראשון האורחים המכובדים זה אורחנו היקר יהודה בר אור.

איתן כבל: בבקשה, יהודה.

איתן כבל: לאחר מכן – חבר הכנסת יעקב פרי.

<יהודה בר אור: שלום לכולם.

<יהודה בר אור: כמו כולם הופתענו גם אנחנו מהחוק.

איתן כבל: הופתעתם לטובה או לרעה?

<יהודה בר אור: לפי הבנתי, כל החוק שמובא עכשיו – והגשתי לכם את ההשגה שלנו באופן כללי - נהגי המוניות אמורים להסיע כי הם המקצועיים ביותר, ולכן אנחנו חושבים שהדבר הזה נעשה בגלל לחץ שהיה על שר התחבורה מהממונה על ההגבלים, ולכן הוא פתאום קצת התהפך והחליט שהוא רוצה לשים לנו מתחרים, שאף אחד לא יודע איך התחרות הזאת תהיה ולאן היא תתפתח.

<יהודה בר אור: מי יפקח על זה שייסעו שתי נסיעות?

<יהודה בר אור: מי יפקח על זה שייקחו רק שני שקלים?

<יהודה בר אור: מי יפקח בכלל שהעסק הזה יעבוד ולא יהפוך להיות למפעל כסף?

<יהודה בר אור: איפה אמרת השופט שאמר במפורש שהוא לא ייתן לזוז מטר בלי ביטוח?

<יהודה בר אור: איפה עומד הביטוח בעניין הזה?

<יהודה בר אור: אני משלם 6,000 שקל ביטוח, הוא ישלם 2,000 והוא ייסע אותו דבר כמוני?

<יהודה בר אור: כל הדברים האלה הם בערפל, ולכן אנחנו אומרים בצורה ברורה שאנחנו צריך להסיע רק במוניות בתחבורה שיתופית.

<יהודה בר אור: יש מספיק מוניות, יש מספיק ידע וזה פתוח לציבור.

<יהודה בר אור: כל הזמן מנסים להגיד לאנשים שייתנו פיצוי, לא פיצוי.

<יהודה בר אור: זו פרנסה; אנשים נכבדים, זו פרנסה של 30,000 בעלי משפחות שעומדים מאחוריהם עוד 100,000 בני משפחה.

<יהודה בר אור: זו פרנסה.

<יהודה בר אור: אנחנו לא רוצים כסף, אנחנו רוצים פרנסה, וכל רגע מנסים לקחת לנו את הפרנסה, למשוך אותו בכל מיני עיוות חוקים.

<יהודה בר אור: אני לא יודע מה קרה שבמפלגת העבודה כולם נעשו מושכי עבודה לכל אחד, לכל מקום.

<יהודה בר אור: הגיע הזמן, או שדואגים לפועלים ולעובדים או שרוצים לתת לטייקונים להרוויח כסף.

<יהודה בר אור: זה לא מסדר שום דבר כי אתה לא תפקח על זה.

<יהודה בר אור: אם מישהו היה אומר שיש על זה סנקציות כספיות, אם מישהו היה אומר:

<יהודה בר אור: אני יודע לפקח על זה שנהג שייסע יותר מפעמיים ישלם סכום, שיהיו לו נקודות, קנס – הייתי אומר שזה קצת מקל; אם היה מישהו שיכול להגיד למישהו אחר לא לנסוע או כן לנסוע כשהוא יודע שיש לו אפשרות לנסוע - הייתי אומר אולי כן.

<יהודה בר אור: כשאני משלם 6,000 שקל והוא משלם 2,000 ומקבל אותם תנאים כמוני – לא יהיה דבר כזה, לא הגיוני ולא הוגן.

אמיר אוחנה: הלוואי שהיה לנו ציבור של טייקונים.

<יהודה בר אור: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

<יהודה בר אור: הגשתי את ההתנגדות שלי בכתב שבועיים לפני הזמן.

<יהודה בר אור: זה היה מונח בפני הוועדה ובפני כל חברי הכנסת ולא קיבלתי תגובה, לצערי.

<יהודה בר אור: ידעתי שמשרד התחבורה נגד העניין הזה חד-משמעית, הופתעתי ששר התחבורה שינה את דעתו פתאום.

<יהודה בר אור: אם החוק הזה יעבור ללא ידיעתנו ולא ישבו אתנו יחד – אנחנו מתנגדים לו.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני מודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב פרי, ולאחר מכן – פריד אברהם, ולאחר מכן – יעל כהן-פארן.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב פרי: אני מודה שגם אני הופתעתי מפרסום התקנות אתמול.

יעקב פרי: דיברת על זה, ואני לא רוצה לחזור.

יעקב פרי: יחד עם זה, אני חושב שמה שאמר ידידנו יהודה, אסור להקל בו ראש.

יעקב פרי: מדובר בענף של מעל 30,000 איש, שמחזיקים מאחוריהם 100,000–150,000 אנשים, בני משפחה, וזוהי פרנסתם.

יעקב פרי: אני רוצה כבר בתחילת דבריי להגיד ליהודה שאף פעם, באף חוק, לא נגיע לאיזושהי שוויוניות.

יעקב פרי: העלית את הנושא שאתה משלם 6,000 שקל ביטוח ובעל רכב פרטי משלם 2,000, וכנראה שלא הוועדה הזו, עם כל הרצון הטוב ועם כל ההבנה, תוכל לפתור את זה.

<יהודה בר אור: בלי הביטוח הוא לא יוכל לנסוע.

<יהודה בר אור: אעקוב אחרי כל אחד כזה שנוסע ואשים לו רגל.

<יהודה בר אור: אני אומר את זה בצורה ברורה.

יעקב פרי: בסדר, יהודה.

יעקב פרי: אנחנו מנסים להגיע למצב שיהיה איזשהו איזון.

יעקב פרי: אין ספק שנושא הנסיעות השיתופיות הוא מגמה עולמית.

יעקב פרי: זו מגמה עולמית שקורית, לשמחתנו – אי אפשר להגיד לצערנו – בפועל היום.

יעקב פרי: הניסיון להסדיר את זה הוא בסך הכול ניסיון נכון, אבל יש בו הרבה מאוד מגבלות, ואתייחס.

איתן כבל: והעולם מתחבט בו.

איתן כבל: זה לא clear cut.

יעקב פרי: נכון.

יעקב פרי: קודם כול, הטענה של נהגי מוניות - למה לא לעשות נסיעות שיתופיות גם במוניות ספיישל – אני חושב שזו שאלה לגיטימית לגמרי.

<יהודה בר אור: לא אפשרו את זה.

איתן כבל: הסדרנו את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אפשרות, וזה הוסדר פה.

איתן כבל: יהודה, אאפשר.

איתן כבל: זה הוסדר פה לאחרונה.

<אתי בנדלר: אין תקנות.

<חוה ראובני: אין צורך.

<אתי בנדלר: אין צורך?

<אתי בנדלר: מצוין.

יעקב פרי: רבותי, צריך כמה שאפשר, כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, לנסות לאזן.

יעקב פרי: אפשרות לתת למוניות ספיישל גם לעשות נסיעות שיתופיות, צריך להוציא את התקנות יחד עם התקנות שמוציאים על car pool, על נסיעות פרטיות, שתהיה איזושהי שוויוניות.

יעקב פרי: זה פעם אחת.

יעקב פרי: פעם שניה, בהצעת החוק המבורכת של חברותי דאבל מרב, יש איסור לנסיעות בין-עירוניות.

יעקב פרי: אני חושב שהסעיף הזה צריך להימחק כי זה מוציא כמעט את כל הלו"ז מהעניין הזה.

יעקב פרי: אתן דוגמה: סטודנט שרוצה לנסוע לאוניברסיטת תל-אביב מרמת גן או גבעתיים לא יכול לנסוע כי צריך לעבור כבישים בין-עירוניים; סטודנט שגר בשיכון דן יכול לנסוע לאוניברסיטת תל-אביב.

יעקב פרי: אז אם אנחנו רוצים ללכת, אז בואו בצורה - - - הנקודה השלישית היא נושא הפיקוח: אין מקום בעולם שנצליח לפקח שזה יהיה שתי נסיעות ביום.

יעקב פרי: אז יש פה אחד משני דברים: או שמשרד התחבורה יעמיד גדוד של מפקחים שיעשה בדיקות רנדומליות או שישימו סנקציה, שמי שייתפס בכך שעשה שלוש נסיעות או ארבע נסיעות, תהיה עליו סנקציה.

יעקב פרי: דבר אחרון, אני רוצה לומר שזו יכולה להיות תחילתה של תשובה הולמת לקשיים שיש לנו במדינה בתחבורה ציבורית.

יעקב פרי: לכן אתמוך בחוק אם יתוקנו בו אותם סעיפים שהתייחסתי אליהם.

איתן כבל: מה שמפריע לי - ודיברתי לא פעם גם עם יהודה בר אור על העניין הזה - הם מבינים את העניין.

