ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 526, 2017-12-25 09:02

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מתקן התפלה בצפון הארץ המתוכנן בין חיפה לנהריה.

דוד אמסלם: תציג לנו את הנתונים.

<קריאה: נמצא אתי ראש המועצה.

<יורם ישראלי: בוקר טוב.

<יורם ישראלי: אנחנו נמצאים בוועדה בדיון בנושא מתקן ההתפלה, נושא שאנחנו מתדיינים עליו כבר שנים לא מעטות כאשר להערכתי הסיבה להתדיינות הממושכת היא התעקשות בלתי מובנת להקים את מתקן ההתפלה במקום שהוא לא מתאים, לא לתושבים ולא לאזור.

<יורם ישראלי: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה כאן.

<יורם ישראלי: אנחנו לא מתנגדים למתקן התפלה.

<יורם ישראלי: יש לנו הצעה למתקן התפלה, יש לנו גם את ההדמיה של זה – תוכלו לראות את זה במצגת – באזור מפרץ עכו.

<יורם ישראלי: לא שמענו עד היום שום נימוק מקצועי הגיוני למה לא להקים את זה במפרץ עכו.

<יורם ישראלי: יש לנו כאן את טובי המומחים בעולם, פרופסור רפי סמייט, יש לנו המון עבודות וכל הזמן אנחנו חוזרים ומקבלים את ההתעקשות להקים את זה באזור בתי התושבים, באזור שהוא בלתי נסבל של הקמה של המתקן הזה ולצערי זה חוזר וחוזר.

<יורם ישראלי: אני מקווה שהיום בדיון הזה, ואני רואה כאן את מיטב האנשים הנוגעים לעניין, כולל מנהל רשות המים החדש שאנחנו מאחלים לו הצלחה, הוא בקושי חצי שנה בתפקיד ואני מקווה שאתו ביחד נצליח לאתר מקום מתאים שיהיה מוסכם על תושבי מטה אשר.

<משה דוידוביץ: בוקר טוב.

<משה דוידוביץ: אנחנו מתמקדים כאן בחלופות המוצעות שלנו.

<משה דוידוביץ: אנחנו לא אומרים נימבי.

<משה דוידוביץ: כולם טוענים, עושים עלינו עכשיו איזה סיבוב, על המועצה כדי להראות שהמועצה האזורית מטה אשר היא המתנגדת לפתרון המים בגליל המערבי.

<משה דוידוביץ: לא.

<משה דוידוביץ: אנחנו לא נגד אלא כמו שאמר יורם, אנחנו בעד.

<משה דוידוביץ: אבל אנחנו לא בעד להרוס את האזור הכי יפה במדינת ישראל.

<משה דוידוביץ: מפעל ההתפלה הצפוני המדובר לפי תמ"א 34(ב)(2) הוא בעצם מתקן התפלה שהמדינה מתכננת על מאתיים מיליון קוב.

<משה דוידוביץ: זה המתקן הכי גדול במדינת ישראל.

<משה דוידוביץ: כרקע כללי אני אראה לכם איך נראים מתקנים היום במדינת ישראל.

<משה דוידוביץ: כמו שאתם רואים, המתקן הימני הוא מתקן באשקלון עם 120 מיליון קוב והוא נמצא באזור תעשייה.

<משה דוידוביץ: המתקן הבא הוא מתקן בפלמחים עם תשעים מיליון קוב והוא הוקם באזור התעשייה.

<משה דוידוביץ: המתקן ההתפלה בחדרה עם 127 מיליון קוב וכן הלאה.

<משה דוידוביץ: לא אלאה אתכם.

<משה דוידוביץ: כולם מתקנים צמודי חוף.

<משה דוידוביץ: מתקן ההתפלה שרשות המים מייעדת להקים בצפון, זאת הנקודה בה הם בחרו בסמיכות לשני ישובים, לוחמי הגטאות ורגבה, כ-500 מטרים מבתי התושבים כשיש להם היום כבר חלופה אחרת.

<משה דוידוביץ: הם עוד לא דיברו אתנו עליה.

<משה דוידוביץ: שום דבר לא פורמלי אבל אנחנו שומעים בערוצים סודיים.

<משה דוידוביץ: אני אקח את המפה הזאת ואני אראה.

<משה דוידוביץ: זה חצרות יסף, זה שבי ציון, זה מחנה שרגא למי שלא מכיר, זה לוחמי הגטאות.

<משה דוידוביץ: צמוד דופן למחנה שרגא, הם רוצים להקים מתקן התפלה בשטח ירוק, שטח שהאזור שלו כאן הוא רצועת טבע שרשות שמורות הטבע מכריזה על כך כאזור לשמורת טבע, אזור שיש בו דגה, תיירות וכל מה שאתה רוצה.

<משה דוידוביץ: אני אקדים ואומר שגם לפי הנתונים של רשות המים, יש כאן שלושה רכסי כורכר בתוך הים ומייעדים את הצינור – יש שני צינורות שאמורים להיכנס למים, צינור אחד לשאיבה וצינור אחד לרקז, להחזיר – והצינור הזה, גם אם הוא יוקם כאן בצמידות לבתים של שבי ציון, פחות ממאה מטרים הבתים שלהם, יכנס בין שלושה לשלושה וחצי קילומטרים לתוך הים כי הוא צריך לשאוב את המים אחרי רכסי כורכר שנמצאים שם.

<משה דוידוביץ: יש כאן כל מיני נתונים שמסבירים כלכלית מה לא נעשה ומה נעשה מבחינת איכות המים.

<משה דוידוביץ: כמה עולה מתקן כזה ולמה באזור הזה הוא גם לא כלכלי.

<משה דוידוביץ: אני אלך ישר לסוף ואהיה תכליתי.

<משה דוידוביץ: אנחנו מציעים להקים את המתקן הזה באזור תעשייה קיים.

<משה דוידוביץ: אנחנו מדברים כאן על אזור התעשייה הדרומי של עכו.

<משה דוידוביץ: זה אזור התעשייה הדרומי של עכו.

<משה דוידוביץ: יש לנו אישור מראש עיריית עכו להקים את המתקן הזה באזור.

<משה דוידוביץ: מפעל התפלה דורש שהוא יהיה בתוך אזור תעשייה.

<משה דוידוביץ: כלומר, רוצים לקחת אזור חקלאי ולשנות את הייעוד שלו ולהפוך אותו לאזור תעשייה.

<משה דוידוביץ: יתרה מכך.

<משה דוידוביץ: בכל הדיונים שהיו לנו עם המדינה, המדינה הכריזה, זה בכתובים, שלא יוקם תחמ"ש – תחנת כוח – שתשרת את מתקן ההתפלה.

<משה דוידוביץ: מתקן ההתפלה הייעודי הראשון שהם דיברו עליו היה עד מאה מיליון קוב והם טענו שהם יודעים להביא חשמל ממקורות רחוקים.

<משה דוידוביץ: היום כבר מדברים על מאתיים מיליון קוב.

<משה דוידוביץ: מאתיים מיליון קוב מצריך תחמ"ש.

<משה דוידוביץ: כלומר, גם האמירה שהם לא צריכים תחמ"ש, כבר ירדה מהפרק.

<משה דוידוביץ: אני אחזור לעניין.

<משה דוידוביץ: כאן יש אזור תעשייה, יש שטח של מדינת ישראל, לא אתר פרוטרום שהם טוענים שהוא מזוהם ויש בעיה מהקרקעית אלא אזור תעשייה ייעודי שבצמידות אליו יש קרקע זמינה ויש אישור מעיריית עכו.

<משה דוידוביץ: אנחנו במטה אשר אומרים והיה והחלופה הזאת גם נפלה ולא מסכימים שזה יהיה בעכו, אנחנו ניתן באזור הזה, יש לנו כאן מתקן שלנו, מתקן כילוי, זה מעין אזור תעשייה שקיים.

<קריאה: כילוי בהמות מתות.

<קריאה: שריפת בהמות.

<משה דוידוביץ: זה קיים.

<משה דוידוביץ: זה מתקן לכילוי פסדים.

<משה דוידוביץ: אנחנו אומרים שבצמידות אליו בשטח שלנו יש הסכמה שלנו להקים את המתקן הזה.

דוד אמסלם: לאן קרוב האזור?

<משה דוידוביץ: קיבוץ עין המפרץ בתא השטח.

<משה דוידוביץ: דבר אחרון לפני שאני אעביר ברשותך את רשות הדיבור לפרופסור סמייט שהקים כמה מתקנים בעולם והוא מומחה בעל שיעור קומה, לא על פי דבריי, בתחום המים.

<משה דוידוביץ: אנחנו גם אומרים דבר כזה.

<משה דוידוביץ: הטענה המרכזית הייתה שמפרץ עכו מזוהם.

<משה דוידוביץ: אנחנו לא מתיימרים להיות כאלה שמבינים במים וכל שכן לא בזיהום.

