ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 645, 2017-12-25 13:00

איתן כבל: שלום לכולם, אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה, הישיבה השלישית להיום.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, דובר, רשמת, חברי כנסת, אורחים נכבדים, היום על סדר-יומה של הוועדה מונח הנושא "התפרצות מחלת הכלבת ברחבי הארץ".

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להזכיר שהוועדה כבר קיימה דיון בעניין הזה.

איתן כבל: בתאריך ה-16 ביולי 2017 התקיים כאן דיון על החיסונים וכל מה שכרוך בכך, ואפילו ביקשנו לקבל מידע, גם רשימה של החברות, שכבר נשלחה לנו מבעוד מועד, וגם ביקשנו לקבל פריסה שהגיעה לשמחתי.

איתן כבל: מזל שעשינו את הדיון הנוסף הזה, כי ביקשנו בזמנו גם לקבל את הפריסה, עד כמה שיכולתם לתת לנו תשובות, ונתתם כמה שאתם יכולים לתת לגבי כמה מהכלבים שנגועים בכלבת הם כלבים משובבים וכמה לא, נתוני הסגרת כלבים לכלביות הרשויות המקומיות, והייתי ממוקד בעניין הזה.

איתן כבל: חשוב שניתן את הנתונים.

איתן כבל: תצפית כלבת – 10%, עם שבב – 1,040, שזה 80%, בלי שבב זה 260, שזה 20%, שוטטות – 78%, 1318, שזה 13% עם שבב, 8,822 – בלי שבב, שזה מספר מאוד מאוד גדול, ומי שלא מבין הוא מתכתב עם הסיפור של התנים התכתבות ישירה.

איתן כבל: ואלה ה-8,000, הם בוודאי רק אלה שנקלטו, זה לא מה שלא תפסו, ובטח זה מספרים לאין שיעור יותר גדולים, גברתי, מהמספרים שאנחנו נתקלים בהם, והם יותר מכל דבר אחר יכולים להיות הגורם המרכזי אחרי התן בהיתקלות הבין-אישית להעברת מחלת הכלבת.

איתן כבל: הנתונים האלה נותנים לנו הצצה הרבה יותר עמוקה למה שעלול להתרחש.

איתן כבל: יש גם מה שנקרא "אחר" – עם שבב 936, בלי שבב 624.

איתן כבל: בנקודה הזאת ניסינו להיות עד כמה שניתן על העניין הזה, אלא שהנושא לא יורד מסדר-היום הציבורי.

איתן כבל: בהמשך לכך פנתה אליי חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס וביקשה ממני להעלות את הנושא לדיון נוסף, ונענינו לבקשה.

איתן כבל: ברשותך, אני אאפשר לך בקצרה לפתוח.

איתן כבל: נפתח את הדיון, ויש לי כאן עוד שאלה למשרד החקלאות לגבי ההתייחסות ל-100,000.

איתן כבל: מי חתום על המכתב ממשרד החקלאות?

<שלמה גראזי: ד"ר בוריס יעקובסון.

איתן כבל: דגנית ובוריס יעקובסון.

איתן כבל: בוריס, תיכף נגיע אליך.

איתן כבל: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני שמחה שמצאת את הזמן ופינית את סדר-היום של הוועדה הכול-כך חשובה הזאת, כדי לדון בנושא המאוד משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לך מחוויה אישית שהתושבים בצפון מרגישים מופקרים.

אורלי לוי אבקסיס: בשנה שעברה סיכמנו את שנת 2016 עם 29 מקרים ידועים של מחלת הכלבת.

אורלי לוי אבקסיס: השנה עוד לא הסתיימה, וצריך לזכור שהתפרצות לא חלה מהיום הראשון של השנה הזאת, ואנחנו כבר נושקים ל-70 מקרים.

אורלי לוי אבקסיס: העליתי את הנושא שהתנים האלה, ברגע שהם נגועים ומתחילה אצלם התפרצות של המחלה, הם הופכים להיות תוקפנים ובמקום להתחמק ממגע עם בני אדם, הם יוצרים את המגע הלוא נעים הזה, וכבר מגיעים גם לחצרות הבתים.

אורלי לוי אבקסיס: היינו עדים לתקיפה של ילדה קטנה בביתה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שלא מבין, מחלת הכלבת היא חשוכת מרפא.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט 99% של מי שכבר מפתח את התסמינים ימות.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר היעיל ביותר להתמודד עם זה זו המניעה, החיסונים.

אורלי לוי אבקסיס: העליתי את הנושא זה כי נדמה היה ששגרת החיים שמופרת לתושבים האלה שם.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לך, אנשים מסתובבים אחר-הצהריים עם מקלות ועם אלות, למקרה שהם יותקפו, אנשים מסתגרים בבתים שלהם, אנשים מביעים חשש.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאתה יוצא בלילה לגינה הביתית שלך, אתה שומע מצד אחד את התנים, והיום זה מסמל פוביה מסוימת, ומצד שני את התשובה של הכלבים, שכמעט לכל אחד באזור שלנו יש, ומתחת לכל זה יש החשש הבלתי נסבל הזה, מתי חלילה וחס הם יגיעו אלינו לחצר הבית.

אורלי לוי אבקסיס: בהתפרצויות האחרונות היו מקרים מאוד נדירים.

אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה שני חתולים שנגועים בכלבת.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל המקרים האלה לא מסתיימים בהדבקות, בדרך כלל חתולים גם נמנעים להגיע לעימות עם התנים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר יש כבשים, יש עגלים, יש פרות.

אורלי לוי אבקסיס: התופעה גדלה ואני לא יודעת מה נעשה, וזה המקום לדרוש תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר התחלנו לחטט ולהבין למה זה קרה, למה הגענו למצב הזה, אני חייבת להודות שמהנתונים שהגיעו אליי – וצריך להגיד תודה בחלק מהמקרים גם לכתבים שעוסקים בתחום – עולות פה שאלות לגבי מינהל תקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך סיפור בקצרה.

אורלי לוי אבקסיס: לאורך השנים היתה חברה אחת, חברה מובילה, שהיא זו שסיפקה את החיסונים למניעת הכלבת בקרב חיות הבר.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה הוא, שכדי שהחיסון יהיה יעיל הוא נבדק בשני פרמטרים, האחד, תנאי השטח, מבחן השדה, האם הוא עומד בתנאי השדה האופייניים ואם בכלל החיות רוצות לאכול אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אם הן לא רוצות לאכול אותו, הוא לא יעיל.

אורלי לוי אבקסיס: ובנוסף, אם הוא מצליח להחזיק מעמד בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף לזה חייבים להיעשות בדיקות מעבדה.

אורלי לוי אבקסיס: רק מי שעובר את שני הפרמטרים האלה יכול להבטיח תקינות של המניעה, של החיסון.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שניסתה להיכנס לשוק חברה אחרת, חדשה, מתחרה, והחברה הזאת נכשלה פעם אחר פעם במבחנים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, לגבי מבחני מעבדה אנחנו בכלל לא מצאנו תשובות בנתונים, ומשה ליכטמן, אם אפשר יהיה אחר כך, ירחיב בנושא הזה, אבל כן גילינו בכל מיני פרוטוקולים, כשירדנו לרזולוציות – אנחנו מגלים שהפלא ופלא, בהתוויה של החברה החדשה – דרך אגב, היא החברה שהיום מחסנת ואולי זו התוצאה של ההחלטה הבלתי הגיונית שהתקבלה – אנחנו מגלים שלא רק שהיא לא עברה את המבחנים, פתאום בהתוויות כתוב שהיא לא עמידה בתנאי שטח שהטמפרטורה בו מעל 25-24 מעלות במשך יומיים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, אנחנו בצפון, רוב הימים שלנו הם מעל 25 מעלות.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אם יעילות התרופה לא עומדת בתנאי השטח האלה, סביר להניח שהיא לא מתאימה לשם.

אורלי לוי אבקסיס: תראו מה זה, הם מקבלים קצת שיפורים, ניתן להם פעם ראשונה, פעם שנייה, ואז בוחרים יום אחד מאוד מסוים בשנה, לקראת סוף חודש ינואר, ועושים להם מבחן נוסף בתנאי השטח, ואופס ביום הזה כנראה שהטמפרטורה היתה פחות מ-24 מעלות, ואז הם עוברים את המבחן הזה, אבל הם לא עוברים את מבחן המעבדה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז פותחים מכרז נסתר.

אורלי לוי אבקסיס: במכרז הנסתר הזה היה מי שהתריע.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אומרים שיש חברה אחת, ולמכרז הזה ניגשו רק שתי חברות, האחת הוותיקה, שעמדה במבחנים, השנייה זו שעמדה במבחן במקצה השלישי, בואו נגיד ככה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו מגלים שיש הערה של האחראי, מי שבודק ומסב את תשומת הלב שזה לא יעיל, לא עומד בתנאי השטח, ולגבי המעבדה הם יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: ואז נחשו מי מקבל את המכרז?