איתן כבל: לפחות בשלוש האחרונות לא זוכר שהובא לפה דיון שיודע להתכתב בצורה משמעותית ומעמיקה עם כל הצדדים של העניין הזה.

איתן כבל: יש מגמה עולמית – בסדר גמור, ואנחנו גם רואים מה קורה בכל העולם.

איתן כבל: לא מדינות נחשלות, אלא בחלק מהמדינות מהמובילות באירופה עשו לזה חסימה מוחלטת, כי עולות שאלות.

איתן כבל: מי שקרא ב"ידיעות אחרונות" אתמול או שלשום את הכתבה של כתב התחבורה שלהם, אודי עציון - מבלי לקבוע ברגע זה עמדה תומכת או מתנגדת – השאלות שהוא מעלה שם הן שאלות כבדות משקל שאינני יודע אם היה איזה פורום או שולחן שדן בזה.

איתן כבל: זה דיון ציבורי, אני אומר את זה בכל הכובד גם לנהגי המוניות ובכל הכבוד לכל האחרים.

איתן כבל: זה דיון ציבורי, והדיון הציבורי הזה טרם התקיים, חוץ מכותרת פה או כותרת שם.

איתן כבל: נכון, אתה צודק, גם אם אנחנו רוצים ללכת לקראת התחבורה השיתופית הזאת, יש כאן ציבור עצום.

איתן כבל: מה עושים עם זה?

מרב מיכאלי: לא רק זאת, אדוני.

מרב מיכאלי: כדאי שדווקא בגלל שבמדינות אחרות כל מיני דברים כבר עובדים, אז מן הראוי שמי שמצדד מתוך משרדי הממשלה – כמו משרד האוצר שדווקא מצדד בהפעלה של אובר - שיביא נתונים, שיראה אם זה עובד, איך זה עובד, מה זה נותן מבחינה כלכלית, כמה זה פגע, איך זה פגע.

מרב מיכאלי: בואו נעבוד מול נתונים ולא מול תחושות בטן או סיסמאות.

איתן כבל: אמרתי בצורה ברורה: בשימוע שנעשה זה יהיה אחד הפרקים החשובים והמרכזיים.

איתן כבל: הממונה על ההגבלים התנצלה על כך שלא התאפשר לה להגיע כי היא בנסיעת עבודה לחו"ל.

איתן כבל: בדיון הבא, לכשיתקיים – והוא יתקיים – היא כמובן תבוא ותשמיע את עמדתה.

איתן כבל: עמדתה כבר בשער בת רבים, הובאה לכולנו.

איתן כבל: היא אומרת שהיא לא אוהבת את החוק הזה מכיוון שלדעתה הוא יוצר חסימה של התהליך יותר מאשר פותח אותו.

איתן כבל: היא, לפחות בשלב הזה - מבלי לתת מענה או התייחסות למפתח הרחב של הנושא – הביעה סימפתיה במכתבה.

איתן כבל: סימפתיה זה דבר מאוד חשוב לתת לנהגי המוניות, אלא שגם - - -

נורית קורן: אבל צריך לתת מענה.

<יהודה בר אור: זו פרנסה, לא מענה.

איתן כבל: לא ביקשתי ממך לעזור לי, יהודה.

איתן כבל: אני מדבר שוטף.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני מייצג אותך לא רע עד עכשיו.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת מה דעתה של גברתי היועצת המשפטית, אבל לראות בנהגי המוניות מונופול – גם זה דבר שראוי לעיון, זו גם שאלה שצריכה להיות מונחת כאן על השולחן.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אני מצ'פר אותך ונותן לך זכות דיבור, אבל ממש בקצרה, כי את מדלגת מחדר לחדר.

נורית קורן: בהקשר של הנסיעה השיתופית אני רוצה להעלות שני נושאים שאני רואה בהם חשיבות למען האזרחים.

נורית קורן: קודם כול, אני שמחה מאוד, אדוני היושב ראש, שאתה תעשה דיון עקרוני ותפתח את זה.

נורית קורן: חשוב מאוד לדון בנושא של הנסיעה השיתופית כי אנחנו יודעים שהתחבורה הציבורית לא נותנת מספיק מענה לכל האזרחים.

נורית קורן: דבר נוסף, צריך שתהיה נסיעה שיתופית גם עם מוניות.

נורית קורן: צריך לשתף אותן, צריך לאפשר לעשות את הנסיעה השיתופית עם המונית.

איתן כבל: יש, יש.

נורית קורן: אבל זה עדיין לא מספיק.

נורית קורן: דבר שני, אני מבינה שמשרד התחבורה מפתח קופה רושמת למוניות, וצריך שתהיה שם גם אפשרות לנסיעה שיתופית שתתומחר בדיוק ואנשים לא ירגישו שמרמים אותם.

איתן כבל: תודה לך.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לשמור על נהגי המוניות, גם ככה הם עובדים מאוד מאוד קשה, וצריך לא רק לתת להם כסף כפיצוי אלא לשתף אותם בתוך ההליך הזה.

נורית קורן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, נורית.

איתן כבל: זה היה לפנים משורת הדין.

איתן כבל: פריד אברהם, בבקשה, ולאחר מכן – יעל כהן-פארן.

<פריד אברהם: אני מברך את אדוני על ניהולו החיובי והאוהד.

איתן כבל: אל תתלהב, אני בסך הכול מנהל.

<פריד אברהם: לכל אורך הדרך, בכל אותן ישיבות רבות שניהלת וגם אני השתתפתי, וכמעט כולם השתתפו בהן, היו המון דיבורים, המון כוונות טובות, מעשים בפועל – לא.

<פריד אברהם: מה כן יוצא?

<פריד אברהם: נהגי המוניות, על כל הפרנסה שלהם, הלכו מדחי לדחי כי כל אחד שם אותם מטרה: איך להילחם ביוקר המחיה?

<פריד אברהם: דרך המוניות; איך לנסוע נסיעה שיתופית?

<פריד אברהם: דרך המוניות.

<פריד אברהם: באנו בתחילת השנה שעברה, כבודו ניהל פה ישיבה בהסכמתנו, הצעה של האוצר שנסיעות שיתופיות הן במונית קודם כול.

<פריד אברהם: אז מה אתם ממהרים לשיתופית פה, שיתופית שם?

<פריד אברהם: תנו לזה לעבוד.

יעקב אשר: למה זה לא עובד?

<פריד אברהם: יש לנו סיבות לחשוש.

<פריד אברהם: זה חשש לפרנסה של עשרות אלפי נהגים, הרבה אלמנות, הרבה פנסיונרים שמחזיקים זכות שקנו מהמדינה - 243,000 שקל זה עולה היום.

<פריד אברהם: מה, אתן עכשיו למישהו לבוא - השכן שלי – להסיע גם הוא בשכר כשלא נתנו לי את כל האופציות?

<פריד אברהם: תנו לי אופציות, פצו אותי, תנו לי לבצע את הנסיעה השיתופית שהחלטתם עליה בתחילת השנה ויצרו כל מיני קשיים.

<פריד אברהם: אני אומר לך, יש פתרונות.

<פריד אברהם: אפליקציות קיימות והן ייצאו כנראה בתוך שלושה-ארבעה חודשים לרחוב עם מוניות.

<פריד אברהם: תתחילו בזה קודם.

<פריד אברהם: עם כל הכבוד להצעות שלכם, גברתי הנכבדה, זה יכול לחכות עד שימצו את כל ההליך עם המוניות, כל מה שלא מיצו.

<פריד אברהם: לכן אנחנו חרדים, אנחנו מודאגים מזה שאנחנו רק מדברים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר לאדוני שהוועדה הזו בינתיים שומרת על הזכויות של נהגי המוניות יותר מהממשלה.

<פריד אברהם: ציינתי.

איתן כבל: אם לא היינו פה אז כבר הכול היה נראה אחרת.

איתן כבל: אז כדאי שגם הדברים האלה ייאמרו כאן.

<פריד אברהם: ציינתי את זה.

איתן כבל: בבקשה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ולאחר מכן – יהודה מזרחי, ולאחר מכן – חבר הכנסת יעקב אשר.

<יעל כהן–פארן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

<יעל כהן–פארן: קודם כול, אני מברכת על הצעת החוק.

<יעל כהן–פארן: מדינת ישראל תקועה בפקק אחד ארוך, ויש לי חדשות לא כל כך טובות - זה לא הולך להיפתר, אלא אם נעשה משהו מאוד מאוד דרמטי, וחלק מהדרמה קשורה גם לתחבורה השיתופית.

<יעל כהן–פארן: הלוואי שזה יצליח.

<יעל כהן–פארן: אני חושבת שהחשיבות בחוק הזה זה איתות מהמחוקק שאנחנו מעוניינים בכיוון הזה, שהכיוון הזה הוא חיובי.

<יעל כהן–פארן: הכיוון הזה הוא חיובי כי הוא יוריד כלי רכב פרטיים מהכביש, ורק זאת ההצדקה שלו - אם הוא יפחית את כלי הרכב, את הנסועה בכלי הרכב הפרטיים, אם הוא יפחית את הרצון של הישראלי לקנות את הרכב הבא שלו.