<משה דוידוביץ: פרופסור סמייט יסביר למה אפשר לשאוב גם ממפרץ עכו ואנחנו אומרים והיה והמתקן הזה יוקם באזור הזה, כאן, אין שום בעיה לשאוב את מי הגלם ארבעה קילומטרים, עוד קילומטר החוצה, ולשאוב את זה מהים הפתוח שם אין שום סכנה, לא של תרחיפים, לא של כספית, לא של ברומיד ולא של שום מזהמים.

<משה דוידוביץ: לכן העניין הזה של ההתעקשות להקים היכן שאנחנו לא רוצים, ואנחנו לא רוצים לתקוע את המדינה בהקמת מתקנים, הוא מיותר.

<משה דוידוביץ: אפשר לקדם את זה.

<משה דוידוביץ: תודה.

<רפי סמייט: ראשית, אני רוצה לתקן.

<רפי סמייט: אני לא הקמתי אף מפעל התפלה.

<רפי סמייט: אני פרופסור באוניברסיטה.

<רפי סמייט: אני הייתי בין אלה שדחפו מהתחלה להתחיל את תהליך ההתפלה בארץ והקמנו את האיגוד הישראלי להתפלה, עשינו הרבה רעש לפני שנים, עד שהממשלה הסכימה.

<רפי סמייט: אני חושב שהיום כולם מרוצים ממה שיצא מזה כי יש לנו התפלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה המקצוע שלך?

<רפי סמייט: מהנדס כימאי.

<רפי סמייט: אני פרופסור בטכניון ומתמחה בהתפלת מים.

<רפי סמייט: מכיוון שכך, אני גם בעד הקמת מתקני התפלה כשצריך אותם ולא על חשבון סביבה, לא על חשבון דיירים, לא על חשבון אנשים שאמורים לסבול מזה.

<רפי סמייט: יש מספיק אופציות.

<רפי סמייט: הדבר הראשון שעלה עת התחילו לדבר על זה, זה המיקום, היכן לשאוב.

<רפי סמייט: ראשית, החברה שזוכה במכרז מחפשת בעומק הים את המקום הטוב ביותר שאפשר לשאוב ממנו מים שיהיו נקיים יחסית.

<רפי סמייט: זאת אומרת, לא יהיו בהם מרחפים של מי ים, לא יותר מדי דברים שצפים בים, בגובה של לפחות שישה מטרים מעל הקרקע, מתחת לפני הים, אזור שהוא שקט יחסית.

<רפי סמייט: בתוך כך אף אחד לא יעשה את זה בתוך המפרץ כי העומק שלו לא מספיק אלא בדרך כלל יצאו מתוך המפרץ קילומטר, שני קילומטרים, החוצה.

<רפי סמייט: לא צריך ארבעה קילומטרים.

<רפי סמייט: אבל אנחנו שמענו כל מיני טענות שאסור לשאוב מתוך מפרץ עכו.

<רפי סמייט: אף אחד לא מתייחס לשאוב מתוך מפרץ עכו וזה מכיוון שממילא מי שיעשה את זה, יעשה את זה מחוץ למפרץ ויש הרבה מאוד מקומות אפשריים שאפשר להקים בהם מתקני התפלה לפי החוקים שהמדינה קבעה באזור תעשייתי, באזור שאין בו זיהום מסוים.

<רפי סמייט: אבל מצד שני אני מוכרח להגיד שיש לנו כבר ניסיון שהצטבר במשך 12 שנים של הפעלת מתקן אשקלון, כולל מעקב אחרי בעיות סביבתיות שקשורות.

<רפי סמייט: למשל מתקן אשקלון סובל מהמון דברים בסביבה.

<רפי סמייט: קודם כל, הביוב של עזה שמגיע, יש לו את תחנת הכוח הפחמית שלידו שיכולה להביא אבק לסביבה, מרבצי כרומטים שיש שם בסביבה, קו הנפט, וראה זה פלא, המתקן מוציא במשך 12 שנים מים מצוינים שתושבי המדינה נהנים מהם.

<רפי סמייט: אותו דבר קורה באזור פלמחים-סורק.

<רפי סמייט: שפכי השפדן מגיעים לשם ומזהמים אחרים שמגיעים לסביבת הנחל ובכל זאת המים מצוינים.

<רפי סמייט: בחדרה, אותו דבר, תחנת כוח פחמית בנחל חדרה, מים לא הכי טובים בעולם אבל התוצאה היא מצוינת.

<רפי סמייט: אחד הדברים, יחסית למה שקורה במפרץ חיפה, הוא הימצאות כספית במים.

<רפי סמייט: הלכו אנשי המשרד וביצעו מחקרים וביצעו 21 או משהו נקודות בהן הם חיפשו כספית בתוך המים.

<רפי סמייט: הדוח שלהם לא ציין בדיוק היכן זה היה אבל זה לא כל כך חשוב.

<רפי סמייט: מתוך 21 נקודות בהן חיפשו כספית – ומתכות אחרות שלא כל כך היו שם – מצאו כספית בארבע נקודות או בארבע בדיקות ורמת הכספית בתוך המים, בתוך מי הים, היא נמוכה מהתקן למי שתייה.

<רפי סמייט: לא כל שכן, כספית שתיכנס לתוך מתקן ההתפלה, לא תעבור את המימרנות כפי שאנחנו כבר יודעים, ויש לנו ניסיון בדברים האלה, ולא תגיע לאיכות מי שתייה.

<רפי סמייט: אני רוצה לסכם את מה שיש לי לומר.

<רפי סמייט: הניסיון הישראלי בהתפלת מים מוכיח שאנחנו יודעים להתגבר על הבעיות.

<רפי סמייט: לא אנחנו אלא אנשים שמקימים את המתקנים וזה מה שחשוב.

<רפי סמייט: יש עם זה ניסיון.

<רפי סמייט: איכות המים יוצאת מהכלל.

<רפי סמייט: בעולם לומדים מאתנו איך ומה לעשות ואנחנו מתווכחים ולא בונים את המתקן האחרון בגלל טענות שהן לא בדוקות עד הסוף.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<משה דוידוביץ: נמצא כאן גם גוסטבו קרוננברג.

<גוסטבו קרוננברג: אני ניהלתי את הקמת מתקן ההתפלה באשקלון ובחדרה.

<גוסטבו קרוננברג: אני שלושים שנים עוסק בתחום ההתפלה.

<גוסטבו קרוננברג: אחר כך ניהלתי את תה"ל וכמנכ"ל תה"ל היינו בעלים במתקן התפלה בפלמחים.

<גוסטבו קרוננברג: אני נתבקשתי לבדוק את האלטרנטיבות.

<גוסטבו קרוננברג: אני לא רוצה לחזור על כל השיקולים הכימיים.

<גוסטבו קרוננברג: פרופסור סמייט תיאר אותם בצורה נכונה.

<גוסטבו קרוננברג: אני נזכר שכאשר הקמנו את מתקן ההתפלה הראשון באשקלון, חששנו מאוד מה יקרה, למה דווקא בחרו אזור שהוא רווי אניות פחם ורווי אניות דלק, ואנחנו ידענו שבתכנון נכון ובמיקום נכון של מקום השאיבה, אנחנו נתגבר על כל התקלות.

<גוסטבו קרוננברג: אני חושב שכבר מעל 12 שנים מתקן ההתפלה באשקלון עובד ואף פעם לא הייתה תקלה של איכות המים בגלל אזור שאיבה לא נכון.

<גוסטבו קרוננברג: כשאנחנו באים להקים מתקן התפלה, יש כמה גורמים שאנחנו צריכים לקחת בחשבון מעבר לכימיה של המים כי על הכימיה של המים אנחנו יודעים להתגבר.

<גוסטבו קרוננברג: יוצאים מהמפרץ.

<גוסטבו קרוננברג: המרחק כדי לצאת מהמפרץ הוא שלושה קילומטרים.

<גוסטבו קרוננברג: אנחנו צריכים להסתכל על עלות ההקמה מקצה לקצה.

<גוסטבו קרוננברג: יש את מקום השאיבה ויש את מקום המסירה.

<גוסטבו קרוננברג: לכן קשה לי להאמין שלהקים מתקן התפלה במרחק של שלושה-שלשוה וחצי קילומטרים מהחוף, זאת תהיה חלופה כלכלית.

<גוסטבו קרוננברג: כדי להביא את מי הים שלושה וחצי קילומטרים, צריך להתקין צנרת גדולה מאוד, צריך לחצות את כביש 4, את מסילות הרכבת.

<גוסטבו קרוננברג: כל העלויות האלה – נתבקשתי לעשות הערכת עלויות – להערכתי ההפרש בין להקים בתוך המפרץ או במטה אשר, זה מעל מאה מיליון שקלים הפרש, הקמה של המתקן.

<גוסטבו קרוננברג: צריך לקחת בחשבון גם את ההתחברות לרשת הארצית.