אורלי לוי אבקסיס: אותה חברה שלא עומדת בקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת שאלה בכלל איך אפשר להיכנס למכרז אם אתה לא עומד בקריטריון של הסף?

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה שנייה, למה סגור?

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו עדים לכך שבהתפרצות המחלה הודיעה המשווקת של אותה חברה בארץ שהיא מפסיקה לחלוטין לספק את אותה תרכובת.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שגם את המעט אין לנו עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אם זו ההתמודדות של משרד החקלאות מול ההתפרצות, זה חלם, ואני חושבת שצריך להעביר את הדברים האלה למבקר המדינה, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שהדברים האלה זועקים, והנורות האדומות צריכות להבהב לנו בקולי קולות, לא רק בצבעים, והדברים ממשיכים להתגלגל כאילו לא מדובר בחיי אדם, כי החשיפה הזאת ללא טיפול תביא למוות ודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לעשות עם זה משהו, ופה צריך לתת תשובות, קודם כול, מה עושים מרגע שהתפרצה המחלה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: קודם כול, ברשות

איתן כבל: כם אני רוצה שנהיה ממוקדים, לא הרצאות ולא שום דבר.

איתן כבל: קודם כול, מי ממשרד החקלאות מציג את העניין, את ההתייחסות לעניינים בכלל ולטענות שעולות?

איתן כבל: אתם רוצים שנעשה הפסקה להתייעצות?

<שלמה גראזי: לא, לא רוצים לעשות הפסקה להתייעצות.

איתן כבל: בבקשה.

<בוריס יעקובסון: אני רק רוצה - - -

איתן כבל: בוריס, יש לי בקשה.

איתן כבל: אנחנו כבר מכירים, בלי הרצאות.

איתן כבל: תיתן לי את תמונת המצב שאתם רואים היום במשרד החקלאות לגבי התפרצות מחלת הכלבת, איך אתם מתמודדים איתה.

איתן כבל: מה שאתה יודע לתת, אנא תן.

אורלי לוי אבקסיס: תשובות על המכרזים, על עמידה בתנאי הסף.

איתן כבל: ודאי, כולל הכול, אם הוא יודע לתת את התשובות.

איתן כבל: בבקשה.

<בוריס יעקובסון: קודם כול, תודה רבה.

<בוריס יעקובסון: בהחלט אני חושב שהמצב ברור וידוע לכולם, הוא גם נמצא באון ליין כשיש עדכון על המקרים.

<בוריס יעקובסון: אנחנו יודעים שיש לנו התפרצות במקום מסוים, זו לא התפרצות של כל הארץ ברוך השם, זו התפרצות בעמק המעיינות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא תעצרו שם, זה יגיע למקומות אחרים.

<בוריס יעקובסון: בסדר גמור.

<בוריס יעקובסון: אני פשוט אומר שההתפרצות מאוד ממוקדת לעמק המעיינות.

<בוריס יעקובסון: אנחנו כל הזמן לומדים וננתח מה בדיוק קרה.

<בוריס יעקובסון: אני לא רוצה עכשיו לזרוק הרבה תיאוריות, אבל ברור שהמחלה נכנסה מירדן.

<בוריס יעקובסון: כולנו יודעים שאנשים מתו מהמחלה בירדן וכן הלאה, וברגע שהיא נכנסה, היא נכנסה לאוכלוסיית התנים בעמק והתקדמה לצומת מגידו.

<בוריס יעקובסון: מצומת מגידו הגיע מקרה אחד או שניים לעפולה, אחד לוואדי ערה, עד יוקנעם.

<בוריס יעקובסון: זאת אומרת, הכול נמצא בפס אחד, כשזה עבר דרך הגלבוע.

<בוריס יעקובסון: זה העמק של האוכלוסייה של התנים, שבו התפרצות המחלה.

<בוריס יעקובסון: אנחנו מאוד שמחים שהשירותים הווטרינריים, ובמיוחד הרופאים הרשותיים, באזור ההתפרצות עושים את כל המאמצים שלא תהיה לנו זליגה לכלבים.

<בוריס יעקובסון: היו לנו שני חתולים.

<בוריס יעקובסון: זה נדיר, אבל יש חוק מרפי.

<בוריס יעקובסון: יש לנו חתול אחד בחמש שנים בדרך כלל.

<בוריס יעקובסון: את יודעת שחתול נורמלי על העץ והוא לא הולך לריב עם תנים - -

אורלי לוי אבקסיס: ובכל זאת מצאנו שני חתולים עכשיו.

<בוריס יעקובסון: - - או שהתן הורג אותו.

<בוריס יעקובסון: זאת אומרת, יש שתי אפשרויות.

<בוריס יעקובסון: בדרך כלל זה לא קורה, אבל בגן נר היה ב-2008 גם חתול.

<בוריס יעקובסון: זאת אומרת, זה מקום שאוהב לפתח כלבת בחתולים.

<בוריס יעקובסון: נעשו מאמצים אדירים של הרופאים הרשותיים לחסן את אוכלוסיית החתולים.

<בוריס יעקובסון: טפו-טפו-טפו, עבר חודש ובינתיים אין לנו חתול נוסף שם.

<בוריס יעקובסון: אם יעבור עוד חודש, נדע שמאותם חתולים לא נדבקו חתולים נוספים.

<בוריס יעקובסון: זה מה שאפשר להגיד.

<בוריס יעקובסון: אי-אפשר להגיד יותר.

<בוריס יעקובסון: יכול להיות תן אחר, חתול אחר, אבל אני מדבר על - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך זה שהם נדבקו באזור הזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה היה שם שהחיסון לא עבד?

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהתרכובת החדשה לא עומדת בתנאי השטח?

<בוריס יעקובסון: אני תיכף אתייחס בדיוק - - -

איתן כבל: בוריס, ביקשתי - - -

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול שאלה.

איתן כבל: רק נכנסת, נשמה.

איתן כבל: כבר שאלות?

איתן כבל: תני לו קודם כול לענות כדי שנבין מה קורה פה.

איתן כבל: אני רוצה למקד אותך.

איתן כבל: בוריס, בלי הרצאות.

איתן כבל: חתולים לא צריך להגיד עשר פעמים כדי שאני אבין בפעם הראשונה.

איתן כבל: אתה מייצר אצלי תחושה של נונשלנטיות, אם כי אני יודע שזה גם חלק מהאופן שבו אתה מדבר.

איתן כבל: אין לי יותר מדי זמן.

איתן כבל: אני צריך שאתה תכה בפטיש על המסמר.

איתן כבל: אלה הנתונים, נודע לנו על איקס מקרים, איקס כלבים, מה שאתה יודע.

איתן כבל: אנחנו עושים א', ב', ג', כדי לעצור את התהליך.

איתן כבל: פיזרנו כך וכך פיתיונות.

איתן כבל: זה מה שאני צריך.

איתן כבל: בבקשה.

<בוריס יעקובסון: תיכף שלמה יגיד.

איתן כבל: אולי נתחיל עם שלמה?

<בוריס יעקובסון: לא.

<בוריס יעקובסון: אני רוצה להתייחס לשאלה של שני התרכיבים.

איתן כבל: בבקשה.

<בוריס יעקובסון: לגבי התרכיבים האורליים, אני לא יודע מה הבסיס לניסיון להציג את העניין ככה.

<בוריס יעקובסון: אני חושב שהכתב, מר ליכטמן, פנה לדוברות משרד החקלאות, ונתתי תשובות.

<בוריס יעקובסון: יכול להיות שלא רוצים לקבל אותן, אז תהיה ועדת חקירה ואז אני אענה.

<בוריס יעקובסון: אין בעיה.

<בוריס יעקובסון: שני התרכיבים האלה בו-זמנית נבדקו.

<בוריס יעקובסון: כל עניין החיסון האורלי במדינת ישראל – אין הרבה בעולם, יש בסך הכול ארבעה תרכיבים ראויים בעולם שיכולים לבוא בחשבון, יש חלק שהם בהחלט לא תואמים את התנאים שלנו.

<בוריס יעקובסון: היו שני תרכיבים שנבחרו ונבדקו בתנאי מעבדה.

<בוריס יעקובסון: זה אחד מהניסיונות האחרונים בעולם שהדביקו את התנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה הוא נפסל בעבר?

<בוריס יעקובסון: אני אסביר.

<בוריס יעקובסון: הם נבדקו והיו בסדר.

<בוריס יעקובסון: השלב הבא, כפי שאת אמרת, זה ניסיונות בשדה.

<בוריס יעקובסון: הפיתיון של התרכיב הזה לא עמד במה שהוא היה צריך לעמוד, אז הוחלט ללכת עם התרכיב השני ולפעול.

<בוריס יעקובסון: אחרי מספר שנים החברה בצרפת, המייצרת, באה ואמרה: אולי בכל זאת תבדקו.

יעל כהן-פארן: החברה שמייצרת את התרכיב שנפסל?

<בוריס יעקובסון: כן.