<יעל כהן–פארן: יש התלבטות בין רכב אחד לשניים, שכל משפחה חווה, וזו הוצאה אדירה, אבל לפעמים פשוט אין ברירה.

<יעל כהן–פארן: מה זה לפעמים?

<יעל כהן–פארן: איך שמתכננים את המדינה הזאת, עם כל הוותמ"לים והתוכניות המטורפות שיש כאן, אין ברירה, משפחה צריכה שתי מכוניות.

<יעל כהן–פארן: אם יהיה רק רכב אחד במשפחה, כבר דיינו, כבר עשינו המון.

<יהודה בר אור: שישלבו ביחד.

<יעל כהן–פארן: אני רוצה לומר לבעלי המוניות: ככל שלאנשים יהיה פחות רכב פרטי, גם לכם תהיה יותר תעסוקה, כי אנשים ייסעו יותר בתחבורה ציבורית.

<יעל כהן–פארן: גם ב-car pool, לפעמים הוא יצטרך ממקום העבודה למקום העבודה של זה שהוא לוקח את ה-car pool אתו, אולי הוא גם יצטרך מונית, כי הוא מפונק אז הוא ירצה מונית.

<יעל כהן–פארן: בסופו של דבר, יש כאן עניין שהמדינה צריכה להתקדם ולפתור את בעיות הגודש בכבישים, הן גורמות לנו לאסון.

<יעל כהן–פארן: זה אסון מה שקורה פה היום וזה רק יהיה יותר גרוע.

<יעל כהן–פארן: זה הוצאות ענק, ואני כבר לא מדברת על זיהום אוויר ודברים אחרים.

<יעל כהן–פארן: זה חייב להפסיק, וזה אחד הכיוונים.

<יעל כהן–פארן: צריך לסמן אותו ולקרוא לעם ישראל להצטרף ל-car pool.

<יעל כהן–פארן: תודה.

איתן כבל: תודה.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, הערה.

מרב מיכאלי: יש דבר מאוד בעיניי שיעל אמרה הוא הקריאה הציבורית.

מרב מיכאלי: אחת הסיבות שהנחנו את הצעת החוק כי זה נכון שיש שתי אפליקציות שמשתמשות בהן או שתיים וחצי – תלוי - ויש מין מצב אפור, שזה כאילו לא ברור לגמרי.

מרב מיכאלי: גם ווייז פנו אלינו ואמרו שהן נמנעות מפרסום בגלל שגם הן בעצמם לא סגורים על זה שהם עושים משהו שהוא מאה אחוז חוקי.

מרב מיכאלי: ברגע שיהיה ברור שזה מותר ומה התנאים שבהם זה מותר, אז באמת אפשר יהיה לצאת בקריאה לציבור להשתמש באופציה הזאת.

מרב מיכאלי: אבל מה שקורה בעניין הזה הוא סימפטומטי לממשלות נתניהו לדורותיהן - צד אחד רוצה את כל הקופה, צד שני רוצה שלא יקרה שום שינוי ולכן לא עושים כלום.

מרב מיכאלי: הכול קופא על שמריו במשך שנים ורק מי שמצליח לנגוס בחלקים האפורים - הכול פשוט נעשה יותר גרוע ככל שעובר הזמן.

מרב מיכאלי: זאת הזדמנות מאוד טובה וגם אני אצטרף לברכות על כך שאתם מתכוונים לקיים על זה דיון גם ככה, אבל בואו לפחות את הפקק הזה נשחרר.

איתן כבל: תודה.

מירב בן ארי: אני חייבת לשאול אותך משהו שמטריד אותי מהרגע שיצאתי: התקנות האלה, שהשר תיקן והביא באישון לילה, כמו שאמרת - - -

<דרור וגשל: לא - - -

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני.

מרב מיכאלי: התאריך שמופיע אצלי על התקנות זה 4 בדצמבר 2017.

מרב מיכאלי: מה התאריך היום?

מרב מיכאלי: 5 בדצמבר.

מרב מיכאלי: אז אל תגיד לי שזה לא באישון לילה.

מרב מיכאלי: מה, אני יום וחצי בכנסת?

<דרור וגשל: 4:00 אחרי הצהרים.

מירב בן ארי: 4:00 אחרי הצהרים - - - ?

איתן כבל: "אישון לילה" זה מושג.

<לאה ורון: מחשיך כבר ב-4:00.

מרב מיכאלי: היה כבר חושך.

מירב בן ארי: דמדומי היום, לפרוטוקול.

מירב בן ארי: 4:00 אחרי הצהריים?

מירב בן ארי: נו, ברצינות.

מירב בן ארי: אני מאוד מעריכה את משרד התחבורה, אבל אני רוצה לדעת – חשוב לי – האם הוועדה הזאת היא חותמת גומי או שהוא צריך את האישור?

מירב בן ארי: זה יעבור בכל מקרה?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מירב, מכיוון שנאמת והלכת וחשבת כבר על משהו אחר, היתה פה התייחסות נרחבת של היועצת המשפטית בדיוק בשאלות האלה, וגם בסוף הדיון אמרתי שאקבל החלטה אם להוציא פנייה פורמלית.

איתן כבל: אקפיד שאתן את המענה המלא כשתהיי פה.

מירב בן ארי: תודה, זה חשוב לי.

איתן כבל: יהודה מ., בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן - יעקב אשר.

איתן כבל: בקצרה, אל תחזור על יהודה ב.

<יהודה מזרחי: תודה.

<יהודה מזרחי: אני רוצה להתמקד.

<יהודה מזרחי: נועדנו לשבת על הצעה שיתופית שמציעים, מבחינת קדמה טכנולוגית וכדומה.

<יהודה מזרחי: איגוד המוניות מוכן לקבל את זה, אבל שזה ייעשה אתו יחד, עם עיצום כספי, עם הגבלות והזהירות, שזה ייעשה באמת למטרות פרטיות ולא למטרות עסקיות.

<יהודה מזרחי: אפשר ליישב את זה, אבל הדיון הזה לא נועד לאובר ולא להכניס את אובר ואין שום תזכורת לאובר.

<יהודה מזרחי: צריכים להבהיר שהשר חתם על צו, שאפשר לעדן אותו קצת ולשפר אותו, שיהיה טוב לכל הצדדים.

<יהודה מזרחי: אם אנחנו רוצים הסעה אמיתית שיתופית ולא אחיזת עיניים שיהיה פתח לדברים אחרים מסחריים – אפשר לעשות את זה.

<יהודה מזרחי: דבר אחרון, חשוב לציין שההסעה השיתופית לא תהיה מסחרה, שזה לא נושא לוויכוח או תחשיב כזה או אחר.

<יהודה מזרחי: שזה יהיה מעוגן במונה בשביל לפתור בעיות של ויכוחים.

<יהודה מזרחי: עולה נוסע, יש מונה שמודד את הזמן והמרחק, וזו הדרך הנכונה, בלי ויכוחים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני חושב שהדברים שהוספת הם דברים מאוד חשובים ואני מאוד מעריך את העמדה שלכם בעניין הזה.

איתן כבל: העמדה שהצגת עכשיו נותנת לכם כוח גדול מאוד, גם כלפי, באופן שבו אני נדרש לנהל את הדיון.

איתן כבל: האמירה שלכם היא אמירה מאוד חשובה, ואנחנו גם נתייחס אליה בהמשך.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב אשר, ולאחר מכן – ספי קלר.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, הסיטואציה שאנחנו יושבים בה היא באמת סיטואציה שלא מקובלת הרבה מאוד, לפחות לפי הניסיון שלי.

יעקב אשר: אני חושב שמה שקרה כאן בעומדנו לדון בעניין הזה, שנמצא על סדר-היום מהרבה כיוונים, ופתאום מאמצים בחום את התקנות, אבל לפי איך שרוצים לאמץ אותן, ובזה כביכול נגמר הדיון.

יעקב אשר: שמענו את היועצת המשפטית, אני מתאר לעצמי שתהיה לזה התייחסות לזה אחר כך, אבל אני חושב שגם מהבחינה שלנו, כחברי ועדה - אנחנו יושבים כאן, אדוני, אצלך בוועדה ועובדים בשביל משרד התחבורה בהרבה מאוד תחומים: בנושאים של קנסות, ברפורמות כאלה ואחרות - ונמצאים בשיח כל הזמן.

יעקב אשר: לפני דיון כזה, על דבר שנתון לוויכוח ציבורי גדול מאוד, ואין ספק שיש גם סיבות לכך, באים וקובעים עובדה ועושים חיבוק דב מהיר של העניין הזה, סוגרים איזה שהן תקנות.

יעקב אשר: אני לא רוצה לאכזב את המגישות, הן לא נמצאות כאן, אבל לדעתי התקנות האלה רק יבלמו את הרעיון של נסיעה שיתופית, זה רק יגביל ובוודאי לא יעודד.

יעקב אשר: נרד לרזולוציות האלה במהלך הדיונים שיהיו, אז גם תראו.