<גוסטבו קרוננברג: כאשר מקימים את המתקן בחוף, וכך בחנו בכל מתקני ההתפלה בארץ, אנחנו חוסכים הרבה מאוד תשתיות של צנרת כי דואגים רק לצנרת של המים המותפלים, לחבר אותה למוביל הארצי וזה צינור אחד לעומת כל צינורות מי הים וצינורות החזרת התמלחת.

<גוסטבו קרוננברג: זה אספקט אחד שמאוד משפיע על מחיר המים.

<גוסטבו קרוננברג: לכן החלופה להקים מתקן על החוף היא תמיד תהיה חלופה עדיפה.

<גוסטבו קרוננברג: מעבר לכך, שימו לב, כל פעם שהייתה פריצת דרך במחיר של התפלה, זה בגלל שהצלחנו להקים תחנת כוח בסמוך למתקן התפלה.

<גוסטבו קרוננברג: זה קרה לנו באשקלון, עת הגענו עם מחיר שאף אחד לא האמין.

<גוסטבו קרוננברג: אני הייתי אחראי להכנת המכרז.

<גוסטבו קרוננברג: אף אחד לא האמין שאנחנו יודעים להתפיל מים ב-53 סנט כאשר כל העולם דיבר על דולר.

<גוסטבו קרוננברג: למה?

<גוסטבו קרוננברג: כי נתנו לנו להקים תחנת כוח שתשרת את מתקן ההתפלה.

<גוסטבו קרוננברג: הפעם השנייה שעשינו פריצת דרך מבחינת מחיר התפלה, זה היה בסורק.

<גוסטבו קרוננברג: למה?

<גוסטבו קרוננברג: כי נתנו לנו להקים תחנת כוח שתשרת.

<גוסטבו קרוננברג: תבינו, מעל חמישים אחוזים ממחיר המים המותפלים זה מחיר האנרגיה.

<גוסטבו קרוננברג: לכן יש חשיבות רבה, אם חשוב לנו לספק מים במחיר נכון, במחיר כלכלי, להקים תחנת כוח בסמוך - - -

דוד אמסלם: יש איזה מתקן בלי תחנת כוח?

<גוסטבו קרוננברג: יש.

<גוסטבו קרוננברג: יש כרגע את פלמחים.

<גוסטבו קרוננברג: יש את אשדוד ואחת הבעיות, הנה, נתבקשתי גם לבדוק אחד מהפתרונות האפשריים באשדוד, שיש במתקן ההתפלה באשדוד הוא שמחיר האנרגיה הוא מאוד יקר.

<גוסטבו קרוננברג: הקמת תחנת כוח בתוך מתקן התפלה באשדוד יכול מאוד להוזיל את מחיר האנרגיה.

<משה דוידוביץ: ברשותך, שני הדוברים האחרונים מבחינתנו בקצרה, יושב ראש קיבוץ לוחמי הגטאות, שמחה, ואחרי כן נציג המליאה משבי ציון, מאיר.

<שמחה שטיין: בוקר טוב.

<שמחה שטיין: ממש בקצרה.

<שמחה שטיין: אני משמש פה לתושבי מטה אשר בגליל המערבי.

<שמחה שטיין: אני חושב שזה ממין העניין של מדינת ישראל לשמור על הגלול המערבי כמשהו מיוחד מבחינה אקולוגית, חקלאות, תיירות.

<שמחה שטיין: אין לנו הרבה מקומות כאלה.

<שמחה שטיין: התושבים מביעים התנגדות כי לראיה, יקום מתקן התפלה, תקום תחנת כוח, יקומו כל הדברים הנלווים ולמעשה אנחנו מאבדים את האופי המיוחד של הגליל המערבי, משהו שהוא בין ים להר.

<שמחה שטיין: אני מדבר בשם הציונות.

<שמחה שטיין: אני לא מדבר רק כתושב שמחפש את טובת העניין.

<שמחה שטיין: אם אני מדבר בשם הציונות, זאת טובת המדינה.

<שמחה שטיין: תושבי הגליל המערבי לא נגד מתקן ההתפלה אבל יש המון אלטרנטיבות.

<שמחה שטיין: למה דווקא במקום הזה?

<שמחה שטיין: אני לא רוצה להרחיב.

<שמחה שטיין: זה לא שזה עולה לי בבריאות, אבל אני אומר שוב.

<שמחה שטיין: כולכם ראיתם את המקום הזה.

<שמחה שטיין: זאת פשוט פגיעה במדינת ישראל ולכן אני מבקש מכל מי שיש לו יד ורגל, תחשבו מחדש, תעתיקו את זה למקום אחר, מתקן התפלה, תחנת כוח, שירותים נלווים, תעשייה, מה עוד שיש לנו תכנית להרחיב את הישובים שלנו ולמעשה אנחנו תקועים.

<שמחה שטיין: למשל, קיבוץ לוחמי הגטאות, יש לו עוד 140 יחידות והוא הולך להיות תקוע כי מי יקנה ליד מפעל תעשייתי כזה ענק?

<שמחה שטיין: תודה רבה.

<מאיר בן שיה: שלום.

<מאיר בן שיה: אני נציג שבי ציון והאזור.

<מאיר בן שיה: יש כאן נקודה שעדיין לא עתה והיא בעצם נקודת הרכז, לאן שופכים את המלחים.

<מאיר בן שיה: המשמעות היא שאם לוקחים באותו אזור של שבי ציון, בואך שמורת טבע ימית עם שלושה רכסים, את כל הרקז האדום שנוצר שם והחום שנוצר, ראו מה קרה בחדרה עם הכרישים שבאו וכל צביעת המים.

<מאיר בן שיה: המשמעות היא שבעצם אנחנו מאבדים - - -

יעל כהן-פארן: הם קשורים לתחנת הכוח.

<מאיר בן שיה: זה גם וגם.

<מאיר בן שיה: כל המלחים הם בצבע אדום, וראינו את זה בפלמחים.

<מאיר בן שיה: אני חושב שיש כאן עוד נקודה שעולה.

<מאיר בן שיה: אנחנו מנסים תמיד להרחיק את זה מבתי התושבים ומישהו הצמיד את זה לבתי החיילים.

<מאיר בן שיה: מתקן שרגא, חיים בו חיילים שהם בני אדם בדיוק כמו התושבים שישנים או גרים בסמיכות.

<מאיר בן שיה: להצמיד את זה לבסיס קבע של חיילים, בעיני לא.

<מאיר בן שיה: צריך להסתכל על שלושה פרמטרים.

<מאיר בן שיה: נקודת השאיבה שהיא פתירה במרחק של קילומטר פלוס-מינוס, נקודת הרכז שאם שופכים את זה לתוך המפרץ שאתם טוענים שהוא עם מלחים ושופכים לשם מלחים, והנקודה השלישית היא נקודת הקרקע שעליה יושב המפעל ולומר מתקן זה נשמע ירוק ונשמע יפה, אבל מדובר על מפעל תעשייתי עם תחנת כוח.

<מאיר בן שיה: רק הבוקר אנחנו רואים בעיתון איך נראית תחנת כוח פרטית כזאת יחסית קטנה בתוך אזור ירוק.

<קריאה: קיבוץ דליה.

<מאיר בן שיה: בואו נשמור על האזור היפהפה, על שמורת הטבע הזאת שעדיין נשמרה לנו במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משרד הבריאות כאן?

דוד אמסלם: לפני שאני עובר לגיורא.

דוד אמסלם: מה העמדה שלכם?

<עירית הן: אני אומר את העמדה שלנו.

דוד אמסלם: הרקע לשאלה שלי הוא אחרי ששמענו את פרופסור רפי סמייט ואת גוסטבו, גם כאדם שבעצם הקים מתקנים ומדבר באופן מעשי.

דוד אמסלם: הוא אולי הבן אדם היחיד כאן שהקים מתקנים בפועל ויש לו ניסיון מעשי ולא רק תיאורטי.

דוד אמסלם: הם אומרים שבאזור חיפה, מפרץ חיפה, אין שום בעיה.

דוד אמסלם: ספרו לנו מה הבעיה שם ומה העמדה שלכם.

<עירית הן: משרד הבריאות אחראי על איכות המים.

<עירית הן: אנחנו רואים במים מוצר שצריך להיות נקי מכל זיהום ואנחנו חושבים שהשמירה על הניקיון של המים צריך להתחיל כבר מהמקור.

<עירית הן: לכן אנחנו גם מאוד מקפידים על מקורות המים.

דוד אמסלם: סתם מעניין אותי.

דוד אמסלם: אתם הרי אמורים להיות אחראים ביציאה מהמפעל ולא בכניסה.

<עירית הן: לא.

דוד אמסלם: מה אכפת לכם מה נכנס?

דוד אמסלם: אכפת לכם מה יוצא.

דוד אמסלם: לא?

<עירית הן: לא.

<עירית הן: לגמרי אכפת גם מה נכנס.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אם זאת האיכות, למה זה מעניין?