<בוריס יעקובסון: שני התרכיבים מיוצרים על-ידי חברות בינלאומיות, שני התרכיבים רשומים באירופה ובארצות-הברית, אחד מהם רשום גם באירופה וגם בארצות-הברית, יש להם רישום אירופי רחב.

<בוריס יעקובסון: צירפתי ושלחתי מאמר שמשקף - - -

אורלי לוי אבקסיס: מזג האוויר פה לא כמו באירופה, בוא נודה - -

<בוריס יעקובסון: עניתי לך שהוא לא היה מתאים.

אורלי לוי אבקסיס: - - לכן הוא לא עמד בתנאי השדה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קרה שפתאום - - -

<בוריס יעקובסון: אחרי זה החברה שינתה.

<בוריס יעקובסון: בדקנו את הפיתיון, בדקנו בשני שלבים.

<בוריס יעקובסון: בשלב הראשון הבאנו 100 פיתיונות, בדקנו וראינו שהם בהחלט עומדים בתנאים בעונה שאנחנו צריכים לפזר.

<בוריס יעקובסון: ביולי שום תרכיב לא יעבוד אצלנו.

<בוריס יעקובסון: בדקנו והבאנו 10% מכל התרכיבים.

<בוריס יעקובסון: אנחנו בדרך כלל מפזרים 350,000 תרכיבים, הבאנו 35,000 תרכיבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: באמצע ינואר אתם מחסנים?

<בוריס יעקובסון: לא.

<בוריס יעקובסון: אנחנו מחסנים מחודש אוקטובר עד פברואר.

<בוריס יעקובסון: משתדלים לגמור בפברואר תחילת מרץ.

<בוריס יעקובסון: זו התקופה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה קורה באוקטובר-נובמבר באזור שלנו?

אורלי לוי אבקסיס: זה קיץ.

<בוריס יעקובסון: אני אסביר.

יעל כהן-פארן: למה לא בקיץ?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה אחרת - - -

איתן כבל: אני אאפשר.

איתן כבל: הגעתן עם שאלות מהבית, זה בסדר גמור.

איתן כבל: את גם הגשת את הבקשה לדיון, אבל אני רוצה קודם כול שכולנו פה נבין את העניין הזה.

איתן כבל: נא לסיים.

איתן כבל: בינתיים זה נשמע חלושס.

<בוריס יעקובסון: זה נשמע כמו שזה.

<בוריס יעקובסון: אני מסביר את הדברים כמו שהם.

<בוריס יעקובסון: תאמינו לי, זה כמו שזה.

איתן כבל: חס וחלילה, אני לא בא - - -

<בוריס יעקובסון: שני התרכיבים הם תרכיבים חיים, צריך להבין.

איתן כבל: השורה התחתונה – תיכף אני אתן לאורלי לוי לשאול שאלה נוספת ברשותך - - -

<בוריס יעקובסון: רק משפט.

<בוריס יעקובסון: בסופו של דבר התרכיב נמצא כמתאים.

<בוריס יעקובסון: בהחלט יצאנו למכרז, המכרז הזה הוריד את המחיר - - -

איתן כבל: ראינו.

איתן כבל: באופן משמעותי.

<בוריס יעקובסון: זה הכול.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: עכשיו אני רוצה לשאול אותך שאלה קצרה ואורלי תמשיך.

איתן כבל: האם אחרי שבדקתם את העניינים ויש התפרצות, האם נעשתה בדיקה האם בכל זאת החומר שיותר זול של אותה חברה שנפסלה בפעם הקודמת, גם הפעם מסתבר אולי לא עומד בקריטריונים?

<בוריס יעקובסון: לא.

<בוריס יעקובסון: לא.

<בוריס יעקובסון: זה נבדק.

<בוריס יעקובסון: קודם כול, כשתרכיב מגיע הוא נבדק.

<בוריס יעקובסון: גם עשינו - - - של הנגיף הזה במעבדה, וראינו שהוא עומד בדרישות היצרן.

<בוריס יעקובסון: אין ספק בתרכיב.

<בוריס יעקובסון: כפי שאתה אומר, אתה לא רוצה הרצאות ואתה לא רוצה שאני אסביר מה אחת מההשערות.

<בוריס יעקובסון: אנחנו לומדים כל הזמן למה זה קרה.

איתן כבל: עזוב את כל זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: באמת מעניין אותי לגבי המינהל התקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה חוזרת למינהל התקין, כי כל הזמן כשאנחנו מנסים לתקן בשוליים, בסוף אנחנו מגלים שבסופו של דבר, כמה שלא נעשה יש צורות של קבלת החלטות.

אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה מעלה את הנקודה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר יצחק סמינה, הוא היה הבוס שלך, הוא היה האחראי והוא זה שפסל את החברה במבחנים, וגם כתב על כך שהם לא עומדים בתקן, או לא כל-כך כדאי להשתמש בחיסונים האלה בתנאי השטח שבו נמצאים.

אורלי לוי אבקסיס: עוברים ימים והפלא ופלא, אותו מי שאחראי מטעם משרד החקלאות הולך לעבוד בחברה שמספקת את התרכיב הזה ופתאום הוא עובר את המבחנים, פתאום הוא הזוכה ופתאום יש התפרצות של כלבת.

אורלי לוי אבקסיס: אני טועה בהצגת הנקודות?

<בוריס יעקובסון: לא שאת טועה - - -

אורלי לוי אבקסיס: הצגת העובדות שהוא עבר ממשרד החקלאות לחברה שנפסלה.

<בוריס יעקובסון: קודם כול ד"ר סמינה היה בתקופה מסוימת מנהל המעבדה לביקורת תרכיבים.

<בוריס יעקובסון: הוא לא היה אחראי.

<בוריס יעקובסון: מי שערך את הבדיקות במעבדה הייתי אני.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה פסלת.

<בוריס יעקובסון: כן.

<בוריס יעקובסון: הבדיקות האלה נעשו כמו שצריך - -

אורלי לוי אבקסיס: הם שינו את התרכיב?

<בוריס יעקובסון: - - מתועדות ופורסמו גם בעיתונות הלאומית והבינלאומית.

אורלי לוי אבקסיס: האם החברה הודיעה שבמהלך השנים האלה היא שינתה את התרכיב?

<בוריס יעקובסון: מה?

אורלי לוי אבקסיס: האם החברה הודיעה על שינוי בתרכיב.

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, זו "פרשת רמדיה" של הכלבת.

אורלי לוי אבקסיס: החברה הודיעה שהיא שינתה את התרכיב?

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבין בדיקות המעבדה X, שבהן הן נכשלו, ועד ל-Y, התרכיב עצמו שונה?

<בוריס יעקובסון: התרכיב עצמו לא שונה.

אורלי לוי אבקסיס: אז איך הוא לא עובר פעם אחת והוא עובר בפעם השנייה?

אורלי לוי אבקסיס: תסביר לי, כי זה לא לוגי בעיניי.

<בוריס יעקובסון: יש תרכיב ויש פיתיון.

<בוריס יעקובסון: צריך להבין שהתרכיב זה דבר אחד ומבנה הפיתיון והפיתיון זה דבר שני.

<בוריס יעקובסון: התרכיב לא שונה.

איתן כבל: ברשותך, העניין הוא רק אחד.

איתן כבל: בפעם השנייה הם עוברים את הבדיקות שלכם.

איתן כבל: האם זה מכיוון שהם הכניסו שינויים?

<בוריס יעקובסון: הרכב הפיתיון זה הסוד המסחרי שלהם, לא התרכיב.

איתן כבל: בפעם הקודמת התרכיב לא עמד, אמרת.

<בוריס יעקובסון: לא התרכיב, הפיתיון.

<בוריס יעקובסון: אם הייתי יודע שזה הנושא, הייתי מביא, מראה ומסביר.

איתן כבל: ולעשות עלינו ניסיונות?

<בוריס יעקובסון: לא ניסיונות.

<בוריס יעקובסון: חס וחלילה.

איתן כבל: הייתי רואה, מה הייתי מבין בזה?

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה גראזי: אני מנהל השירותים הווטרינריים.

איתן כבל: שלמה, ממש להיות ממוקד, בלי כדרורים.

<שלמה גראזי: דבר אחד, ההתמודדות עם המחלה מוטלת על מספר רשויות.

<שלמה גראזי: אנחנו לא עושים את זה לבד, האחריות עלינו היא לא לבד.

<שלמה גראזי: כולנו ביחד באותה סירה מתמודדים עם אותו אירוע, שהוא אירוע באמת משמעותי.

<שלמה גראזי: יש פה אנשים מכובדים מהשלטון המקומי, ראשי מועצות, יש פה רופאים וטרינריים רשותיים, יש פה עמיתים שלנו מרט"ג, יש פה אנשי משרד הבריאות, אנחנו כל הזמן ביחד מנסים למצוא דרך להתמודד עם המחלה וההתפרצות הלוא פשוטה שלה.

<שלמה גראזי: כולנו, כמו שאומרים בעגה, מתחת לאלונקה מנסים לסחוב אותה.

איתן כבל: איך?