יעקב אשר: אני חושב שהסיבה שכל זה נעשה, אדוני היושב ראש, זה יכול להגיע גם לכיוונים אחרים, כי למרות שהאוצר תומך ברעיון של נסיעה שיתופית, לא רוצים להתמודד עם לעשות את זה נכון, כמו שזה קורה בארצות אחרות.

יעקב אשר: כשאני מדבר על לעשות את זה נכון ולעשות את זה באופן לא חלקי כזה קטן אלא באופן יותר נכון, יותר אמיתי, המדינה תצטרך להכניס יד לכיס כדי לעשות את זה.

יעקב אשר: בנושא של נהגי המוניות – זה מגזר שצריך להגן עליו, אבל לא סתם להגן עליו אלא צריך לשלב אותו.

יעקב אשר: בתוך השילוב צריך גם לדעת להעצים אותו בדברים אחרים שבהם יש לו מצוקה, ולאו דווקא על חשבון הנסיעה השיתופית.

יעקב אשר: אני אומר שאין אומץ למדינה להתמודד עם העומס בתחבורה הציבורית, העומס של רכבים בכבישים.

יעקב אשר: לא הולכים לטפל בזה באמת.

יעקב אשר: עשו משהו שביידיש קוראים לזה "יויצא זיין" - זרקו איזה משהו בשביל שיגידו שיש נסיעה שיתופית בארץ, כדי שיפסיקו עם הביקורת.

יעקב אשר: אבל מצד שני, זה לא הולך לעשות שום דבר.

יעקב אשר: בורחים שוב מהבעיה ומשאירים את נהגי המוניות לעשות את העבודה, בגלל שאף אחד לא מוכן יהיה לבוא ולבדוק מה יקרה אם תהיה נסיעה שיתופית קצת יותר רחבה, קצת יותר נחמדה.

<יהודה בר אור: תראה מה קורה בבני ברק.

יעקב אשר: אל תפריע לי.

איתן כבל: יהודה.

<יהודה בר אור: לא, תראה מה קורה בבני ברק - זה קיים, יש הסעות כאלה, פירטיות.

<יהודה בר אור: ילדים נהרגים שם כל יום.

יעקב אשר: סליחה, אל תפריע לי.

יעקב אשר: אולי הסיבה היא שאין נסיעות שיתופיות.

יעקב אשר: אולי אם היו נסיעות שיתופיות זה לא היה?

איתן כבל: יהודה, אל תתווכח.

יעקב אשר: אז אל תפריע.

יעקב אשר: אין, ועכשיו הן גם לא יהיו בגלל שהיום כל אחד יתחיל לחשוב מה הולך לקרות אם הוא מעלה בן אדם, אם זה היה 2.10 שקלים או שני שקלים.

יעקב אשר: אני פונה למשרד התחבורה, ופונה גם למשרד האוצר: צריך לעשות רפורמה אמיתית בעניין הזה, לראות מי נפגע מזה ואיך.

יעקב אשר: לא מפצים פיצוי חד-פעמי, זה אנשים שזו הפרנסה שלהם.

יעקב אשר: צריך לשלב אותם בעניין הזה.

יעקב אשר: אבל נסיעה שיתופית במדינת ישראל היא must, היא צריכה להיות, אבל צריך לעשות אותה בצורה רצינית, בצורה מעמיקה, בצורה נכונה ולא ככה.

יעקב אשר: איך אמרנו ביידיש: "יויצא זיין".

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מודה לך בעיקר על המשפט האחרון.

איתן כבל: ספי מפורום קהלת, בבקשה.

<ספי קלר: שלום לחברי הוועדה.

<ספי קלר: רציתי להראות לכם מחקר שפרסמנו לפני כמה חודשים.

איתן כבל: הגיע אלינו.

<ספי קלר: מעולה.

<ספי קלר: מי שלא מכיר, אפשר למצוא את זה באינטרנט בפורום קהלת, תחבורה שיתופית.

<ספי קלר: בנוגע למה שאמרה חברת הכנסת מיכאלי, שהיא מחפשת עובדות ולא תחושות בטן, במחקר הזה אנחנו מביאים הרבה מאוד מחקרים על מה שקורה במדינות שבהן פועלת נסיעה שיתופית.

<ספי קלר: עם הידע הזה אני רוצה להביא לכם שלוש נקודות: דבר ראשון, ברור שאנחנו בעד ההצעה, שפותרת בעיה חשובה שלא היתה מוזכרת קודם.

<ספי קלר: אבל כל הדברים הטובים שהצעת החוק הזאת מקדמת קיימים גם בתחבורה שיתופית בשכר בקנה מידה הרבה יותר גדול, פשוט בגלל שזו תופעה הרבה יותר גדולה.

<ספי קלר: אני יודע שזה לא הדיון כאן, אבל חשוב להגיד את זה.

<ספי קלר: דבר נוסף: אם אנחנו מדברים פה על תחבורה שהיא לא למטרת רווח – וזה כל הקונטקסט שלנו - אז כל ההגבלות שבדברי ההסבר, שאומרים שזה בשביל להגביל תחרות, זה קצת מוזר להגיד את זה.

<ספי קלר: זאת אומרת, אם בן אדם בכל מקרה לא הולך להרוויח וזה רק נסיעות שממילא מתקיימות, אז בהתחשב בפגיעה בנהגי המוניות זה נראה משהו שהוא קצת מחוץ לקונטקסט.

איתן כבל: זה קצת לא הוגן, אתה עושה עוול לנהגי המוניות, ואסביר למה אני מתכוון.

איתן כבל: הם יושבים פה בדיון בנושא כל כך דרמטי עבורם, ואתה שומע שהם לא מתפרצים.

איתן כבל: היו פה דיונים מאוד טעונים, היית בחלקם.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, ספי, מכיוון שהם לא באו ממקום שהם אומרים לא באל"ף רבתי.

איתן כבל: לכן בשלב זה הם לא הבעיה.

איתן כבל: צריך לשבת, לראות.

איתן כבל: אף אחד לא באמת ישב וניסה לפרוש את כל היריעה ולראות מה המשמעויות.

איתן כבל: אתה, פורום קהלת, בא עם הדת שלך; יש עוד דתות.

<ספי קלר: נכון, בסדר גמור.

איתן כבל: לא אמרתי את זה בהתרסה או בטרוניה כלפיך, כי גם אתה מציג את הדברים כאילו שמשה רבנו ירד מהר סיני ואתה מציג את העמדה.

<ספי קלר: אני בא להציג את הדעה שלי.

איתן כבל: אני אומר שגם משה רבנו, כשהוא ירד חלקו עליו.

איתן כבל: יש פה עוד עמדות, עוד דעות, זה בסדר גמור.

מרב מיכאלי: יש פה עוד עניין.

מרב מיכאלי: ככל שאני שותפה לעמדה שהחוק הזה לא פוגע בנהגי המוניות בדבר הספציפי מאוד שהוא מתכוון להסדיר, אבל הם חוששים בצדק - ואני מבינה לליבם לחלוטין למה הם חוששים - שזאת תהיה פרצה שדרכה יעשו בזה שימוש בלי להתחשב בהם, בלי לסגור אתם, בלי לטפל בבעיה כמו שצריך, בשם דברים אחרים.

איתן כבל: לא יכולה להיות יציאה לדרך בלי שרואים תמונה מלאה.

מרב מיכאלי: ההסדר הספציפי שזה נועד להסדיר לא אמור לפגוע בנהגי המוניות.

מרב מיכאלי: אבל אני לגמרי מבינה את החשש שלהם, הוא מוצדק בתכלית.

מרב מיכאלי: האופן שהממשלה הזאת מתנהלת מצדיק את הפחד שלהם.

איתן כבל: תודה.

<ספי קלר: עוד לא סיימתי.

<ספי קלר: דיברו על עניין הביטוח, וזה חשוב גם בנסיעה בשכר וגם לא בשכר.

<ספי קלר: אם רוצים להסיע נוסעים צריך ביטוח, בשביל זה צריך רפורמה שהיא קצת יותר מקיפה.