<עירית הן: נתחיל מזה שהתקנות ממנות אותנו מבחינה חוקית.

<עירית הן: כל השמירה על איכות מים, מבחינתנו זה איזשהו מערך של כמה חסמים שצריכים לשמור על כך שהמים בקצה יהיו טובים.

<עירית הן: לא מספיק למדוד אותם רק בקצה.

דוד אמסלם: לא נתת לי תשובה, אבל לא חשוב, תתקדמי.

<עירית הן: לא נתתי תשובה?

דוד אמסלם: לא קיבלתי תשובה ברורה אבל תתקדמי.

<עירית הן: אנחנו חושבים שגם מקורות המים צריכים להיות ככל האפשר נקיים מפני שזה חסם ראשוני.

דוד אמסלם: זה בשביל הסקרנות שלי.

דוד אמסלם: אני חשבתי שמשרד הבריאות צריך לדאוג למים אותם אנחנו שותים ולא מה התהליך.

דוד אמסלם: התהליך לא אמור לעניין אתכם אבל כנראה הוא כן מעניין אתכם.

דוד אמסלם: תתקדמי.

<עירית הן: התשובה למים אותם אנחנו שותים מתחילה מהיכן זה מגיע.

דוד אמסלם: אני מקווה שאתם לא הולכים לבדוק בעולם את כל המקורות של המים המינרליים ובאים לארץ ומאשרים אותם.

<עירית הן: לא מדברים על מים מינרלים, אבל בכל העולם כך בודקים מים.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: לא חשוב.

<עירית הן: מתחילים ממקור המים.

<עירית הן: לאורך השנים בכל הדיונים שהיו, אני רוצה להגיד שזה האתר היחיד שהתנגדנו לו, לשאוב מי גלם מתוך מפרץ עכו בגלל שהוא לא נקי.

<עירית הן: זה מקום לא נקי.

<עירית הן: אני לא רוצה להשתמש בביטוי מזוהם אבל יש בו הרבה מזהמים.

דוד אמסלם: מה טווח הבדיקה שעשיתם?

דוד אמסלם: קילומטר, שניים, שלושה קילומטרים?

דוד אמסלם: הרי באיזשהו שלב הים מתחיל להיות נקי.

<עירית הן: נכון.

<עירית הן: אנחנו באמת הבענו עמדה לאורך השנים שאם צינור היניקה יצא מחוץ למפרץ - - -

דוד אמסלם: כמה קילומטרים?

<עירית הן: אני לא זוכרת לומר.

<עירית הן: שלושה, שלושה וחצי.

<עירית הן: לא זוכרת.

דוד אמסלם: אבל לא עשרים.

<עירית הן: לא עשרים.

דוד אמסלם: זה בטווח שבין שלושה לארבעה?

<עירית הן: לא.

<עירית הן: המפרץ הוא מפרץ.

לאה פדידה: מה הבעיה עם קרקע מזוהמת, עם השאיבה?

<עירית הן: אני לא מצליחה לסיים משפט.

יעל גרמן: מה עם הרעיון של לטהר?

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד אמסלם: נתחיל עם הצינור.

<עירית הן: נתחיל מהים.

<עירית הן: התנגדנו לזה מפני שבים יש הרבה גורמי זיהום וגם בגלל שתנאי המיהול בו לא טובים.

<עירית הן: זאת אומרת, יחסית זה מקום של מים שלא מספיק נמהלים עם מי הים מבחוץ ולכן אמרנו שאם יצאו עם צינור היניקה מחוץ למפרץ, מקובל עלינו.

<עירית הן: הדבר השני לו התנגדנו הוא למקם מתקן – שוב אני אומרת, למי שתייה, שכולם יזכרו את זה – בתוך האדמה אולי המזוהמת ביותר שיש בארץ.

<עירית הן: עד היום שום דבר לא נעשה עם האדמה הזו ואני לא יודעת אם ייעשה אי פעם אבל ברור שאנחנו לא נסכים שמתקן התפלת מים לשתייה - - -

לאה פדידה: למה את אומרת לא ייעשה אם אישרו שם בתי מלון ומגורים?

<עירית הן: קודם כל, לא אישרו שם בתי מלון.

<תמר ברמן: אם אפשר, אני אשלים.

<תמר ברמן: אני רוצה לומר שאנחנו מעורבים בכל העניין של האישור.

<תמר ברמן: יש תכנית להקים שם מגורים.

<תמר ברמן: התנאי להקמה של כל מגורים – מלון, מתקן – הוא טיהור הקרקע.

<תמר ברמן: כמובן שאם מטהרים את הקרקע, אין התנגדות.

<עירית הן: אני לא יודעת אם אתם יודעים מה זה אומר לטהר שם את הקרקע.

<עירית הן: אולי יש כאן מישהו שיוכל לומר.

<גוסטבו קרוננברג: עשינו את זה גם באשקלון.

<עירית הן: לא עשית את זה באשקלון.

<גוסטבו קרוננברג: כמה קרקע מזוהמת הייתה באשקלון.

<עירית הן: לא.

<עירית הן: ממש לא.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לגבי הקרקע.

דוד אמסלם: זה באמת לא חשוב, גם אם זה התנאי שלכם אבל בסופו של דבר יש לזה ערך כלכלי.

דוד אמסלם: הקרקע הזאת, מישהו צריך לטהר אותה באיזשהו שלב וזה לא משנה אם המדינה תטהר אותה והיא תשווק אותה כמטוהרת או לא וזה גם לא משנה אם הקרקע לידה תהיה מטוהרת והמדינה תשווק את הקרקע הזאת לגורם אחר.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הקרקע הזאת צריכה להיות מטוהרת ואולי זה הטריגר שלנו לטהר אותה.

<תמר ברמן: אנחנו לא מתנגדים.

<עירית הן: אני רוצה לומר עוד שני דברים, אם אפשר, מבחינת משרד הבריאות.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר שבוועדה קיימתי לפחות שלושה דיונים לגבי הקרקע של מפעל אסבסט בנהריה והיום מטהרים אותו ומקימים.

דוד אמסלם: זה הרבה יותר מזוהם מפרוטרום.

<עירית הן: בוא לא נשווה מה יותר מזוהם ממה.

<תמר ברמן: אנחנו לא מתנגדים כך שאין על מה לדון בזה.

דוד אמסלם: לא חשוב, בואו תתקדמו.

<עירית הן: הנושא השלישי שאני רוצה לדבר עליו.

<עירית הן: מדברים כאן כל הזמן כאילו אוסמוזה הפוכה היא תכלית הכול.

<עירית הן: היא בעצם מרחיקה כל דבר, אפשר מבחינתנו להכניס את מקור המים המזוהם ביותר, אולי ביוב בדמיונכם יכול להיכנס לשם.

<עירית הן: אנחנו לא רואים את זה כך.

לאה פדידה: זה דמיון מודרך, מה אנחנו מכניסים לדמיון?

<עירית הן: תהליך ההתפלה הוא לא אבסולוטי.

<עירית הן: יש דברים שהוא לא מרחיק במאה אחוזים ויש דברים שאפילו לא בחמישים אחוזים.

<עירית הן: כשאנחנו מדברים על מקור זיהום, לא כמו שאתה מתאר באשקלון שאולי מגיעה פלומת שפכים מעזה.

<עירית הן: מדובר על מקור זיהום תמידי וקבוע בים שאנחנו לא מסוגלים באופן רציף לנטר אותו.

<עירית הן: זה נראה לנו דבר לא נכון.

<עירית הן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר ואני מקווה שלא יהרגו אותי.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: את נתת תשובה קודם שאם מאריכים את הצינור - - -

<עירית הן: אני מדברת עכשיו על נושא אחר.

<עירית הן: דיברתי על איכות מי המקור, דיברתי על איכות היבשה ועכשיו דיברתי על הטכנולוגיה שנקראת התפלה.

דוד אמסלם: הדיון הוא לא על טכנולוגיית ההתפלה.

דוד אמסלם: זה לא הדיון שלי כאן.

<עירית הן: בסדר.

<עירית הן: אתה שאלת מה דעתנו ואני מביעה אותה.

דוד אמסלם: את כועסת עלינו?

<עירית הן: לא.

דוד אמסלם: נראה לי שהתבלבלת.

<עירית הן: לא.

<עירית הן: אני עונה.

דוד אמסלם: אני שואל ואת עונה.

דוד אמסלם: זה התהליך.

דוד אמסלם: לכן אני שאלתי.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הבנתי שאין מגבלה במקום אלא זאת רק שאלה של אורך הצינור וזה נשמע לי מאוד הגיוני כי אחרת אם גם נשאב באמצע הים אחרי מאה קילומטרים, בוודאי אין בעיה.

דוד אמסלם: זאת רק שאלה של צינור, של אורך הצינור.

דוד אמסלם: את אמרת שיש שם קרקע מזוהמת, הבנתי גם את העניין הזה.