<שלמה גראזי: אני אסביר.

<שלמה גראזי: אנחנו מנסים להעלות את הכיסוי החיסוני של בעלי החיים.

<שלמה גראזי: זה נעשה באמצעות פיזור של פיתיונות אורליים בדרך האוויר לחיות הבר - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם לא הפסיקו לשווק לכם עכשיו?

<שלמה גראזי: לא.

<שלמה גראזי: הם לא הפסיקו לשווק.

<בוריס יעקובסון: החברה הודיעה שהם הפסיקו לייצר בכלל לכל העולם, לא לנו.

אורלי לוי אבקסיס: הם בכלל הפסיקו לייצר?

<בוריס יעקובסון: הם הפסיקו משיקולים שלהם, רק לדייק.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה גראזי: דבר שני זה החיסון של חיות המחמד.

<שלמה גראזי: באזור העמקים במשך התקופה האחרונה חוסנו כמעט 15,000 כלבים וחתולים כנגד המחלה.

<שלמה גראזי: אנחנו גם מעודדים חיסון של בקר וצאן כנגד המחלה, ובאזור העמקים חוסנו קרוב ל-49,000 ראשי בקר וצאן, ככה שמבחינתנו אנחנו מעלים את הכיסוי החיסוני, והכיסוי החיסוני, כשהוא נעשה נכון, הוא חברת הביטוח שלנו, שבעלי החיים - - -

איתן ברושי: אתה חושב שפעלתם נכון בסופו של דבר?

איתן כבל: תן לו קודם להציג לנו.

<שלמה גראזי: מה שאני אומר שיש ניסיון לתלות אותנו על עץ גבוה – תתלו אחרי זה.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: כנראה הרבה זמן לא הייתם אצלי בדיונים.

איתן כבל: לא באתי לעשות להם חיים קלים, אבל לפחות לתת להם את הזכות הבסיסית להציג את הדברים.

איתן כבל: אחר-כך נסכם, נאמר, נעשה, ניתן להם בראש.

איתן כבל: תסמכי עליי.

איתן כבל: אני רוצה לפחות לצאת בצורה מכובדת, שנתתי להם אפשרות להגיד את הדברים שלהם.

איתן כבל: הם לא באו לכאן כדי שנלטף אותם, זה ברור.

איתן כבל: גם אם אני רוצה להכות בהם, אני רוצה לדעת איך אני עושה את זה.

איתן כבל: בבקשה, שלמה.

<שלמה גראזי: אנחנו מקבלים באהבה את המכות.

איתן כבל: תודה.

איתן ברושי: רק לא נשיכות.

איתן ברושי: ..

איתן כבל: די.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה גראזי: אנחנו מנסים לצמצם את מספר בעלי החיים החשופים למחלה באמצעות של פעולות של עיקור וסירוס של חיות מחמד וגם הרט"ג מטפל בכל הנושא הזה של העלייה במספר בעלי החיים המשוטטים שמקורם בחיות בר.

<שלמה גראזי: דבר נוסף שאנחנו עושים זה העלאת מודעות הציבור לעניין, הן באמצעות ראיונות לתקשורת, גם שלנו וגם של עמיתינו, הרופאים הרשותיים, וגם רט"ג מתראיינים ללא כחל וסרק, הם מקבלים שאלות קשות, ואנחנו גם עונים תשובות לכל השאלות שאנחנו נשאלים.

<שלמה גראזי: דבר נוסף שאנחנו עושים, שהעברנו למשרד החינוך מערכי שיעור שבו יציגו את הדברים בפני הילדים, איך להימנע ממגע ומה עושים כשרואים בעל חיים.

<שלמה גראזי: אנחנו מנסים להעלות את המודעות דרך כל האמצעים שאנחנו יכולים כדי שהציבור יימנע ממגע עם בעלי החיים האלה.

<שלמה גראזי: זה בשלב הזה.

איתן כבל: רק שתי שאלות.

איתן כבל: האם נדרשתם לתקציב מיוחד למאבק הזה?

<שלמה גראזי: עשינו שני דברים.

<שלמה גראזי: לפני יותר מחודש ביקשנו מהאוצר תוספת תקציב למלחמה בכלבת, והם אישרו לנו 4.5 מיליון שקלים נוספים על מה שמוקצה כיום.

איתן כבל: האם זה מספיק בשלב הזה?

<שלמה גראזי: מבחינתנו אף פעם זה לא מספיק.

<שלמה גראזי: תיכף אני אגיד מה עוד עשינו.

<שלמה גראזי: לבקשת השר העברנו הצעה להחלטת מחליטים לממשלה, שפה כל הנושא של הכלבת יתוקצב באופן רב-שנתי, סכומי כסף גדולים, לא למבצע חד-פעמי שבו כל הרשויות - - -

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: אני שואל עכשיו על העניין הממוקד הזה.

<שלמה גראזי: בשלב הממוקד הזה, ככל שנצטרך עוד כספים, נדע לפנות ואני מאמין שייתנו לנו את התקציב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שאלה נוספת.

איתן כבל: האם יש שולחן שמתעדכן מדי יום, מדי יומיים, מדי שבוע, מדי שבועיים, בכל האירועים?

<שלמה גראזי: אין שולחן באופן מסודר, אבל אנחנו בקשר מתמיד גם עם משרד הבריאות וגם עם רשות הטבע והגנים, גם ברמות של השטח, גם ברמות של המטה וגם ברמות הכי גבוהות של שר, מנכ"ל - - -

איתן כבל: גראזי, הבנתי.

איתן כבל: שאלה נוספת.

איתן כבל: האם יש נוהל, נכון לרגע זה, שכל גורם בכל אחד מהמקומות שנמצאים תחת הסיכון הזה שיכול ויגיע אליהם תן, או כלב שננשך, או כל בעל חי, שיכולים להגיע אליו תחת קריאה?

איתן כבל: זאת אומרת, האם יש גורם היום, שברגע שיש חשש – אני תיכף אקריא את מה שקובי גולדנברג ביקש, שהוא מקיבוץ בית השיטה, המועצה האזורית גלבוע – האם יש מקום שאני מתקשר למוקד במועצה האזורית לב השרון או במועצה האזורית עמק המעיינות או בגלבוע ויש מישהו שיודע להגיד לי בתוך דקה?

איתן כבל: האם יש דבר כזה?

<שלמה גראזי: אני לא יודע לגבי המועצות המקומיות והאזוריות.

איתן כבל: האחריות של מי זה?

<עובד נור: אני אענה.

איתן כבל: תיכף אני אאפשר לך.

איתן כבל: כמה בסך הכול, נכון לרגע זה, חוץ מ-4.5 מיליון שקל שהאוצר הקצה לכם – כמה הוצאתם עד עכשיו?

<שלמה גראזי: לגבי ההוצאות אני לא יודע להגיד.

<שלמה גראזי: לא הכנתי את עצמי.

איתן כבל: שלמה, גם זאת תשובה.

<שלמה גראזי: בגלל זה עניתי אותה.

איתן כבל: חברים, אני אאפשר לכם לדבר, רק שאני מבקש קצר.

איתן כבל: ראש וראשון זה חברי, עמיר ריטוב, ראש המועצה האזורית לב השרון וראש חבר - - -

איתן ברושי: יושב-ראש.

איתן כבל: יושב-ראש.

איתן כבל: סליחה, אני מתנצל.

<עמיר ריטוב: ראש המועצה, זה נשמע מה?

דב חנין: פעם היה חבר הקיבוצים והקבוצות.

דב חנין: היה היה.

דב חנין: היו ימים יפים.

<עמיר ריטוב: תודה, כבוד היושב-ראש על הזימון, לחברת הכנסת אורלי לוי שיזמה.

<עמיר ריטוב: אנחנו בדיוק נמצאים בזמן הנכון, במקום הנכון, סביב שולחן עגול.

<עמיר ריטוב: השאלה שלך היא השאלה המתבקשת.

<עמיר ריטוב: אני אומר שמשרד החקלאות לא בסדר, ושאול חברי אומר שאני לא בסדר וכולנו אומרים שאתה לא בסדר.

דב חנין: זה אף אחד לא אומר.

<עמיר ריטוב: זה היה לדוגמה.

דב חנין: פשוט הפרוטוקול לא שומע את החיוך.

<עמיר ריטוב: איך אנחנו יושבים כאן סביב השולחן העגול הזה ויוצאים מכאן, כמו שאמרת, עם פתרונות, כי באמת המצב לא טוב.

<עמיר ריטוב: אני מייצג את מרכז המועצות האזוריות, אבל גם המועצות המקומיות.

<עמיר ריטוב: כל התושבים שבאזור, כולם מפחדים לצאת מהבית, לשלוח את הילדים לחוגים.

<עמיר ריטוב: זה לא מצב קל.

<עמיר ריטוב: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מהישיבה הזאת עם צוות שמייצג את כל הגופים שיושבים כאן.

<עמיר ריטוב: אמר כאן שלמה ביושרו, שהוא בקשר עם רט"ג, עם משרד הבריאות.