<ספי קלר: צריכים לעבור לביטוח שהתמחור הוא לפי הנסועה ולא במובן שהוא קטגורי, כי זה חוסם הרבה מאוד דברים.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב – לא פה; חבר הכנסת אמיר – לא פה; חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, אני שכולם פה תומכים, כמוני, בחוק הזה אבל לכל אחד יש הערה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי אפשר לגשר עליהן ולהגיע לחוק טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך שאני מבין את החוק הזה, העיקרון הוא לא להגיד שעשינו חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני שהגעתי לכנסת עבדתי באזור המרכז; אתה מסתכל לפניך, מאחוריך, שמאלה וימינה ורואה רכבים שבכל אחד יש נהג, לפעמים יש לו עוד נוסע אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך פקק ואתה מפסיד מהיום שלך, שעות שאתה מבלה בפקק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גם יותר רכבים על הכביש ואז יש גם יותר תאונות דרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן החוק הזה חשוב, כדי לצמצם את מספר הרכבים, כי איך שהמדינה מתכננת לייבא רכבים ואיך שהיא מפתחת כבישים – הכבישים שמפתחים אותם לא משיגים את התוספת בכלי הרכב שעולים על הכביש ואז הפקק הפך להיות פקק קבוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל אחד שיוצא מהבית שלו יודע כמה זמן הוא יבלה בפקק, כי הפקק הוא קבוע, הוא לא משתנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יום כן ויום לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן החוק הזה מאוד חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא עושים תחבורה שיתופית, נישאר עם הפקק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, יש לי בעיה עם סעיף אחד בחוק - כשנקריא אעמוד על זה - שיש ערים גדולות שהמרחק בתוך העיר יכול להיות יותר גדול אפילו מנסיעה בין-עירונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם על זה צריך לתת את הדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראיתי הרבה אנשים שנוסעים בספיישל למקום העבודה – כשמדברים על מוניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוסעים בתחבורה ציבורית או ברכב פרטי, ואלה שנוסעים בספיישלים – ימשיכו לנסוע בספיישלים גם הלאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בעניין המוניות אני לא רואה שיש לנו בעיה גדולה, אפשר אולי לתקן פה ושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עניין הנסיעות הפירטיות בתוך היישובים קיים, וקיים ביתר שאת ביישובים הערביים, כי תחבורה ציבורית כמעט שאין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש התקדמות, אבל לא מספקת.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: מירב סלע מהתאחדות הסטודנטים, לאחר מכן – שמעון שמואלי מווייז, לאחר מכן – יונתן צוויקל - - -

<קריאה: - - -

איתן כבל: אין בעיה, בוודאי.

איתן כבל: לאחר מכן – שלמה בורה, אבי גזית, אילן זיקרי ולאחר מכן אאפשר למשרד התחבורה.

איתן כבל: בקצרה כל אחד מהדוברים.

<מירב סלע: תודה.

<מירב סלע: אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.

<מירב סלע: דבר ראשון, כמובן, אנחנו מברכים על הדיון ועל הצעת החוק שמעודדת אנשים לנסוע יחד ותקטין את כמות הרכבים בכבישים.

<מירב סלע: יחד עם זאת, חשוב לנו לציין שהיום בקרב ציבור הסטודנטים תופעת ה-car pool מאוד חזקה בתוך הערים.

<מירב סלע: אנחנו רוצים שסטודנטים שגרים בערים גדולות, שלא תמיד יש שם תחבורה ציבורית יעילה, יוכלו לנסוע בזמן קצר ובמחיר סביר לקמפוס.

<מירב סלע: אנחנו מודעים לרגישות הנושא, אבל אנחנו מציעים להסדיר את ה- car pool בגבולות האפשר, הן מבחינה בין-עירונית והן מבחינה עירונית.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם שהתהליך הזה כבר מתקיים שנים על שנים.

איתן כבל: עוזרים פרלמנטריים מסדירים ביניהם את מערכות היחסים, זה לא דבר חדש.

איתן כבל: יש כאן שאלות שעולות ומונחות על סדר-היום, וצריך להסדיר את זה.

איתן כבל: שמעון שמואלי מחברת ווייז, בבקשה.

<שמעון שמואלי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, ותודה לכולם על הדיון הזה.

<שמעון שמואלי: חברת ווייז שמה לעצמה למטרה להוריד מכוניות מהכביש, ולכן אנחנו מתמקדים ב-car pool, וב- car poolבלבד.

<שמעון שמואלי: השירות שלנו מוגבל בסכום, הוא מוגבל במספר הנסיעות הוא נועד לנסיעות שנעשות בתיאום מראש בין אנשים ולא במשהו שהוא ספיישל.

איתן כבל: יש לך יכולת, לפחות על פי האפליקציה, לזהות אם זה אכן התבצע מבעוד מועד?

<שמעון שמואלי: כן.

<שמעון שמואלי: אנחנו מברכים על התהליך של הממשלה ושל הכנסת לאשר את הנושא הזה של ה- car pool בחוק.

<שמעון שמואלי: בהקשר הזה, אני רוצה להתייחס להערה שנאמרה פה: אנחנו לא סבורים, חלילה, שזה לא היה חוקי עד הלום, אנחנו פשוט סבורים שהציבור רוצה בהירות בנושא הזה כדי לדעת שהוא עושה משהו חוקי.

<שמעון שמואלי: מבחינת התקנות, החוק ומגבלות ששמים על נושא ה-car pool, אנחנו רוצים להגיד שתרבות ה- car pool בישראל היא בחיתוליה.

<שמעון שמואלי: אמנם סטודנטים וחיילים באמת עושים את זה, אבל כציבור התרבות היא בחיתוליה, לכן את המגבלות צריך להטיל בשום שכל כדי שהן לא יחסלו אי אלה מהשירותים.

<שמעון שמואלי: נסתכל על המגבלה של המחיר שנמצאת בתקנות, ננסה ללמוד אותה ולהבין מה המשמעות מבחינת השירות וההשפעה על הציבור.

<שמעון שמואלי: מבחינת לשון החוק, אנחנו באמת חושבים שהמגבלה על הנסיעה בתוך העיר היא מגבלה - - -

איתן כבל: נגיע לזה, זה עדיין מוקדם.

<יהודה בר אור: איפה כתוב בתוך העיר?

איתן כבל: עזוב, לא עוסקים בחוק.

<יהודה בר אור: כתוב שמטרת הנסיעה היא העברה מעיר לעיר.

<יהודה בר אור: איפה זה - - - ?

איתן כבל: יהודה בר אור, כשנגיע לסעיף הזה נאפשר.

<יהודה בר אור: לא רק שהם לא אומרים אמת, הם גם מוסיפים על - - -

איתן כבל: יש לי שאלה אליך.

איתן כבל: הפיתוח של האפליקציה, אם בעולם זה מתפתח ואצלנו זה בחיתוליו, למה צריך - - -?

<שמעון שמואלי: האמת היא שהשירות של ה- car pool עולמית הוא בחיתוליו.

<שמעון שמואלי: ווייז התחילה את השירות הזה רק בישראל כניסוי.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אם כבר נתתי לך מדור פרסומי אז אאשר גם לאיתי גיל מ-Move It לומר כמה מילים.

איתן כבל: אין ברירה, צריך לשמור על האיזון.

איתן כבל: יש פה עוד חברות?

איתן כבל: בבקשה, איתי.

<איתי גיל: בקצרה, אומר שאנחנו מברכים על התקנות ועל ההסדרה של הסיפור.

<איתי גיל: אנחנו חושבים שזה הולך להעצים את תופעת ה- car pool.

<איתי גיל: מהניסיון שלנו בהפעלה של הפלטפורמה – ואנחנו מדברים על עשרות אלפי אנשים שמשתמשים בה - חשוב להבין ש- car poolזה מקום שוק שבו נהג מציע לחלוק את הנסיעה שהוא עושה בכל מקרה עם נוסעים שמוכנים להשתתף אתו בעלות הדלק וההוצאות כדי להגיע למחוז חפצם.

<איתי גיל: ברורה כוונת הרגולטור, שרוצה לשמור על זה שהנהג לא יעשה רווח, ואנחנו כמובן תומכים בזה.

<איתי גיל: יחד עם זאת, אנחנו חושבים שכיכר שוק, ככל שאתה מאפשר לה יותר דרגות חופש וככל ששמים כמה שפחות הגבלות, השוק עושה את שלו ויותר ויותר אנשים יכולים להשתמש בזה.

<איתי גיל: לגופו של עניין, התקנות שפורסמו אתמול, נלמד אותן ונגיב עליהן כשנעמיק בהן, אבל מקריאה ראשונית שלהן עולה שנכון יותר לעשות את הנסיעה השיתופית ללא הגבלות של איך בדיוק מחלקים את סכום הנסיעה, אלא שסכום הנסיעה יכול לעבור בכללותו לנהג.

<איתי גיל: הוא עדיין לא עושה רווח בשום אופן.

<יהודה בר אור: הם רוצים לבלוע.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יהודה, הם רק כותבים אפליקציות.

איתן כבל: אם השוק ירצה משהו אחר – יהיה משהו אחר.

איתן כבל: הם לא קובעים, בכל הכבוד.

איתן כבל: מה שיקבע זה מה שנעשה פה.

<יהודה בר אור: אסור להשאיר קצה פתוח כי זה יהיה בלגן.

איתן כבל: יהודה את יהודה.

איתן כבל: אני מודיע לכם ששני הדוברים האחרונים – זו פעם ראשונה שאני פוגש בהם – הם לא הבעיה שלכם.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: יונתן צוויקל, בבקשה.

איתן כבל: ואתה לא מתפרץ, יהודה, בעיקר כשיש לך שאלה מקצועית.

<יונתן צוויקל: תודה רבה, אדוני.

<יונתן צוויקל: אני מהמחלקה המשפטית של רשות ההגבלים העסקיים.

<יונתן צוויקל: אדוני תיאר יפה את עמדת הממונה, רק אגיד במשפט.