דוד אמסלם: שאר המגבלות הן לא חשובות.

דוד אמסלם: אני כרגע לא נכנס אתכם לטכניקה שדל איך מטהרים וכולי.

דוד אמסלם: הדיון כרגע הוא לא על מי התפלה כנושא.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על המיקום של אותו מתקן.

<עירית הן: אתה שמעת דעות מומחים ואני עונה על זה.

דוד אמסלם: לא, לא צריך לענות לי על כל מה שנאמר כאן.

דוד אמסלם: צריך לענות לי על מה אני שואל.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<עירית הן: אני יכולה לומר עוד דבר אחד?

דוד אמסלם: כן.

<עירית הן: אני חושבת שלא כמו במקרים אחרים, מתקני התפלה אחרים, במקרה של גליל מערבי יש אלטרנטיבה מאוד טובה.

<עירית הן: זה קצת מפריע שמדברים על מקור מים אלטרנטיבי שהוא צפונית לעכו, הרבה יותר טוב ובטוח והוא כאילו נפסל.

<עירית הן: בואו נלך למקומות היותר מזוהמים, מישהו אמר כאן הפסדים - - -

<יורם ישראלי: ומה עם האנשים?

דוד אמסלם: איזה מקום נפסל?

<עירית הן: אני אומרת שכל הזמן מחזירים אותנו לאלטרנטיבה - - -

דוד אמסלם: תביני, אני אסביר ואני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לנהל כאן איזשהו דיאלוג אתך בעניין.

דוד אמסלם: בסוף יש כמה וקטורים שהם מנוגדים.

דוד אמסלם: הרי אם כולם היו הולכים לאותו וקטור, לא הייתה בעיה.

דוד אמסלם: אם במקום המים היו הכי טובים, זה לא מפריע לתושבים וכלכלית זה מסתדר בוודאי ובוודאי לא היה כאן דיון וכולנו היינו הולכים לטקס גזירת הסרט שם בשמחה רבה.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה., אבל בחיים לפעמים אתה בא עם ערכים מנוגדים ואתה צריך לקבל החלטה וחיתוך איפה, כמה ולמה.

דוד אמסלם: זאת המציאות בה אנחנו עכשיו חיים.

דוד אמסלם: לכן אנחנו מנסים להביא את זה למקום שם זה מפריע מינימום לתושבים כי אתה מתפיל עבורם את המים והם הגורם הכי מרכזי במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו לא מתפילים מים רק בשביל הצמחים.

דוד אמסלם: אם אין תושבים, לא צריך התפלה.

דוד אמסלם: בוודאי שהתושבים הם פקטור גדול מאוד.

דוד אמסלם: יש גם את הנושא הכלכלי שנלקח כאן בחשבון ולכן אנחנו מנסים לרבע את המעגל הזה.

דוד אמסלם: זה כל הדיון כאן.

דוד אמסלם: המשרד להגנת הסביבה.

<רם אלמוג: בוקר טוב.

<רם אלמוג: אחראי על תכנון וניהול פרויקטים לאומיים.

<רם אלמוג: אני אתחיל ואומר שהדיון על מתקן ההתפלה בגליל מערבי נערך במשך מספר שנים וצריך להבין, ואת זה יגידו כאן אנשי רשות המים, שזה אזור שנמצא בלי מי שתייה ולכן הוחלט לקדם את זה לפני מתקני התפלה אחרים וזה לא ממש צולח.

<רם אלמוג: המשרד להגנת הסביבה סבור שמתקן התפלה הוא מתקן תעשייה לכל דבר ועניין וצריך להיות באזורי תעשייה ככל האפשר ולא על חוף ולא בקרבת ישובים.

<רם אלמוג: כאן שכחו התושבים לומר שלא תחמ"ש אלא תחנת כוח שאמורה להיות צמודה למתקן התפלה והיא בעצם אמורה להוזיל את מחיר החשמל.

<רם אלמוג: המשרד להגנת הסביבה נלחם על זה שלא תהיה תחנת כוח צמודה ככל שזה יהיה קרוב לישובים וזה חשוב לומר, למרות שלמדינה זה עשוי לעלות יותר.

<רם אלמוג: אבל, וכאן מגיע האבל הגדול, יש כאן שני רכיבים כאשר האחד הוא הים והשני הוא היבשה במפרץ חיפה.

<רם אלמוג: קודם כל, היבשה היא אחד המקומות המזוהמים ביותר במדינה.

<רם אלמוג: צריך להבין את זה.

<רם אלמוג: מדובר בזיהום קרקע קשה וכאשר מדברים על טיהור של קרקע, לא מדובר על טיהור במובן המוחלט של העניין.

<רם אלמוג: אי אפשר לטהר קרקע לאפס זיהומים.

<רם אלמוג: יותר מזה.

<רם אלמוג: לקרקע לוקח כמה שנים, לכל הפחות בין חמש לשבע שנים, טיהור כאשר מתחת לזה יש רובד של מי תהום שאותם לוקח עשרות שנים לטפל ולטהר.

<רם אלמוג: זאת אומרת, אם יקימו מתקן התפלה מעל הקרקע, גם אם הוא יהיה מנותק מהקרקע, הוא יהיה חשוף לזיהומים שיעלו בגזים מתת הקרקע.

<רם אלמוג: בהקשר הזה, דרך אגב, מצאנו שריכוזי הזיהומים בקרקע הם כל כך גבוהים שאפילו עשויים לסכן את האנשים שיטפלו בקרקע, בטיהורה.

<רם אלמוג: לגבי מי המפרץ.

<רם אלמוג: אנחנו עשינו מספר רב של בדיקות, גם לדינמיקה של המים, למיהול המים בתוך המפרץ.

<רם אלמוג: בתוך המפרץ יש סוג של מרק.

<רם אלמוג: אני לא יודע איך לכנות את זה אחרת.

<רם אלמוג: יש שם הרבה מאוד זיהומים, לא רק כספית.

<רם אלמוג: יש שם מכל טוב שיש לכל מפעלי המפרץ ששפכו במשך שנים לתוך המפרץ הזה.

<רם אלמוג: לכן אנחנו סברנו שלא נכון לשאוב בכלל מתוך המפרץ אלא צריך לצאת אל מחוץ.

<רם אלמוג: אפשר לראות את הקצה, את קצה המפרץ וצריך לצאת אל מחוץ לקו המפרץ אל מי הים, הים הפתוח, בו יש מים שלא מגיעים לשם מזהמים.

<רם אלמוג: שני הרכיבים האלה, ויוסיפו אנשי רשות המים, מייקרים משמעותית מאוד את עלות המתקן.

<רם אלמוג: אנחנו חשבנו שזאת חלופה שצריכה להיבדק.

<רם אלמוג: היא הייתה על השולחן ולמעשה המועצה הארצית החליטה להסיר אותה ולהתמקד יותר צפונה, במקום שמי הים הם פחות מזוהמים, הם יותר נקיים, והקרקע היא לא בעייתית והיא גם קרקע מדינה.

<רם אלמוג: צריך להגיד שחלק, למשל כמו השטח של פרוטרום, הוא שטח פרטי והוא לא שטח מדינה.

<קריאה: הוא שטח מדינה וקו הצינור הוא אותו אורך צינור.

<קריאה: כדי לעבור את הרכסים, זה אותו מרחק צינור שצריך לעבור את מי המפרץ.

דוד אמסלם: אתה דיברת על הזיהום בפרוטרום.

דוד אמסלם: אתה אומר שמדובר על קרקע פרטית.

דוד אמסלם: יש שם קרקעות מדינה סמוכות?

<קריאה: כן.

<קריאה: דרומית לפרוטרום.

<רם אלמוג: יש אבל גם היא מזוהמת.

דוד אמסלם: גם היא מזוהמת?

<רם אלמוג: כל האזור הזה מזוהם בזיהום קשה.

דוד אמסלם: מה זה כל האזור?

<רם אלמוג: כל המרחב, כל המשולש הזה.

דוד אמסלם: המשולש הזה דינו להיסגר ואף פעם לא יטהרו שם?

<רם אלמוג: לא.

<רם אלמוג: להפך.

<רם אלמוג: המשרד להגנת הסביבה תומך בזה שהשטח הזה ישוקם ויטופל ויוחזר לציבור.

דוד אמסלם: קודם אמרת שאפילו אנשים שיטפלו שם, זה מסכן אותם.

<רם אלמוג: נכון.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה אתה אומר לי.

דוד אמסלם: האם זה מה שנקרא סוג של צ'רנוביל שסוגרים והולכים ונעלמים ואחרי מאתיים שנים ניפגש עם זה?

<רם אלמוג: לא.

<רם אלמוג: ממש לא.

<רם אלמוג: אני חושב שכל פרויקט שיוקם כאן, הוא וין-וין של המדינה.

דוד אמסלם: אז זה יפה.