<עמיר ריטוב: איפה מרכז המועצות?

<עמיר ריטוב: איפה מרכז השלטון המקומי, מי שמייצג את התושבים?

<עמיר ריטוב: איך אנחנו לא עובדים ביחד?

<עמיר ריטוב: אין צוות שבונה תוכנית עבודה ומגיב לכל הבעיות שיש, שגם פותר את הבעיה וגם נותן פתרון לתושבים.

איתן כבל: תודה.

<עמיר ריטוב: אני שם לב שאתה רוצה שאני אקצר.

<עמיר ריטוב: הדברים האלה מחייבים קודם כול תקציב.

<עמיר ריטוב: 4 מיליון זה מצחיק, עם כל הכבוד.

<עמיר ריטוב: כל אחד צריך להביא משלו וגם להביא מהאוצר, כדי לייצר כאן תקציב נכון שגם ידאג לחיסונים, גם ידאג להסברה, גם ידאג לסניטציה, לא פחות חשוב, גם ידאג לכוח-אדם לפקחים כדי שנגמור את המשבר הזה, וכמה שיותר מהר יותר טוב.

<עמיר ריטוב: תודה.

איתן כבל: תודה, חברי.

איתן כבל: שאול גולדשטיין, מנכ"ל רשות הטבע והגנים, ואחריו – איתן.

<שאול גולדשטיין: שלום.

<שאול גולדשטיין: גם אני מברך על הדיון.

<שאול גולדשטיין: אני חושב שהוא מאוד חשוב.

<שאול גולדשטיין: שתי מילים ואני לא אחזור על מה שאמרו חבריי.

<שאול גולדשטיין: מחלת הכלבת היא באחריות משרד החקלאות, אבל בגל הזה ההפצה היא על-ידי חיות הבר, על-ידי תנים, ולכן רשות הטבע והגנים הרבה יותר חזק בתוך העניין.

<שאול גולדשטיין: פעם זה היה הרבה יותר כלבים, היום זה תנים – משפחת הכלביים כולם.

<שאול גולדשטיין: אנחנו עובדים כבר שנים רבות על התופעה הזאת של התרבות בעלי החיים, חיות הבר.

<שאול גולדשטיין: חיות הבר מתרבות בצורה בלתי מרוסנת כבר שנים רבות, בגלל חוסר סניטציה בשטחים הפתוחים.

<שאול גולדשטיין: המספרים מגיעים לכך שתא שטח לא יכול להכיל אותן.

<שאול גולדשטיין: זאת אומרת, אותו תן שהיה רגיל לאכול במזבלה מסוימת וסוגרים לו את המזבלה, הולך ליישוב.

<שאול גולדשטיין: אותו חזיר בר שמאכילים אותו בחיפה, ומאותו בית יצאו לחופש והוא לא מקבל את האוכל, הוא הולך לבית השכן, פורץ למטבח, נכנס ומפחיד את הילדים.

איתן כבל: זה מה שקורה עם השועלים אצלי בחצר.

<שאול גולדשטיין: זה מה שגורם להתפרצות בעלי החיים בכל מקום.

<שאול גולדשטיין: ומה הרשות עושה?

<שאול גולדשטיין: הרשות החליטה שהיא שמה את החלק שלה, את הכתף מתחת לאלונקה – דרך אגב, לשאלתך ביחד עם כל הגופים, כולל מועצות אזוריות, ישבנו אתן, וועדה חקלאית, כולל עם משרד החקלאות, בשיתוף פעולה עם כולם – מה שאנחנו עושים, אנחנו קודם כול מסייעים בפיזור החיסון האורלי יחד עם משרד החקלאות.

<שאול גולדשטיין: כאן אני חייב להזכיר את הפקח שלנו, אמיתי מרקין, שנהרג בשנת 2001 מפיזור פיתיונות.

<שאול גולדשטיין: היה על מסוק ונפל אל מותו.

<שאול גולדשטיין: כל שנה עשינו יום אזכרה.

<שאול גולדשטיין: תבינו שזה לא כזה פשוט.

<שאול גולדשטיין: אנחנו עובדים יחד עם משרד החקלאות.

<שאול גולדשטיין: הסברה – הוצאנו דף יחד עם מרכז המועצות האזוריות, דף הסברה לתושבים ולחקלאים.

<שאול גולדשטיין: נושא הסניטציה, התחלנו מיפוי.

<שאול גולדשטיין: קודם כול יש פקחי נזקי חקלאות שכל התפקיד שלהם יחד עם המועצות האזוריות זה לטפל במפגעים הללו, שמים את הכסף חלק בחלק, ואנחנו עושים הרבה מאוד עבודות סניטציה.

<שאול גולדשטיין: כרגע בצפון צריכים הרבה יותר משאבים, בדרום משרד החקלאות עוזר לנו מאוד ויש לנו משאיות לפינוי פסולת במגזר הבדואי.

<שאול גולדשטיין: אנחנו מפעילים היום שמונה פקחי נזקי חקלאות, זה פקחים שממומנים כרגע חצי-חצי, בין המועצות, ובינינו ואנחנו מחכים גם למשרד החקלאות.

<שאול גולדשטיין: ודבר אחרון, לצערנו אנחנו נאלצים גם לדלל אוכלוסיות ולירות בבעלי חיים, כי אנחנו מבינים - - -

איתן כבל: בכמה יריתם לדעתך?

<שאול גולדשטיין: הרבה מאוד.

יעל כהן-פארן: אתה לא יודע מה המספרים?

<שאול גולדשטיין: המספרים גבוהים מאוד.

<שאול גולדשטיין: הבעיה שלנו בדבר הזה שאנחנו מקבלים איומים מכל מיני ארגוני צער בעלי חיים, איומים על החיים של הפקחים שלנו, תביעות על הפקחים שלנו.

<שאול גולדשטיין: זה מאוד לא פשוט.

<שאול גולדשטיין: את הנושא הזה אנחנו עושים ומבצעים, משרד החקלאות עכשיו הציע לנו עזרה בעוד כלים לירי, וניאלץ לעשות את זה, למרות שאנחנו לא אוהבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם מדללים בצורה מבוקרת?

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם בודקים שאותם פגרים של חיות שאותם חיסלתם באמת היו נגועים?

<שאול גולדשטיין: לא.

<שאול גולדשטיין: אנחנו לא מחסלים מי שנגוע, אנחנו מקטינים את האוכלוסיות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדללים את האוכלוסיות.

<שאול גולדשטיין: יש לנו מדיניות מסודרת ונוהל ברור.

איתן כבל: שאול, זה נושא בפני עצמו ששווה שנעסוק בו, אבל לא עכשיו.

איתן כבל: אני אומר את זה גם כראש השדולה עד לא מזמן של זכויות בעלי החיים, אבל אני לא רוצה לגעת בזה עכשיו.

איתן כבל: איתן ברושי, נור ויעל.

איתן כבל: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי מהמועצות, אני חושב שהממשלה נכשלה בטיפול בבעיה, משום שהיא לא הגיבה נכון, לא בזמן ולא בעוצמה הנדרשת, וכתוצאה מזה יש פה דיבור בדיעבד.

איתן ברושי: אני לא נכנס לשאלות ששמעתי בתחילת הדיון.

איתן ברושי: אני מחזיק את הצעת המחליטים של הממשלה, שלא הוגשה לישיבה שהיתה אתמול, והממשלה, אדוני היושב-ראש, מדברת על 11 מיליון שקל, שמתחלק 1 מיליון מהחקלאות, 8 מיליון מהאוצר, 500,000 ממשרד הפנים, 1 מיליון מהגנת הסביבה ועוד 500,000 ממשרד הבריאות, וכל זה לפני הקיצוץ הרוחבי.

איתן ברושי: כאשר הפעם הראשונה הממשלה אומרת לעצמה להנחות את שרי החקלאות ופיתוח הכפר, האוצר, הגנת הסביבה והפנים לנקוט במסגרת תפקידם וסמכויותיהם את המאמצים הנדרשים, כדי להיערך במשותף, להיערך עכשיו במתואם, בסוף הסיפור, להתמודדות עם התפרצות מחלת הכלבת, כאילו זה התקפת פתע, כולל הקצאת המשאבים.

איתן ברושי: החלטת הממשלה אומרת להטיל על השר לפיתוח הכפר להקים צוות היגוי.

איתן ברושי: איפה הייתם כל החודשים האחרונים כשכל הצפון סובל מכלבת, כאילו זה דבר שמפתיע אתכם?

איתן ברושי: גילוי נאות, הייתי נער בקיבוץ גשר, הייתי רפתן וזכיתי לקבל לפי דעתי 18 זריקות, כאלה גדולות, כשזו היתה השיטה - - -

איתן כבל: עכשיו אנחנו מבינים...

איתן ברושי: היחיד בכל החדר שמחוסן זה אני.

אורלי לוי אבקסיס: זה תקף רק לשנה.

איתן ברושי: קיבלתי את הזריקות כנער שעובד ברפת כי היתה התפרצות.