<יונתן צוויקל: אנחנו חוששים שהצעת החוק הזו תקבע את התחבורה השיתופית למצב הנוכחי, והמצב הזה הוא לא אופטימלי בעינינו, משום שבתחבורה שיתופית, שהיא גם למטרות רווח וגם ללא מגבלות נוספות שקבועות בהצעת הזאת, יש הרבה מאוד תועלת משקית.

<יונתן צוויקל: פה אני מתחבר לדברים שאמרת, אדוני, וגם לדברים שאמרה חברת הכנסת מיכאלי.

<יונתן צוויקל: אנחנו העמדנו תשתית – אני חושב שרצינית – לדיון ציבורי.

<יונתן צוויקל: הדוח שלנו, שפורסם אתמול, פורס יריעה די רחבה של הנושא, ואני מזמין את כולם לעיין בו ולהעיר הערותיהם.

<יונתן צוויקל: אני חושב שתמצאו בו תשובות לשאלות שגברתי העלתה.

<יונתן צוויקל: אנחנו רוצים להדגיש שבסופו של דבר זה שאנחנו, כרשות תחרות, בעד תחרות ובעד הורדת מחירים לצרכן – כולם יודעים את זה ומבינים שמשם אנחנו באים.

<יונתן צוויקל: פה הלכנו צעד יותר רחוק והראינו שיש סיבות מאוד טובות לחשוב מדוע הפתיחה של הענף לתחרות תשרת לא רק את הכיס של הצרכן, לא רק את איכות השירות שהצרכן יקבל, לא רק אזורים שפתאום שלא קיבלו שירות בעבר ופתאום יקבלו שירות – והכול על סמך דברים שנעשו בעולם.

<יונתן צוויקל: אני חושב שאנחנו מצליחים להראות שיש סיבות טובות להאמין שיש שיפור של מצב הגודש בכבישים.

<יונתן צוויקל: בכל מקרה, אני מציע לקחת הדוח שלנו כאיזשהו בסיס לדיון, ואנחנו כמובן מזמינים את כולם להעיר הערות.

איתן כבל: תודה, יונתן.

איתן כבל: יהודה, רצית לשאול אותו שאלה מקצועית.

<יהודה בר אור: קראתי את הדוח בעיון.

<יהודה בר אור: כשהיה הדיון בוועדת הטכנולוגיה לא ידעתי על הדוח, אחר כך ישבתי כל הלילה וקראתי.

<יהודה בר אור: אתם מביאים נתונים שאני חושב בדיוק הפוך מכם.

<יהודה בר אור: אנחנו לא הבעיה של הנסיעות השיתופיות, אנחנו אומרים שזה צריך להיות דרכנו.

<יהודה בר אור: אנחנו לא הבעיה של הגודש בכבישים.

<יהודה בר אור: בעולם מוכח חד-משמעית שהגודש בכבישים יהיה מפרייבטים שיציפו את הכבישים ולא יטילו את העניין שצריך לנסוע בנתיבים של התחבורה הציבורית.

<יהודה בר אור: אני קורא את כל מה שנאמר וכל ההערות שכתובות, זאת אומרת זה לא מהיום.

<יהודה בר אור: הממונה על ההגבלים ואתם טועים בדבר אחד, שאתם חושבים שאנחנו מחפשים פיצוי.

<יהודה בר אור: אנחנו מחפשים עבודה; וברגע שאתה אומר שעל ידי זה שתפצו אותנו תוכלו לפנות את השוק לגורמים אחרים שיקטינו את התנועה בכבישים - - -

איתן כבל: יהודה, אתה כבר מקריא את כל מה שהוא כתב.

איתן כבל: אמרת שקראת את זה לילה שלם, נצטרך לשבת פה לילה שלם.

<יהודה בר אור: זה חד-משמעית לא נכון.

<יהודה בר אור: אנחנו אנשי מקצוע, אנחנו בכביש.

<יהודה בר אור: יש לנו ארבעה אנשים שמותר להם לנסוע עם רכב פרטי, ובשעות הלחץ בין 07:00 ל-09:00 ובין 16:00 ל-18:00 או 19:00 שמנו ביקורת יומיומית של חמישה ימים ולא ראינו שנוסעים ארבעה אנשים בתוך מכונית פרטית.

<יהודה בר אור: נוסעים אחד-אחד.

<יהודה בר אור: עם ישראל רוצה את הפרטיות שלו.

<יהודה בר אור: כל הסיפור שמטילים על נהגי המוניות שכאילו הם מונעים את זה, זה לא נכון.

<יהודה בר אור: אנחנו אומרים: תעשו את זה דרכנו, אנחנו הפילוט.

איתן כבל: תודה.

<יונתן צוויקל: אדוני, אפשר בשני משפטים?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יש לו פריבילגיה לומר, לך יש את הפריבילגיה לא לענות.

<יונתן צוויקל: מכבד את זה.

איתן כבל: עכשיו תענה לו, הוא יענה לך – עזוב.

איתן כבל: הוא קרא לילה שלם, אם נתחיל להתווכח זה שני לילות.

<יונתן צוויקל: אשמח אם הוא יעביר לי את הדברים בצורה מסודרת.

איתן כבל: דרך אגב, אני מציע לכם, מבקש אפילו – בלי שום קשר עדיין לקביעת עמדה בתהליך הזה - אחד הדברים הבסיסיים שאתם צריכים לעשות זה להיפגש עם נציגי המוניות, ולו רק שתישמע דעתם.

<יונתן צוויקל: אדוני, נפגשנו אתם, וניפגש אתם שוב במידת הצורך.

<קריאות: - - -

איתן כבל: עכשיו ממש בקצרה.

איתן כבל: שלמה בורה, לאחר מכן – אבי גזית, אילן זיקרי ועוברים למשרד התחבורה.

איתן כבל: שלמה, בבקשה.

<שלמה בורה: אני מבקש שהנסיעה השיתופית תוגדר בחוק עד ארבעה נוסעים ולא יותר משתי עצירות, שלוש עצירות מקסימום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבי גזית, בבקשה.

<אבי גזית: אדוני היושב ראש, אני מנהל מוניות קווים 4 ו-5 תל-אביב ונציג מוניות השירות הפעילות.

<אבי גזית: אני בעד לשפר את התחבורה לציבור הנוסעים, אבל בזמן האחרון גט טקסי התחיל עם פילוט בציר קבוע, לקחת נוסעים במיניבוסים של 14 ו-16 מקומות, והוא מדגיש שזה פילוט זמני בחינם.

מרב מיכאלי: זה בחינם?

<אבי גזית: כן, כרגע פילוט זמני בחינם.

<אבי גזית: זה לא דבר חדש, זה כבר כמה חודשים.

<אבי גזית: הוא מבצע מתחנות רכבת נסיעה בציר קבוע, וכרגע הוא לא לוקח כסף ומתכוון בעתיד הקרוב לקחת כסף.

<אבי גזית: עכשיו מכניסים את אובר עם שלושה נוסעים, עם ארבעה נוסעים, ומי יודע – בעוד כמה זמן יחליטו להפוך את זה למוניות שירות בציר קבוע.

<אבי גזית: תגידו שאתם רוצים לחסל את המוניות וענף מוניות השירות.

איתן כבל: לא ניתן לזה, אבי.

<אבי גזית: קחו את אובר וגט טקסי וסלמאת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו רוצים לקדם בברכה – אני מתנצל שאני לא אומר בקימה - את העובדה שאסף וסרצוג מצטרף לדיון.

איתן כבל: הוא הגיע אלינו מתקשורת, נהנינו ממנו בתקשורת, ואני בטוח שניהנה ממנו.

איתן כבל: בהצלחה, אסף.

<אסף וסרצוג: אנחנו מגבשים חלק מהדברים ואנחנו גם עובדים על זה עם המשרד, אבל אפרופו תקשורת – אמרת את זה בחוק ההסדרים האחרון – כולם רוצים תחרות, כולם רוצים יותר טוב, השאלה איך עושים את זה.

<אסף וסרצוג: כל אחד רואה צורה אחרת שבה זה צריך להתנהל.

<אסף וסרצוג: אין ספק שתחבורה שיתופית – ואני לא אומר עכשיו מה זה תחבורה שיתופית, כי יש לזה הרבה וריאציות - זה פתרון שהוא מאוד נכון להרבה מאוד דברים.

<אסף וסרצוג: כמובן שצריך להתאים אותו, יש הרבה בעיות מסביב לשולחן – גם לעולם המוניות, גם לעולם השיתופי – שצריך לפתור.

<אסף וסרצוג: צריך להסתכל על זה כמשהו הוליסטי, אבל לטווח הקצר בוודאי שזה פתרון חשוב וצריך לראות איך עובדים לזה.

<יהודה בר אור: איך תפקח עליהם עם הכסף?

<יהודה בר אור: עלי אתה מפקח כל היום.

<אסף וסרצוג: זה באופן כללי.

<אסף וסרצוג: לגבי התקנות, אנחנו מדברים על זה עם המשרד.

<אסף וסרצוג: אנחנו סבורים שהיתה פה הגבלה מחמירה מדי, מכיוון שזה הגביל גם את הנסיעות וגם את המחיר.