<רם אלמוג: העניין הוא שכאן רשות המים סבורה שלהקים מתקן התפלה - - -

דוד אמסלם: אתה עכשיו מייצג את רשות המים?

<רם אלמוג: לא.

<רם אלמוג: את העמדה שלנו.

<רם אלמוג: העמדה שלנו היא שכל פרויקט שיוקם כאן ויביא לשיקום הקרקע וטיפול במי הים, מבחינתנו זה מצוין.

דוד אמסלם: מצוין.

דוד אמסלם: גיורא, בבקשה.

<גיורא שחם: תודה רבה אדוני היושב ראש.

<גיורא שחם: אני אתחיל ואומר שהמצב המים בגליל המערבי נכון להיום הוא דרמטי.

<גיורא שחם: אין מים בגליל המערבי.

<גיורא שחם: מפלסי המים יורדים שם ואנחנו כבר שנה חמישית בבצורת.

<גיורא שחם: האיכות שלהם התקלקלה מאוד.

דוד אמסלם: למרות שהיום יש לך מצב רוח טוב בגלל גשם.

<גיורא שחם: סנונית אחת לא מבשרת את האביב.

<גיורא שחם: לצערי הרב המציאות מכה את התחזיות.

<גיורא שחם: התחזיות שלנו אמרו שיהיו 85 אחוזים מהממוצע הרב שנתי ואנחנו נמצאים היום על 45 אחוזים.

<גיורא שחם: אנחנו הולכים לשנה קשה מאוד.

<גיורא שחם: המצב בגליל המערבי הוא הקשה ביותר.

<גיורא שחם: למה?

<גיורא שחם: מפני שהתגבור לגליל המערבי תמיד היה מתוך הכינרת, מהמוביל הארצי.

<גיורא שחם: שואבים מהכינרת, מביאים את זה לאגם אשכול, משם זה הולך לבריכות שפרעם, לא משנה, ומשם נדחף.

<גיורא שחם: זה היה הגיבוי של הגליל המערבי.

<גיורא שחם: אתם רואים את הכינרת.

<גיורא שחם: על הפנים.

<גיורא שחם: היא תגיע בשנה הבאה לקו השחור.

<גיורא שחם: זאת אומרת, גם אם ירצו לתגבר אותה אחרי השנה הזאת, אי אפשר יהיה לעשות את זה.

<גיורא שחם: זאת נקודת המוצא אליה אני נכנסתי לפני חצי שנה.

<גיורא שחם: אומרים לי שאנחנו מתעכבים ומתעכבים עם גליל מערבי בגלל הסיפור של המיקום של המתקן.

<גיורא שחם: בדקו פה, בדקו שם, בדקו במפרץ עכו וכך הלאה.

<גיורא שחם: אני בהתמחות שלי בא ממקום של ניתוח מערכות של קונפליקטים.

<גיורא שחם: זה המקצוע שלי.

<גיורא שחם: זאת ההתמחות שלי.

<גיורא שחם: אני אומר לכם שאת הסיור הראשון שעשיתי, אולי שבועיים אחרי שנכנסתי לתפקיד, בחודש יולי, היה עם ידידי יורם ישראלי, יושב ראש מועצה אזורית מטה אשר.

<גיורא שחם: הלכתי אתו וטיילתי אתו ממקום למקום.

<גיורא שחם: הלכנו לרגבה, הלכנו לשבי ציון, הלכנו לעכו, הלכנו לעין המפרץ והלכנו לשרגא.

<גיורא שחם: הגענו לשרגא.

<גיורא שחם: מקום בגב המחנה, לא רואים אותו לא משבי ציון, לא מבוסתן הגליל, ואמרנו וואללה, מקום.

<גיורא שחם: הלכנו לצבא וביקשנו להצמיד את המקום.

<גיורא שחם: הוא גם הכי קרוב לים.

<גיורא שחם: הוא נמצא בתוך משפך מתאים מבחינת הצינור, באזור נקי וכך הלאה.

<גיורא שחם: גם צינור הרקז, דרך אגב, צריך לתת שלושה קילומטרים מחוץ לים ולא להישפך על חוף שבי ציון היפהפה.

<גיורא שחם: הלכנו לצבא, הצבא אמר לא.

<גיורא שחם: למה?

<גיורא שחם: מתקן ביטחוני.

<גיורא שחם: אותו דבר, כמו הישובים.

<גיורא שחם: עשינו עוד מהלך והגענו עד שר הביטחון ומנכ"ל משרד הביטחון ובסופו של דבר הצבא אמר כן, בתנאים כאלה ואחרים.

<גיורא שחם: זה יעלה לנו סכום נוסף אבל הוא מוכן להגן על החיילים, לשים שם קיר אקוסטי.

<גיורא שחם: מקום מוסתר.

<גיורא שחם: אין אפשרות לשים תחנת כוח ליד מתקן התפלה בגליל מערבי מפני שאין צינור גז לגליל מערבי ואין תכנית להעביר.

<גיורא שחם: לכן יביאו לשם בדרך תת קרקעית את מקורות האנרגיה.

<גיורא שחם: לא תוקם לידו תחנת כוח עצמאית.

<גיורא שחם: יש כאן קונפליקטים.

<גיורא שחם: כמו שאמרת, אדוני היושב ראש, יש כאן עניין של תושבים, יש כאן עניין של סביבה, עניין של בריאות ציבור ועניין של כסף.

<גיורא שחם: כל קילומטר, דרך אגב, של צינור בתוך הים הוא 75 מיליון שקלים.

<גיורא שחם: זה לא סכום פעוט.

<גיורא שחם: כשעושים את הכול, משקללים את הכול, צריך להימצא באיזשהו מקום על פשרה הוגנת.

<גיורא שחם: מה זה פשרה הוגנת?

<גיורא שחם: שלא כל אחד יוצא וכל תאוותו בידו, שכל אחד מוותר קצת.

<גיורא שחם: אני אומר לכם, ויש לי רקורד סביבתי, אני עשיתי את החולה, אני שיקמתי את השמורות לאורך ים המלח.

לאה פדידה: לא מכירה אותך.

<גיורא שחם: קם דור שלא ידע את יוסף.

לאה פדידה: אני שלושים שנים שם.

<גיורא שחם: אני יודע שיש כאן משהו שמעיק על התושבים אבל אין ברירה.

<גיורא שחם: אני אומר לכם שהשיקול הכי משמעותי מבחינתי כרגע, מבחינת משק המים, מבחינת האחריות שלי, זה הזמן.

<גיורא שחם: מהיום שהחלטנו על המיקום ועד שיפתחו את הברז, יעברו חמש-שש שנים למרות שנעשה שמיניות באוויר.

<גיורא שחם: העברנו את זה למסלול ות"לי, נלך למינהלת ההתפלה כדי להוציא מכרזים תוך כדי התכנון, אבל עד שהעסק יקום ייקח שנים.

<גיורא שחם: אנחנו לא יודעים מה יהיה בשנה הבאה.

<גיורא שחם: האחריות שלנו היא לספק מים גם לגליל מערבי בייחוד בהסכמי הגג בנהריה והסכמי הגג בעכו ובכרמיאל.

<גיורא שחם: האזור הולך לצמוח שם בעשרות, אם לא במאות אלפי תושבים.

<גיורא שחם: צריך את המים שם וצריך לחתוך.

<גיורא שחם: היום להילחם עם אילוצים סביבתיים חמורים כל כך כמו שמוצגים ועם תוספות של השקעות כדי להוציא צינורות מחוץ, אין לנו את הזמן.

<גיורא שחם: אין לנו את הזמן, אין לנו את הכסף, אין לנו את היכולת לקחת את האחריות הזאת.

<גיורא שחם: לכן אני אומר בלב כבד שהאזור צריך ללכת אל המקום הטוב ביותר שאפשר לעשות עכשיו ולהתחיל - היה צריך להתחיל את זה כבר לפני שנתיים-שלוש – מחר בבוקר.

<גיורא שחם: עוד הערה אחת קטנה.

<גיורא שחם: אנחנו נמצאים עכשיו בפרויקט של חצי מיליארד שקלים לטיהור אדמות רמת השרון, תע"ש רמת השרון.

<גיורא שחם: זה ייקח עשר שנים, חצי מיליארד שקלים.

<גיורא שחם: אנחנו לא יכולים לחכות.

<גיורא שחם: אין לנו את הזמן.

<יורם ישראלי: משהו קטן לגיורא.

<יורם ישראלי: ראשית, שמחנו שהגיע גיורא שמבין במים והתמנה למנכ"ל רשות המים.

<יורם ישראלי: גיורא בא והציע במקום שלא מקובל עלינו את ההצעה הכי טובה.

<יורם ישראלי: הוא רק שכח שהיינו בסרט הזה.

<יורם ישראלי: הייתה הצעה קצת צפונה, שבי ציון.

<יורם ישראלי: בדיוק אותה הצעה.