איתן ברושי: תחשבו כמה זמן עבר מאז.

איתן ברושי: גשר זה ליד גבול הירדן.

איתן ברושי: אני לא מכיר אותך, אבל יש פה משהו שכאילו מישהו מופתע ממשהו.

איתן ברושי: אני מופתע מהחידלון וחוסר האונים, מהזנחת התופעה והטלת האחריות על המועצות האזוריות, כשזה לא ביכולת שלהן, כולל שאול חברי, רשות הטבע והגנים.

איתן ברושי: ברור שיש חיסון ויש דילול ולעיתים גם השמדה, משום שנגרם פה נזק גדול קודם כול בריאותי ואובדן הביטחון של תושבים שלא רגילים ללכת עם מקלות ביד.

איתן ברושי: אני פוגש בעמק אנשים עם מקלות.

איתן ברושי: מה זה?

איתן ברושי: חוזרים לקפא"פ?

איתן ברושי: חוזרים להגנה עצמית?

איתן ברושי: דבר שני, יש נזק גם לחקלאות.

איתן ברושי: נסגרו רפתות, גם ביוקנעם המושבה.

איתן ברושי: נגרמו נזקים גדולים.

איתן ברושי: וזה לא מוצדק.

איתן ברושי: משרד החקלאות נושא באחריות, כי הוא בסוף דואג לחקלאות - -

איתן כבל: משפט אחרון.

איתן ברושי: - - וגם הגורמים הנוספים.

איתן ברושי: לא פעלתם נכון.

איתן ברושי: צריך לפעול עכשיו יותר מהר וצריך לבנות את הכלים גם לימים הבאים.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עובד, ולאחר מכן – יעל, ולאחר מכן – יורם.

<עובד נור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך ולחברת הכנסת לוי אבקסיס, קודם כול על העלאת הדיון הזה על סדר-היום או המשך העיסוק בו.

<עובד נור: אני חושב שאנחנו מדברים פה על שעת חירום ועדיין לא עושים שום דבר שדומה לשעת חירום.

<עובד נור: קודם כול, צריך לשים לב שמתחיל פה נרטיב שיש איזה בעיה עם החקלאים ויש איזה בעיה עם המושבים והקיבוצים, אולי בכלל יש בעיה עם זה שאנשים גרים בכפר.

<עובד נור: לא רק שהם ראויים לכל גיבוי וחיזוק, הם אלה שעוצרים, כמו בכל דבר, גם בביטחון של המדינה וגם במקרה הזה של הכלבת – הם עוצרים את המחלה מלהגיע מייד לערים הגדולות.

<עובד נור: צריך רק לחזק אותם ולהגיד להם תודה.

<עובד נור: הם גם הראשונים להתייצב, להתנדב, לסייע בשורות רשות הטבע והגנים ובכל מה שקשור בהשגחה ודילול וכל מה שהוזכר פה קודם.

<עובד נור: הדבר השני.

<עובד נור: שאלת שאלה טובה, אם עד היום מישהו בכלל כינס איזה שולחן בין-משרדי.

<עובד נור: אז כן, אדוני היושב-ראש, אני כינסתי יחד עם חברי, ראש המועצה האזורית עמק המעיינות, שולחן שיושבים בו גם נציגי רט"ג וגם משרד החקלאות, ואנחנו עושים את זה כבר מאוקטובר.

<עובד נור: אומנם במכתב של משרד החקלאות כתוב שבנובמבר התחילה הבעיה, אבל לא, זה התחיל באוקטובר, וכבר מאז אנחנו עוסקים בזה באופן דחוף וכמו בשעת חירום.

<עובד נור: חברים, אנחנו קורסים.

<עובד נור: קורסים.

<עובד נור: הווטרינרים של הרשויות קורסים, הווטרינרים שעוזרים להם מארגון הווטרינרים הארצי קורסים, אין לנו מספיק כוח-אדם, והדברים הם פשוטים, הם לא מסובכים.

<עובד נור: אני אמנה בקצרה כמה דברים שהיום העליתי על הכתב לכל מי שיושב פה בחדר.

<עובד נור: קודם כול - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה לקחת יוזמה שהמשרד היה צריך לעשות.

<עובד נור: מה לעשות.

<עובד נור: אני אחראי תמיד על התושבים שלי גם במקום שאחרים - - -

איתן כבל: עובד.

<עובד נור: דבר אחד, דבר נורא פשוט.

<עובד נור: צריך מייד לאשר לנו כוח-אדם נוסף לרכבים, כי אנחנו עוסקים בשטח.

<עובד נור: דבר שני, צריך להוסיף משאבים לכל מה שקשור במה שמעלה סקר סניטציה שאנחנו עושים ביחד עם רשות הטבע והגנים.

<עובד נור: אנחנו יודעים מה צריך, צריך לטפל בתחנות המעבר, צריך לגדר אותן, צריך להביא פחים מוטמנים ומשאיות שמתאימות לפינוי הדברים האלה וכן הלאה וכן הלאה.

<עובד נור: דבר שלישי, צריך להמשיך כל הזמן עם החיסונים, גם האורליים לחיות הבר וגם בזריקות סירוס ועיקור לחתולי רחוב.

<עובד נור: חברים, משרד החקלאות – לא רק שהוא לא יישם את העבודה שהוא כבר עשה במכת הכלבת הקודמת לפני כמה שנים – הייתי אז יושב-ראש גן נר, אני מכיר את זה פה אולי הכי מקרוב – יש עבודה שמשרד החקלאות עשה אחרי המכה האחרונה, פשוט לא יישמו אותה.

<עובד נור: פעם שנייה משרד החקלאות הפסיק את החיסונים והעיקורים של חתולי הרחוב.

<עובד נור: חברים, בואו נגיד את זה בצורה פשוטה.

<עובד נור: אדוני היושב-ראש, אני פחות מודאג מתן תוקף או מכלב שנושך, זה אירוע דרמטי, יגיעו בוודאות למשרד הבריאות, כשחתול שורט ואף אחד לא מכיר אותו, זה הרבה יותר מסוכן.

איתן כבל: תודה, עובד.

איתן כבל: ברשותכם לפני שאני מעביר את רשות הדיבור ליעל, אני רק רוצה להקריא דבר שכתב חבר מבית השיטה, שזה בתחום השיפוט של המועצה שלך כמדומני.

<עובד נור: אמת.

איתן כבל: מספר קובי גולדברג מקיבוץ בית השיטה: את הבוקר בו הבנתי את מחלת הכלבת כסיכון קיומי עבורנו ואת ההפקרות הפושעת בזלזול בתושבי הפריפריה לא אשכח לעולם.

איתן כבל: ואם אשכח, אזי החלומות שמלווים אותי מאז ידאגו להזכיר.

איתן כבל: התעוררתי לשירותים, השעה היתה 06:10 בבוקר יום שישי, 26 בנובמבר, באור ראשון.

איתן כבל: מבעד לוויטרינת הזכוכית ראיתי תן בודד בחצר.

איתן כבל: לא ממש התרגשתי, אנו חיים איתם בשכנות מאז ומתמיד והם בהחלט קרובים, וכשהם בריאים הם ממש לא מסוכנים.

איתן כבל: צעדתי לעבר ויטרינת הזכוכית, על מנת לצעוק לו להסתלק.

איתן כבל: התנים פוחדים מאיתנו, ורק מהצל של בן אנוש הם נמלטים כל עוד נפשם בם, אולם לא התן הזה.

איתן כבל: הוא התקדם במהירות לעבר הוויטרינה, ומייד הבנתי שמדובר במחלת הכלבת שרצה אליי, מחלה אותה ראיתי לראשונה בשיאה וזה היה מפחיד עד לכדי שיתוק.

איתן כבל: התן רץ אל הוויטרינה, הסתכל עליי והחליט לנגוע בוויטרינה בפרעות ובשיניים חשופות, עיניו היו רצחניות ואדומות, פיו היה מוצף ונוזליו ניגרו ונמרחו על כל הוויטרינה.

איתן כבל: הוא רץ הלוך ושוב ונגח בניסיונו לחדור מבעד לוויטרינה אליי ואל הכלבה שהתעוררה והחלה לנבוח.

איתן כבל: התן לא נסוג, הלך לאחור ונגח שוב, חזור ושוב.

איתן כבל: מחזה מפחיד כזה עוד לא ראיתי, רק בסרטי אימה.

איתן כבל: הייתי בטוח שהוא ישבור את הזכוכית בגלל עוצמת החבטות ויצליח לפרוץ אל תוך הבית.

איתן כבל: חשבתי כל הזמן איך אני מתגונן מפניו ומצליח למנוע ממנו להגיע לילדים שלי ולכלבה.

איתן כבל: התגברתי על השיתוק שאחז בי, אחזתי כיסא וציפיתי לרגע שבירת הוויטרינה.

איתן כבל: בינתיים ילדיי התעוררו מההמולה, יצאו מהחדרים, ולפתע לאחר זמן קצר, שהרגיש כנצח, התן חזר על עקבותיו והמשיך בדרכו להשתולל ברחבי הקיבוץ.