<אסף וסרצוג: אנחנו מדברים על זה עם המשרד ונפתור את זה.

מרב מיכאלי: אז גם אתם רוצים שפרסום התקנות יוקפא.

<אסף וסרצוג: לא, אנחנו רוצים לדבר עם המשרד.

מרב מיכאלי: אם אתם רוצים לתקן את המחיר, אז איך תתקנו את המחיר?

<אסף וסרצוג: אנחנו יודעים לעבוד עם המשרד ולעשות את זה.

<אסף וסרצוג: אנחנו חושבים שהחלוקה בין המסיע לנהג והמחיר שנקבע מגבילים יותר ביחס למה שיש היום.

מרב מיכאלי: הכול בסדר, אבל תיתנו לתקנות להתפרסם ואז יתפרסמו מחדש?

<אסף וסרצוג: אמרתי שאנחנו לא רוצים להקפיא את זה, אנחנו כן רוצים לתקן.

<אסף וסרצוג: אפשר לתקן את זה די מהר, זה לא דורש יותר מדי.

<אסף וסרצוג: אנחנו לא מבקשים להקפיא את התקנות.

<אסף וסרצוג: אפשר לעשות תיקונים כל הזמן.

<חוה ראובני: מתקנים את תקנות התעבורה כל הזמן.

<אסף וסרצוג: אפשר לתקן את הצו בכל רגע נתון בחתימה.

<אסף וסרצוג: בדיוק כמו שהוא נחתם, הוא יכול גם להיחתם עם תיקון.

<אסף וסרצוג: אנחנו יודעים לעבוד עם המשרד ולדבר אתו.

<אסף וסרצוג: נעשה את זה.

מרב מיכאלי: אני חושבת עכשיו כאזרחית.

מרב מיכאלי: התקנות נכנסות לתוקף בתוך 30 מיום פרסומן.

מרב מיכאלי: מה הרציונל?

מרב מיכאלי: שתהיה איזו שהות לציבור להתוודע, להיערך.

מרב מיכאלי: אחרת יכלו להיכנס לתוקף מיום חתימתן ופרסומן, נקודה.

מרב מיכאלי: אם אתה משנה תוך כדי בתוך ה-30 יום, אז ראיתי אותן ביום ראשון אבל ביום חמישי שינית אותן.

מרב מיכאלי: אין לי דרך לנחש את זה ששינית אותן.

<אסף וסרצוג: כמו שיצאה הודעה על התקנות אפשר להוציא הודעה על השינוי.

<אסף וסרצוג: השינוי הוא לא ברמה כזאת שמשנים מן היסוד את המהות.

<חוה ראובני: כל התהליך מחדש.

מרב מיכאלי: יופי.

מרב מיכאלי: אז אני רואה שזה יהיה עוד 30 יום הרבה פעמים.

איתן כבל: אסף, משפט אחרון.

<אסף וסרצוג: אתם מתכוונים להצביע?

מרב מיכאלי: רעיון יפה.

איתן כבל: אתה חושב שהכללים כשדנים בנושא תקשורת או בנושא תחבורה שונים מבחינת תקנון הכנסת?

<אסף וסרצוג: אני מקווה שלא, כי אז זה עושה לי את החיים יותר קשים.

<אסף וסרצוג: פשוט לא הייתי בתחילת הדיון.

איתן כבל: לא, ממש לא.

איתן כבל: היום זה רק דיון ראשון, דיון שבו כל אחד מוציא את סיפור הדרך שלו על השולחן ומתייחס.

איתן כבל: בדיון הבא כבר נתחיל הקראה.

<אסף וסרצוג: אז מאוד נשמח שזה נושא שהוועדה תעסוק בו באופן כללי, כי כמו שאמרו פה מסביב לשולחן, זה נושא מאוד חשוב וצריך לראות איך פותרים את כל הבעיות.

איתן כבל: חד-משמעית, יהיה דיון.

איתן כבל: רצית משהו, גברתי?

<סיון דטאוקר: כן, אדוני.

<סיון דטאוקר: אני מגט.

<סיון דטאוקר: רציתי הבהרה קטנה.

<סיון דטאוקר: כל הנושא של get together, הפילוט שמתקיים כרגע – א.

<סיון דטאוקר: אנחנו בדין ודברים עם משרד התחבורה; ב.

<סיון דטאוקר: מדובר על פילוט של מעסיקים.

<קריאה: מי נתן לכם אישור לעשות את הפילוט הזה?

<סיון דטאוקר: אני לא צריכה אישור ל-B2B, בתור התחלה.

<סיון דטאוקר: אבל אנחנו בשיח מאוד פתוח עם משרד התחבורה, וחשוב להבין שכרגע הפתרון שבו רכבים גדולים אוספים עובדים מחברה אחת שמשלמת - - -

<אבי גזית: לא עובדים.

<אבי גזית: מתחנות הרכבת, נוסעים שיורדים מתחנות הרכבת ואתם לוקחים אותם בציר קבוע.

<סיון דטאוקר: אין לי מטרה להיכנס - - -

איתן כבל: אל תתווכחו.

<אבי גזית: - - - את האמת.

<סיון דטאוקר: אני לא מתווכחת, רק רציתי להבהיר שהשירות מיועד לעסקים.

<אבי גזית: זה לא לעסקים, זה לנוסעים שיורדים מהרכבת.

איתן כבל: די, חברים.

איתן כבל: חוה, בבקשה.

<חוה ראובני: תודה רבה.

<חוה ראובני: הקשבתי בקשב רב לכל הדברים.

<חוה ראובני: הפתענו את הציבור בעמוד אחד מאתמול והרשות להגבלים עסקיים בדוח שלם.

<יונתן צוויקל: לא הפתענו, העברנו את הדוח - - -

<חוה ראובני: עמדת הרשות להגבלים עסקיים ידועה.

<חוה ראובני: לעומת זאת, עמדת ממשלת ישראל היא עידוד שימוש בתחבורה ציבורית ולא עידוד שימוש ברכב פרטי.

<חוה ראובני: כאן יש פער תפיסה עצום בין עמדת הממשלה, כפי שהיא התבטאה בהחלטות הממשלה והיא מקדמת את זה במדיניות, בחקיקה, בתקציבים וכו', לדברים שבאים לידי ביטוי בעמדת הרשות להגבלים עסקיים.

<חוה ראובני: יש ויכוח, כפי שאמרה חברת הכנסת מיכאלי, על המותג "נסיעה שיתופית".

<חוה ראובני: הרעיון של שיתופיות במובן של car pool , במובן של נסיעה שמתבצעת ממילא, להעלות את מקדם המילוי של הרכב תמורת כיסוי הוצאות ובלי רווח ובלי לעשות מזה עסק, זה דבר שאיננו מוסיף רכב פרטי על הכביש, וכל דבר שחורג מזה מוסיף כלי רכב על הכביש.

<חוה ראובני: לכן אנחנו מצדדים בתפיסה של car pool בלי רווח ולא מצדדים בנסיעות שיתופיות אחרות.

<חוה ראובני: לא אחזור על הדיון המשפטי, גברת בנדלר, בהגינותה, הציגה נאמנה את עמדתנו המשפטית לגבי הצורך באישור הוועדה, לכן התקנות נחתמו.

<חוה ראובני: לא מדובר במחטף.

<חוה ראובני: מאז שהצעת החוק הנוכחית הונחה על שולחן הכנסת, ועוד לפני שהיא הגיעה לוועדת השרים לחקיקה, כבר התחלנו לעבוד על גיבוש התפיסה שלנו ואיך צריך לעגן את זה, זה לא הפתיע אף אחד.

<חוה ראובני: החלטת ועדת השרים לחקיקה במפורש אומרת שהיא תתמוך בטרומית ולאחריה להמתין לקידום הנושא באמצעות התקנות.

<חוה ראובני: הכוונה של ממשלת ישראל ומשרד התחבורה להסדיר את הנושא הזה בתקנות היתה ידועה עוד לפני חודשים.

<חוה ראובני: מטרתן של התקנות היא לומר, בניגוד למצב הקיים, שגם אפשר פרשנית לומר שאולי גם היום זה לא אסור – ויש עמדה פרשנית כזאת ובגלל העמדה הפרשנית הזאת חשבנו שאי אפשר לנהל הליך פלילי נגד מי שנמצא במתחם הזה של ה- car pool, כנראה בלי רווח – חשבנו שנכון לא להשאיר את הוויכוח על מה זה car pool , מה זה נסיעה שיתופית ומה זה בלי רווח, ולגדר את זה בחקיקה מסודרת.

<חוה ראובני: היו כאן הערות על התקנות.

<חוה ראובני: כמו כל פעם שקובעים איזושהי נורמה וקובעים גבול, שמצד ימין זה מותר ומצד שמאל זה אסור, תמיד יש משהו שנורא קרוב לגבול שאפשר היה להתווכח, אולי היה הגבול היה צריך לזוז טיפה לצד כזה או אחר.