<יורם ישראלי: הייתה הצעה פנטסטית מבחינת רשות המים.

<יורם ישראלי: שרגא ורגבה, זאת אותה הצעה.

<יורם ישראלי: באזור של תושבים, בלב החיים של הגליל המערבי, להקים את המתקן הזה.

<יורם ישראלי: לא שמענו ממשרד הבריאות.

<יורם ישראלי: אני אומר לך שאם אני אגיע לבג"ץ זה רק על דבר אחד, שאף אחד לא המציא לנו מסמך למה אי אפשר לשאוב במקום עליו מדובר.

<יורם ישראלי: יותר מזה.

<יורם ישראלי: אלמוג באחת הישיבות במועצה הארצית אמר תשימו מצע של אספלט או בטון בין הקרקע לבין המתקן, זה בסך הכול מאה דונם, לא יקר, ואפשר לבנות על זה את המתקן.

<יורם ישראלי: כל הזמן מקצינים כאן את הדברים.

<יורם ישראלי: חוץ מזה, גיורא, בתכנית האב של רשות המים, אני רוצה לגלות לך, רשום לך באזור הצפוני ארבע שנים דיונים ב-ותמ"ל ועוד שלוש שנים דיונים בבג"ץ.

<יורם ישראלי: זה לא המקום הכי מהיר.

<יורם ישראלי: אני אומר לך שאם תפשילו שרוולים, ושמענו כאן את משרד הבריאות, משרד הבריאות יישן הכי טוב בלילה אם נתרחק ממקומות בעייתיים, אבל מה לעשות, יש גם תושבים בארץ הזאת.

<יורם ישראלי: אפשר לחפש מקומות שלא משפיעים בצורה כזאת על התושבים.

<יורם ישראלי: אפשר להתאמץ.

<יורם ישראלי: אפשר לקחת מומחים, אפשר לבדוק את הדברים ולא שהאינדיאנים שם יסתדרו.

<יורם ישראלי: מה זה האינדיאנים יסתדרו?

<יורם ישראלי: אני רוצה להגיד לכם שגם אני בא מתחום המים.

<יורם ישראלי: אני חלוק על ההיסטריה של גיורא.

<יורם ישראלי: אל תדאגו למים בגליל המערבי.

<יורם ישראלי: תדאגו למים לכינרת, תדאגו למים לחיפה, תשימו מתקן התפלה בטירת הכרמל, תשימו צינורות כמו בתעלת המוביל שבנו מחדרה עד לכינרת.

<יורם ישראלי: תשקיעו.

<יורם ישראלי: אל תלכו למקום הכי קל על חשבון התושבים.

<משה דוידוביץ: המתקן הזה, זה יפה להקים על הגדר של חיילים, של חטיבה אחת, גולני האהודה עלינו, להקים להם גדרות, חומות כמו שהיו בברלין והרסו אותן, כדי שהם לא יראו את המתקן, על הגדר שלהם.

<משה דוידוביץ: אמר ראש רשות המים אמירה אחת שהיא מקוממת ואני אתייחס אליה.

<משה דוידוביץ: להקים כאן מתקן ולומר שלא יראו אותו משבי ציון, זה אפילו לא אבסורד.

<משה דוידוביץ: זה על הבתים שלהם.

<יורם ישראלי: קוריוז אחד לעניין.

<יורם ישראלי: דוקטור לנדאו, כולנו מכירים אותו, ידידנו, היה שר התשתיות, הגיע אלינו לסיור, לקחנו אותו למט"ש עכו, שלושה קילומטרים מכפר מסריק, רצו להקים שם את מתקן הפריקה לגז מאסדות הגז כי היה ויכוח.

<יורם ישראלי: הוא עמד שם לפני כולם ואמר שבמדינת ישראל אי אפשר, בלתי אפשרי מאלף ואחת סיבות להקים מתקן פריקת גז בים.

<יורם ישראלי: זה לא אסטרטגי, זה לא יעמוד בשום דבר.

<יורם ישראלי: הלכו לבג"ץ והנה, מה קרה?

<יורם ישראלי: מתקני הפריקה הוקמו בים.

דוד אמסלם: חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: תודה.

לאה פדידה: אני חושבת שיש כאן שני מושגים שאנחנו חייבים להתייחס אליהם כאשר הוא חלם והשני אי הידברות.

לאה פדידה: לקחת וללכת למקום שנמצא במתחם כפרי, בנוף שהוא משאב טבע, במקום ששומר על צביון ועושה איזשהו איזון בין תיירות לבין שטחים פתוחים לבין אזור חקלאי ולהרוס אותו ולבנות בלבו מתקן – זה לפגוע.

לאה פדידה: אנחנו מדינה לא כזאת גדולה שיכולה להרשות לעצמה לאבד משאבי טבע, לאבד נוף חקלאי, לאבד איכות סביבה.

לאה פדידה: , כשנמצאים בחוץ לארץ אנחנו מבינים כמה קטנים אנחנו וכמה חשובה כל שמורת טבע ונחל, במיוחד שבמקום הזה גם עוברים שני נחלים שנפגע בהם ונזהם אותם.

לאה פדידה: אם המים נועדו לחיים והחיים נועדו לבני אדם, אז האדם צריך להיות משהו שאנחנו צריכים לשקול אותו.

לאה פדידה: מה זה אומר חוסר הידברות.

לאה פדידה: בכל התסקירים שקראתי לא נדונו החלופות עד הסוף.

לאה פדידה: כל מי שנמצא כאן מסביב לשולחן אומר לא טוב שם אבל צריך.

לאה פדידה: למה לא לנצל שני דברים בבת אחת?

לאה פדידה: אם יש קרקע מזוהמת, חבר'ה, הגיע הזמן שאנחנו נטפל בקרקע הזאת ונרוויח שני דברים, גם מתקן התפלה במקום נכון שיעזור ויועיל למשק המים, וגם ננצל את ההזדמנות הזאת ונטפל בקרקע מזוהמת אחת ולתמיד.

לאה פדידה: יש תחושה שיד ימין לא יודעת מה רוצה יד שמאל.

לאה פדידה: במקום שישבו ביחד ויעשו את החלופות נכון, יש כאן ראש מועצה שמוכן להידבר, הביא חלופות גם אטרקטיביות שאנחנו בעצם יכולים להציל את משק המים, אבל לא, הולכים לפתרון קל, פתרון שפוגע באיכות סביבה, באיכות החיים של התושבים שלא נוכל להחזיר אותה.

לאה פדידה: פגיעה ופציעה בנוף, בטבע ובמרקם המאוד מיוחד שנמצא בגליל המערבי, לא נוכל להחזיר וזה מעשה חלם.

לאה פדידה: אני מבקשת לעצור את הכול, לחזור לשולחן הדיונים, לקחת את ההצעה הזאת ולראות האם באמת אנחנו יכולים במכה אחת גם לטפל בקרקע מזוהמת.

לאה פדידה: כפי שאמר כבוד היושב ראש, מה, נכריז על זה צ'רנוביל ונלך?

לאה פדידה: אנחנו צריכים לטפל בנושא הזה ולא להשאיר את זה כך.

לאה פדידה: אני באמת מבקשת לחזור לשולחן הדיונים, לבחון את החלופות המוצעות שהועלו כאן ולא לבחור בדרך חלמאית וליצור פצע שלא נוכל לטפל בו אחר כך במשך דורות.

לאה פדידה: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: הלכתי דרומה כדי להבין למה אי אפשר לשים עוד מתקנים פוטו-וולטאים.

חיים ילין: אמרו שאין אפשרות להולכה.

חיים ילין: למה אין אפשרות להולכה?

חיים ילין: כי בעצם קיבלו החלטה שבמקום שהכבל יעבור מעל הקרקע, בעמודים, הירוקים נלחמו וצריכים להטמין אותו.

חיים ילין: צריך להטמין את הכבל הזה והמשמעות היא שאם הקו מוטמן, במקום שישים מיליון שקלים, עולה 210 מיליון שקלים.

חיים ילין: את זה הממשלה החליטה ולא אף אחד אחר.

חיים ילין: גיורא, כשאתה בא ואתה אומר – וכרגע אני לא מדבר על המיקום – שכל קילומטר עולה 75 מיליון שקלים, המדינה יודעת לשלם תמורת זה שהיא מנווטת בין הצרכים והיא יודעת יותר טוב מה הצרכים לבין הכסף, לבין המשאבים.

חיים ילין: היינו יכולים לחסוך מזמן את כל הכסף הזה בהובלה אם היו עמודים למעלה וכבר חברת החשמל הייתה מסיימת את זה והיו לך עוד 10,000 דונם פוטו-וולטאים וזה היה מוריד את עלות החשמל.

חיים ילין: כאן אנחנו מדברים באותה שפה.

חיים ילין: בסוף אלה מתקנים.

חיים ילין: אלה מתקני הולכה ואגירה.

חיים ילין: זה אותו הדבר.