איתן כבל: מייד התקשרתי למועצה, הגיעו לוכדים, ולהבנתי בהמשך היום לכדו תן חולה אחר במורד הרחוב אצלנו.

איתן כבל: מאותו בוקר חיי השתנו.

איתן כבל: הפחד מהתן שיתקוף קיים, מוחשי ולא עוזב, בפרט שכמעט בכל יום שומעים על שניים-שלושה מקרים חדשים.

איתן כבל: אני לא יוצא לגינה, מונע מילדיי את הזכות להשתמש בה.

איתן כבל: הכלבה והחתולה שלנו יוצאים לזמנים קצובים וקצרים, וכל טלפון שמגיע בזמן שהילדים בביתה ספר, בחוגים, במתנ"סים, מקפיץ, מטריד ומרגיש כטלפון ממודיע הנפגעים.

איתן כבל: לעתים אני שואל את עצמי, אולי כדאי לוותר, לוותר על החלום הירוק והיפה שבעמק שלנו, לוותר על ההחלטה שעשיתי לפני 11 שנים לעזוב משרה טובה וביטחון כלכלי לטובת מעבר לפריפריה שהבטיחה וקיימה רבות, אולם האם שווה לי להישאר בפריפריה הזאת ולהיחשב כאזרח נחות?

איתן כבל: אני כבר לא כל-כך בטוח.

איתן כבל: אני מתחנן בפני מי שצריך להתחנן מולו שיתייחסו לבעיה הזאת, לא כבעיה רחוקה שלא נחשבת, אלא כבעיה שמתקדמת בצעדי ענק אליכם, לאזורי הנוחות.

איתן כבל: כדאי שמישהו יתעורר לפני שהכתובת על הקיר תשתולל.

איתן כבל: זו לא קלישאה וזה אמיתי וקורה וכל יום שעובר מקרב את גילוי המחלה בבני אדם.

איתן כבל: תתעוררו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני שוב רוצה לומר תודה לקובי גולדברג על המילים המאוד מרגשות ונוקבות, כפי שהוא הביא אותן כאן לידי ביטוי.

איתן כבל: יעל, בבקשה.

יעל כהן-פארן: באמת מילים מרגשות מאוד ונוקבות, קשה קצת לחזור לדיון.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שצריך להסתכל על ההתפרצות עכשיו של המגיפה אחורה וקדימה.

יעל כהן-פארן: אחורה כדי להסיק מסקנות.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול את משרד החקלאות ולפני כן לא יכולתי לשאול אותך, האם ההתנהלות שלכם לא הביאה אותנו למצב הנוכחי?

יעל כהן-פארן: האם החיסונים שניתנים רק בחודשי הסתיו המאוחרים הם לא טעות?

יעל כהן-פארן: משיחות שהיו לי בעניין עם מומחים ההתפרצות מירדן היא משהו שמגיע בכל כמה שנים, זה משהו צפוי, זה לא פתאום הגיע.

יעל כהן-פארן: בכל כמה שנים יש גל של כלבת שמגיע מירדן.

יעל כהן-פארן: השאלה היא עד כמה רמת המוכנות והחיסון לאוכלוסייה, אוכלוסיית הבר שחיה כאן בתחומי מדינת ישראל?

יעל כהן-פארן: השאלה שלי היא האם זה נכון שנמנעתם מלחסן בסוף האביב והקיץ, שאז נולדים התינוקות החדשים – מי שהוליד אותם מחוסן והם לא – ובגלל שהחיסון לא מחזיק מספיק ימים או משהו כזה, צריך להוציא קצת יותר כסף כדי לחסן בצורה יותר אפקטיבית ונמנעתם מלעשות את זה, ולכן הגענו עד הלום?

יעל כהן-פארן: קודם כול זאת השאלה.

יעל כהן-פארן: והדברים שאמרתי, שוב, נאמרו לי על-ידי גורמים מומחים.

יעל כהן-פארן: השאלה היא גם מה עושים עכשיו קדימה.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים את הכתבות בתקשורת, אנחנו שומעים את הציבור.

יעל כהן-פארן: שמענו כאן עדות מצמררת, אבל הציבור הרחב, כך אני מרגישה, חש נטוש, כששומע הבטחות והבטחות, לא רואה אותן, לא מרגיש אותן, מרגיש שיש הרבה דיבורים.

יעל כהן-פארן: האנשים לא מרגישים שמישהו בא ואומר להם שגם כל אחד צריך לקחת את האחריות שלו, והנה מה שאתה צריך לעשות, ואנחנו לוקחים את האחריות שלנו.

יעל כהן-פארן: קמפיין ציבורי.

יעל כהן-פארן: זה עניין שאתם עושים על ימין ועל שמאל, משרדי הממשלה, על דברים הרבה פחות חשובים.

יעל כהן-פארן: תצאו לציבור גם עם ההנחיות.

יעל כהן-פארן: ראיתי את החוזר שיצא מרשות הטבע והגנים.

יעל כהן-פארן: זה יפה מאוד, אבל צריך לחפש אותו באתר של רשות הטבע והגנים.

יעל כהן-פארן: זה לא משהו שאני רואה עליו פרסומות בערוצי הטלוויזיה או ברדיו.

יעל כהן-פארן: יש כמה צעדים מאוד ברורים והם גם נאמרו.

יעל כהן-פארן: אני מאמינה שאתם לא צריכים שאני אגיד לכם מה הם, למשל לקרוא לכולם, ואפילו לתת בחינם חיסונים לכל חיות המשק וחיות הבית, כי עכשיו צריך להגן עליהם ועל חתולי הרחוב.

יעל כהן-פארן: הצעדים האלה לא עולים המון, אתם יודעים את זה.

יעל כהן-פארן: הם קודם כול דורשים פעולה כזאת מצדכם, לקרוא לאנשים לבוא ולעשות אותם.

יעל כהן-פארן: התחושה שלי היום שהציבור מרגיש שאין עשייה משמעותית, והוא לא מרגיש מוגן.

יעל כהן-פארן: תודה.

איתן כבל: תודה, יעל.

איתן כבל: לפני שאני מעביר אליך, אני רוצה לעשות סיכום נקודתי של מה ששמענו עד לרגע זה.

איתן כבל: לי ברור קודם כול שאין בשלב הזה שום תחושה של דחיפות.

איתן כבל: כאשר לא מקימים שולחן שבו יושבים שם כל הגורמים שאמונים על העניין, זאת אומרת שמישהו עד לרגע זה חשב שזה לא דחוף מספיק, ואז כל מועצה אזורית או ראש רשות, במקרה הזה כמו עובד, כפי שהוא הציג את הדברים, צריכים לבצע פעולה כזאת.

איתן כבל: בזה אין לי ספק שהמשרד נכשל, נכשל כישלון טוטלי, כשהוא לא יצר את אותה תחושת דחיפות מיידית.

איתן כבל: אחד הדברים שאני אומר, וזה ייצא גם בסיכום, חייבים להקים לאלתר את הצוות הזה.

איתן כבל: השר או המנכ"ל צריכים להקים את הצוות הזה.

איתן כבל: זאת נקודה אחת.

איתן כבל: חברות וחברים, יש מה שנקרא "נוהל", זאת אומרת שאתה יודע שכל אזרח שנמצא באזור, על-פי התקדמות המחלה – כל אזרח באותו יישוב חייב לדעת מה הוא עושה.

איתן כבל: חברים, כשאני רואה את השועל אצלי בחצר, זה מייצר אצלי תחושה לא נעימה, כי אני לא יודע אם הוא מחוסן או לא מחוסן.

יעל כהן-פארן: אם הוא חולה או לא חולה.

איתן כבל: נכון, בוודאי.

איתן כבל: שלא לדבר אם הוא חולה או לא חולה, שלא לדבר על השפנים ושפני הסלע, אצלי בכלל יש גן חיות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה אתה גר?

איתן כבל: אני גר במקום אחלה, בראש העין, ואני אוהב את המקום שלי.

איתן כבל: יש קיפודים והכול בסדר.

איתן כבל: כל עוד שאתה יודע שיש מישהו שדואג ומטפל בדברים, דעתך הרבה יותר נוחה.

איתן כבל: עוד דבר, לא יהיה מצב שלא יהיה מוקד, לא יהיה מוקד יישובי.

איתן כבל: אין סרט כזה.

איתן כבל: אזרח בתקופה הזאת, כל עוד יש הסיטואציה הזאת, כל אחד יודע שהוא מחייג 2, 3 או 4, כל אחד במקום שלו.

איתן כבל: אני מנסה לחשוב עליי בסיטואציה הזאת, וזה לא משנה אם היית טייס או בסיירת מטכ"ל, אתה עם הילדים שלך, בבית שלך.

איתן כבל: נקודה נוספת שאני כבר רוצה לומר לך, אני רוצה שתדע.

איתן כבל: אני אומר לך, ד"ר בוריס, אני מתכוון לפנות למבקר המדינה שיבדוק את העניין הזה.