<חוה ראובני: כל חוק שקובעים, יש בו מידה מסוימת של שרירותיות, אבל בסוף צריך לקבע את הדברים וזה מה שהתקנות ניסו לעשות ולומר את זה – שזה רק נסיעות שמתקיימות ממילא, שזה רק מתוכנן מראש.

<חוה ראובני: אנחנו לא שולחים אנשים לאסוף נוסעים.

<חוה ראובני: יש שאלה מה זה הוצאות ישירות; אנחנו לא רוצים שאנשים ישבו עם אפליקציות וירחוני חשב וינסו לחשב מה זה הוצאה ישירה.

<חוה ראובני: עשינו בשביל הציבור את העבודה הכלכלית והגענו למסקנה שהסכום הזה בממוצע - הסכום של שני שקלים לק"מ – הוא סכום שמגלם את הוצאות ישירות.

<יהודה בר אור: לכל נוסע?

<חוה ראובני: לכל הנוסעים יחד, כולל הנהג, כי גם לנהג, אם היה נוסע ברכב ריק, היו לו עלויות.

<חוה ראובני: אם הוא לא משתתף בעלות של שני שקלים לקילומטר פירוש הדבר שהוא מרוויח, כי קודם היה נוסע והיה עולה לו 2 שקלים לק"מ ועכשיו לא עולה לו.

<יהודה מזרחי: משרד התחבורה עושה עבודה נהדרת ואנחנו מקבלים את זה, רק צריך טיפה לתקן.

<חוה ראובני: זה ההיגיון שעומד מאחורי התקנה הזאת.

<חוה ראובני: התקנה הזאת היא עבירה פלילית, היא הזמנה לדין ויש בה - אפילו על חריגה ממנה – תיאורטית, זכות השבתת רכב.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: דרור, אתה רוצה להוסיף משהו?

<דרור גנון: אני מזכיר ליושב ראש שבדיונים שאתה מקיים בוועדה בנושאי תחבורה ציבורית אתה מציין את העובדה שאתה רואה בכבישים הבין-עירוניים, ובכלל, את הנהג האחד שנוסע ברכב לאורך כל הציר, כשבסוף יש בזבוז של הרבה מקום לא מנוצל.

<דרור גנון: בעיקרון, אנחנו לא רואים בנושא השיתופי מקצוע, כי יש ענפים אחרים ויש אמצעים אחרים שיכולים לתת את המענה.

<דרור גנון: אנחנו רואים ב- car pool אמצעי שמקדם את התחבורה הציבורית ואת המוניות.

<דרור גנון: בשעות השפל, אותו אחד שנסע בשיתופי בבוקר ישתמש במונית או באוטובוס בשביל להמשיך את הנסיעות שלו במשך היום.

<דרור גנון: אנחנו רואים את זה כרווח מלא לכל הענפים וכתרומה מלאה לכל המערכת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד למשרד התחבורה, גברתי היועצת המשפטית, זה כאילו מובן מאליו ומקבלות את זה שהשר מתקין תקנות, ואז השר מתקין או לא מתקין תקנות, ויש חוקים שמחכים שנים לתקנות, אם בכלל.

מרב מיכאלי: אז אי אפשר להתלונן על הוועדה שקבעה דיון, כשבאמת חיכינו חצי שנה ולא הגיעו תקנות.

<חוה ראובני: לא היתה טענה כזאת.

מרב מיכאלי: זה דבר אחד.

מרב מיכאלי: דבר שני, הטענה היחידה שהיתה פה היא למה לא הובאו התקנות לדיון בוועדה – משום, שכמו שאת מבינה, יש מקום לחשיבה לדייק את הדבר הזה בשביל שאכן הוא ישרת את המטרה שלשמה נכתב החוק, ומטרת החוק תואמת אחד לאחד את מטרת ממשלת ישראל ומשרד התחבורה, כפי שהיא הוצגה על-ידך.

<חוה ראובני: נכון.

מרב מיכאלי: חבל שאי-אפשר לעשות עבודה משותפת ולהבין שלא כל השכל נמצא במקום אחד, למרות שאין לי ספק שבמשרד התחבורה יש ים של שכל.

מרב מיכאלי: ובכל זאת, יש גם במקומות אחרים, וחבל לא לעשות עבודה שתשרת את מטרת התקנות והחוק על הצד הטוב ביותר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותכם, לסכם את העניין הזה.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי, ושמעתם גם את נציגי המוניות - באמת הפתעתם אותי לטובה, ואמרתי זאת, שאינכם מבקשים לסתום את הגולל חד-משמעית על התחבורה השיתופית.

איתן כבל: כל העניין הוא נושא שהוא יחסית חדש, למרות שרבו בו הדיבורים לאחרונה.

איתן כבל: אבל בסוף הוא נושא חדש שמתחבטים בו, לא רק בישראל אלא בעולם כולו.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר שמה שמפריע לי – היית עדינה; אני מודיע לך שלא כל השכל נמצא במשרד התחבורה.

איתן כבל: אני אומר את זה חד-משמעית.

איתן כבל: אני אומר את זה מבלי לעלוב, יש כאן אנשים שהם חלק בלתי נפרד - - -

<לאה ורון: יקירי הוועדה.

איתן כבל: מיקירי הוועדה.

איתן כבל: אבל זה נושא שיש לו היבטים והשלכות שעדיין לנו – למי שמתכתב עם העניין – ולכם ובעולם, עדיין לא כל התמונה מתקבלת.

איתן כבל: יותר מזה, יש מקומות בעולם שהתחבורה השיתופית בכלל לא פעילה בכלל - ולא נאמר שבזימבבואה אחרי המהפכה, אלא עניינים שנוגעים לפעילות מדינתית.

איתן כבל: עם כל הכבוד לכם, אני לא מקבל את האופן שבו פעלתם.

איתן כבל: יכול להיות שלא אצליח במשימה שהנחתי בפניי, אבל אני מבקש מגברתי לפנות ליועץ המשפטי לכנסת כדי שתהיה פניה ליועץ המשפטי לממשלה לבחון את עניין התקנות.

איתן כבל: האם הן לא צריכות למרות הכול, למרות שאין סעיף שמדבר באופן ברור שהתקנות האלה היו אמורות להיות מובאות לוועדת הכלכלה - - -

<אתי בנדלר: חילוקי דעות פרשניים לגבי הסעיף.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אז אני מבקש לקבל את עמדתו הפורמלית של היועמ"ש לכנסת ולממשלה בעניין הזה.

איתן כבל: זה גם מבחן למערכת היחסים וזה גם דיון.

איתן כבל: זה עניין שראוי לדון בו במערכת היחסים בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת.

איתן כבל: אני חוזר ואומר לכם: לא יקודם העניין הזה אם לא יהיה שיח.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שחוק רישוי שירותי רכב, שניסיתם להעביר אותו שנים, הגיע לוועדה בקדנציה הזו ולא רק שהעברנו אותו אלא גם הצלחנו ביחד, בשיתוף פעולה של המשרד ושל חברי הכנסת בוועדת הכלכלה, להוביל שינויים מאוד משמעותיים ודרמטיים בחוק.

איתן כבל: בסך הכול יושבים כאן אנשים – נכון, לא יודעים לחשוב כמו אנשים במשרד התחבורה, אבל כמטחווי קשת.

איתן כבל: ליד, אפרופו ספר בראשית.

מרב מיכאלי: גם האגדה כאילו הממשלה יעילה אבל בכנסת דברים נסחבים – ההיפך הוא נכון.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: בזמן הקצר שאני עוסק בזה, זה מדהים שהכותרת היא "תחבורה שיתופית" וכל אחד קורא את זה בשפה שלו.

<דרור גנון: יש כל מיני סוגים.

איתן כבל: זה חלק מהעניין.

איתן כבל: בואו נייצר נדב"ר – נוהל דיבור משותף.

איתן כבל: בשורה התחתונה, זה נושא מאוד חשוב, הוא יהיה בשיח הציבורי בשנים הקרובות מאוד, ואם נתחיל אותו עקום – טוב לא ייצא מזה.

איתן כבל: שלא ייצא שכרנו בהפסדנו, ולכן אני אומר לכם בצורה מסודרת ומפורשת שלא אקדם שום דבר שלא יתקיים סביב שיח, סביב דיון, סביב הליכה משותפת לעניין הזה.

איתן כבל: גם אנחנו רואים בו חשיבות, נהגי המוניות רואים בו חשיבות.

איתן כבל: מה, אתה חושב שהם לא יודעים שיש אנשים שאוספים אנשים בדרך וגובים מהם כסף?

איתן כבל: זה חדש להם?

איתן כבל: זה פרץ להם לתודעה בדיוק כשכתבתם את התקנות האלה?

איתן כבל: כולנו יודעים את זה, כולנו מכירים את זה.

איתן כבל: אנחנו מבקשים בעולם החדש הזה להסדיר את זה, ונעשה את זה נכון וטוב.

איתן כבל: גברתי, אנא, עוד היום נוציא מכתב.

איתן כבל: תודה רבה, ישיבה זו נעולה.