חיים ילין: מה ההבדל בין חשמל למים?

חיים ילין: אותו סיפור.

חיים ילין: מעלים את הנושא הכספי.

חיים ילין: אני חושב שהנושא הכספי הוא חשוב, לא בסכומים כאלה.

חיים ילין: לא מדובר על מיליארדים.

חיים ילין: גיורא, אני חושב שאנחנו צריכים את המתקן הזה להתפלה, לא עכשיו אלא היינו צריכים אותו לפני חמש שנים.

חיים ילין: עכשיו אנחנו מסתכלים קדימה.

חיים ילין: בחיים שלי כראש רשות למדתי שני דברים, שאם אתה הולך נגד התושבים, זה לא יעלה יותר כסף אלא גם הזמן עולה כסף וזה ייקח לך, רק התנגדויות, חמש שנים.

חיים ילין: אני אומר לך שאם אני הייתי ראש רשות במקומו ולא הייתי רוצה את המתקן, הייתי עושה את המוות לכולם, בג"ץ וכל מה שאתה רוצה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי בסוף יורם מייצג את התושבים שלו.

חיים ילין: לא מעניין אותי עכשיו דברים אחרים, במיוחד שאין לו בעיה של מים.

חיים ילין: אתה בא ואומר שיש ערבות הדדית במדינה.

חיים ילין: יורם יכול לתקוע עכשיו את כולם?

חיים ילין: הוא אומר, לא, יש אפשרויות אחרות.

חיים ילין: אני יודע בדיוק על הנושא הזה של שרגא.

חיים ילין: מה הייתה השיחה הראשונה שלנו עת נכנסת לתפקיד?

חיים ילין: המתקן.

חיים ילין: נכון, בלי שאף אחד ידע כי רציתי להבין מה אתה חושב.

חיים ילין: הוא חשב שאפשר לעשות את זה בשרגא.

חיים ילין: אני מכיר את משרד הביטחון ואת צה"ל, גם שם היה צריך לשים ולא מעט כסף עבור ההתניה של משרד הביטחון אבל בגלל שהם אישרו, כאילו זה לא כסף שסופרים.

חיים ילין: זה לא נשמע טוב.

חיים ילין: אני חושב שהמיקום צריך להיות בשיתוף פעולה עם ראש המועצה ועם התושבים והמשמעות, ואני מבין מה המשמעות, היא שאם זה המפרץ ועליו כולם מסכימים, אתה אמרת שכל קילומטר הוא 75, תעשו אתם לבד את המכפלות כמה צינור צריך וכמה כסף צריך להתפלה של המים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אני קודם כל מצטרפת לכל מילה שאמרה חבריי חברת הכנסת לאה פדידה וחבר הכנסת ידידי חיים ילין.

יעל גרמן: לכל מילה ולא אחזור על הדברים.

יעל גרמן: אני רוצה לדבר אליך, גיורא.

יעל גרמן: אתה בא ואתה אומר שאתה צריך את זה במהירות.

יעל גרמן: אמר לך חיים שזה לא יהיה מהר.

יעל גרמן: תשכח מזה.

יעל גרמן: אבל מה אתה אומר?

יעל גרמן: אתה אומר שאתה צריך את זה תוך ארבע-חמש שנים.

יעל גרמן: יופי, אבל מה אחרי שזה יהיה?

יעל גרמן: אחרי שזה יהיה שנים, לא ארבע-חמש שנים, ארבעים, חמישים ומאה שנים, זה יטריד את התושבים.

יעל גרמן: זה לא מעניין אותך.

יעל גרמן: אתה רק מדבר על המהירות.

<גיורא שחם: למה את אומרת את זה?

יעל גרמן: כך זה נשמע לי.

יעל גרמן: אני אומרת לך מה אני שמעתי ותקן אותי אם אני טועה.

<גיורא שחם: אני מתקן אותך.

יעל גרמן: כרגע אני מדברת, אז אתה תקשיב לי.

יעל גרמן: מה שאני רוצה לומר לך זה שאתה חייב לחשוב לא רק על המהירות בה אתה תעשה את זה וכבר שמעת שזה לא יהיה מהר כי ההתנגדות של התושבים תגרור אותך לשנים רבות של התכתשויות בבתי משפט שהן גם שוות כסף וגם זמן, אבל אתה צריך גם לחשוב על המטרד.

יעל גרמן: כל המטרדים שציינו כאן, על המטרד שזה יהווה לתושבים אחרי שבמהירות, אם במהירות, תעשה את זה, והם יצטרכו לחיות עם זה שנים.

יעל גרמן: לכן מן הראוי, כפי שאמרו גם קודמיי, לשבת אתם, למצוא אתם את המוצא.

יעל גרמן: אני מאמינה, כמו שאמרה לאה, שניתן להשקיע, אני קראתי 8.8 מיליון שקלים והיה כתוב גם אם זה יהיה פי עשר, שמונים מיליון, עדיין בהבדלים – ואני קראתי היטב את המסמך שנכתב וראיתי את העלויות – העלויות, גם אם נוסיף שמונים מיליון שקלים, עדיין העלות של מפרץ עכו, מה שנקרא פרוטרום, והטיהור שם יעלה יותר זול מאשר האלטרנטיבה הזו שהיא לא נכונה, לא טובה ומזיקה, ולטווח ארוך בוודאי שהיא מזיקה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: לא צריך לענות לה.

דוד אמסלם: אני לא מסכים אתה בעניין הזה.

דוד אמסלם: גיורא, אני מכיר אותך ברמה האישית ואתה בן אדם שרגיש לאזרחים ולתושבים ואתה עושה את הכול בשביל התושבים.

חיים ילין: הוא הכי רגיש.

דוד אמסלם: אני לא יכול להכריע בעניין וזה גם לא בסמכות שלי אבל אני מרגיש כאן שמבחינת התושבים, הם מרגישים שהם לא חלק מהתהליך באופן אינטגרלי ובאמת שותפים אמיתיים אלא מודיעים להם ומתקדמים.

דוד אמסלם: זה לא רק בקטע שלך, זאת אומרת, זה לא במשמרת שלך אלא התהליך הזה התחיל הרבה לפני.

דוד אמסלם: אני מציע כרגע לקחת פסק זמן של חודשיים-שלושה ולעצור לרגע.

דוד אמסלם: אני מבין את הדחיפות שלך.

דוד אמסלם: זאת האחריות שלך ואני מבין את זה.

דוד אמסלם: בסוף אם יהיו מים במדינת ישראל, זה אתה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שאני מבקש שתיקח פסק זמן אמיתי מכל הקידום, של חודשיים, ותשב שוב פעם עם המועצה ועם הגורמים האזרחיים שם.

דוד אמסלם: שתף את משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: אני מעריך שאם ייעשה ניסיון אמיתי וכן, למרות שאני לא בטוח שבסופו של דבר יכול להיות שתהיה חלופה אחרת.

דוד אמסלם: בסופו של דבר גם הם מבינים את האחריות.

דוד אמסלם: התושבים שם הם אנשים אחראיים והם מבינים שבסוף אנחנו צריכים מים.

דוד אמסלם: לכן הם מייצרים חלופות.

דוד אמסלם: הם השקיעו כאן הרבה כסף של המועצה וגם הרבה זמן אישי של האנשים כדי לייצר חלופות וזה דבר שבדרך כלל אני לא פוגש כאן.

דוד אמסלם: בדרך כלל באים תושבים, מתלוננים והולכים.

דוד אמסלם: אני מבקש שתשבו ביחד.

דוד אמסלם: אני גם אדבר עם אביגדור כדי שיעצור את זה ב–ות"ל כדי לא לקדם את זה.

דוד אמסלם: קחו חודשיים.

דוד אמסלם: זה לא הרבה זמן יחסית לגודל האירוע ואני מסכים עם חברת הכנסת גרמן שבסוף מדובר על מתקן שמי ישב שם?

דוד אמסלם: סידרנו אותו למאתיים השנים הבאות ואם עשינו שגיאה, איך תמיד אמרתי?

דוד אמסלם: אם עשינו שגיאה תכנונית, זה דבר הכי גרוע.

דוד אמסלם: תמיד הזמן הוא בתכנון.

דוד אמסלם: בביצוע, עזוב.

דוד אמסלם: גלש עוד שנה, פחות שנה, פחות חשוב.

דוד אמסלם: הסיפור של התכנון הוא הכי חשוב.

דוד אמסלם: כמו שאני מכיר אותך, אתה בן אדם נדיר מבחינתי וגם עם לב גדול.

דוד אמסלם: באמת, בואו קחו את זה, תעשו אתם דיון קצת יותר ממצה ואמיתי כך שיהיו שותפים לו התושבים באופן מעשי ובעזרת השם אני מקווה שבאמת בסוף לפחות תתקבל החלטה שגם אם לא מרוצים ממנה, אנשים מבינים שאין בלתה, זה מה שיש וזהו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הישיבה נעולה.