איתן כבל: אני לא יודע, יכול להיות שהכול בסדר, ואני מניח שיכול להיות שהכול בסדר, אבל בסיטואציה מהמקום שקיימנו את הדיון – לא סתם שאלתי אם אתם זוכרים, זה מופיע בפרוטוקול.

איתן כבל: כשקיבלתי את הפערים הגדולים שנוצרו, אחת השאלות ששאלתי איך נוצר הפער הזה, וזה דבר שצריך לבדוק – אני חושב שאתם זקוקים לזה לא פחות מהדיון הזה, כי מר ליכטמן שעשה כתבה בגלובס, כתבה מאוד מאוד גדולה, הוא כתב הכול, הציג את הדברים ופרס אותם.

איתן כבל: אני, כמקבל החלטות פה או כמי שאמור ללוות את העניין, קראתי את הכתבה ואין לי תשובות לשאלות שעולות שם, גם עד לרגע זה אני לא מקבל את התשובות, נהפוך הוא.

איתן כבל: ככל שאני מתקדם בתהליך, אני מוצא שיש לי יותר שאלות.

איתן כבל: מרגע זה שאנחנו כבר יודעים שיש מחלה, יודעים ויודעים, חברות וחברים, זה רק עניין של זמן שיכול שאדם יינשך על-ידי תן.

איתן כבל: לא סתם אמרתי בקול איך אני רואה את הדברים, כדי שגם אנשי משרד החקלאות יתכווננו או כל מי שצריך לתת לי תשובות.

איתן כבל: יורם, בבקשה.

<יורם קרין: שלום לכולם, אני ראש המועצה האזורית עמק המעיינות.

<יורם קרין: באמת תודה לחברי הכנסת אורלי ואיתן, שמכירים מצוין את האזור שלנו.

<יורם קרין: יש פגיעה אנושה, זה כבר נאמר, בשגרת החיים באזור שלנו.

<יורם קרין: פגיעה אנושה.

<יורם קרין: אני מסתובב עם מקל.

<יורם קרין: אני לא מפחד, מסתובב עם מקל.

<יורם קרין: מי שמרוויח זה חדרי הכושר שהתמלאו באנשים, כי אנשים מפחדים לרוץ, מפחדים ללכת בחוץ.

<יורם קרין: משפחות מפחדות לצאת החוצה.

<יורם קרין: זה מצב חירום.

<יורם קרין: דמיינו מצב כזה בתל אביב, בגוש דן, כל המדינה סוערת.

<יורם קרין: לא יכול להיות שבפריפריה שלנו יהיה מצב חירום אמיתי בכל קנה מידה – זה כמו רעידת אדמה, זה כמו שריפה – ואנחנו מתנהלים, שולחים מכתבים, פונים.

<יורם קרין: הרשויות לא מחכות.

<יורם קרין: כמו שתיארו פה, אנחנו יודעים לשתף פעולה, יש לנו מוקדי חירום, אנחנו מחסנים, אנחנו פועלים, אנחנו עושים פעולות חינוך.

<יורם קרין: כשיש מצב חירום, המדינה צריכה להתגייס, להכניס את היד לכיס, ליזום שולחן עגול ולעשות פעולות נחרצות, אחרת זה לא עובר.

<יורם קרין: זה לא יעבור כתוצאה מזה שנכתוב אחד לשני מי צריך לעשות.

<יורם קרין: יש פעולות ברורות שצריך לעשות.

<יורם קרין: אני לא יודע מה זה 4.5 מיליון שקל שיגיעו.

<יורם קרין: איפה הם?

<יורם קרין: הייתי מצפה שישלחו תגבור של וטרינרים.

<יורם קרין: תחשבו, כשיש אירוע חירום בירושלים, מג"ב מגיע לשם.

<יורם קרין: שיגיעו וטרינרים אלינו ולגלבוע ויעזרו בעבודה השוטפת.

<יורם קרין: הווטרינר שלנו נמצא פה, הוא קורס.

אורלי לוי אבקסיס: עד עכשיו לא חשבו על זה במשרד החקלאות?

<יורם קרין: זה לא קרה.

<יורם קרין: אני לא יודע אם חשבו או לא.

<יורם קרין: הווטרינרים שלנו קורסים.

<יורם קרין: אפשר היה להביא מחר את יחידת הפיצו"ח, וטרינרים.

<יורם קרין: מצב חירום, שיעזרו.

<יורם קרין: אפשר לתקצב תקציבים למבצע חיסון חינמי של כל בעלי החיים, אבל צריך לתקצב את זה, גם חיות הבית, גם החיות האחרות.

<יורם קרין: קודם כול להתמודד עם הסכנה.

<יורם קרין: אפשר לתקצב תקציב לציידים.

<יורם קרין: הרט"ג משתפים פעולה מצוין, זה לא מספיק.

<יורם קרין: צריכים לתקצב ציידים שיעזרו להוריד את כמות בעלי החיים עד שהגל הזה יחלוף.

<יורם קרין: אפשר לעשות את זה, יש אנשים שמוכנים, צריך לזה משאבים.

<יורם קרין: כמובן פעולות חיסון נרחבות ותקציבים לחינוך.

<יורם קרין: היה צריך להיות מלפני שלושה חודשים, כמו שיושב-ראש הוועדה הציע, שולחן עגול אצלנו בעמק, או בגלבוע, פעם פה ופעם פה – אנחנו נביא את הכיבוד – שעושה הערכת מצב, מנתח ועושה פעולות נחרצות לחסל את הדבר הזה.

<יורם קרין: זה לא יעבור כשיש איזה פלאייר פה ושם.

<יורם קרין: זה לא יעזור.

<יורם קרין: זה מצב חירום, צריך להתמודד כמו במצב חירום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, ראש המועצה האזורית מגידו.

<ישראל נדיבי: צהריים טובים לכולם, אני מברך את מי שיזם את הדיון הזה, את אורלי.

<ישראל נדיבי: איתן תמיד יודע להביא לוועדת הכלכלה נושאים חשובים ולנהל אותה מצוין, גם כבישים וגם מתווה הגז, ולא אשחית את הזמן רק על שבחים לאיתן.

איתן כבל: אני פה אאפשר לך...

<ישראל נדיבי: אני מצטרף לחבריי, עובד נור, יורם קרין ועמיר שדיברו.

<ישראל נדיבי: צריך להכריז על מצב חירום.

<ישראל נדיבי: היינו כולנו בישיבה שכינס שר החקלאות לפני שבועיים.

<ישראל נדיבי: זה היה צעד בכיוון הנכון, אבל צריך להפוך את זה למצב כאילו יש מלחמה - - -

<קריאה: חדר מצב.

<ישראל נדיבי: מדינת ישראל יודעת היטב להיערך במצב של מלחמה.

<ישראל נדיבי: יש פה מלחמה.

<ישראל נדיבי: עכשיו כשאני יושב פה, מסמסים לי תושבים במושבה יוקנעם בחרדה כדי לדעת מה קורה בעקבות מקרים שהיו שם רק לפני יומיים, בשבת.

<ישראל נדיבי: הציבור שלנו, למרות שאנחנו יותר רחוקים מהירדן מאשר הגלבוע ועמק המעיינות – הציבור שלנו בחרדה, וגם אצלנו רצים והולכים עם מקלות.

<ישראל נדיבי: צריך לעשות פעולות, גם רשות הטבע והגנים וגם משרד החקלאות, בשיתוף אולי עם המועצות, ואנחנו יודעים לשתף פעולה.

<ישראל נדיבי: ישבתי עם שאול גולדשטיין לפני כמה ימים, אנחנו יודעים לשתף פעולה במימון של פקחים, אבל זה מבצע שהמדינה צריכה לממן, הרשויות של המדינה צריכות לממן, אם זה כלים לאיסוף פגרים ואם זה תגבור וטרינרים, אם זה יותר פיתיונות, אם זה ירי וציידים.

<ישראל נדיבי: צריך לעשות מבצע חירום, לטפל בזה ולא להניח שזה ידעך מעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת מילה אחת על התופעה הזאת של האנשים שהולכים עם מקלות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם פשוט לא מבינים מה זה.

אורלי לוי אבקסיס: חזרה השבוע הבת שלי, נערה מתבגרת, אחר-הצהריים המאוחרים, מחשיך מוקדם בגלל שעון החורף, והיא היתה נורא מבוהלת כי עבר מולה על השביל היפה, ליד שלפים, גבר עם אלה ביד – שתי נערות מתגברות חשו מאוימות, כשהן לבד – ואז בסוף היא הבינה שבכלל מדובר פה על איום התנים.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו מה קורה לתושבים, לנערות, לנערים.

אורלי לוי אבקסיס: זו פשוט מציאות בלתי נסבלת.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה היה בכל מקום אחר ולא בפריפריה, כנראה שמישהו היה מזדעק והיה עושה הרבה יותר קולות.

איתן כבל: כן, בבקשה.

איתן כבל: מה תפקידך?

<משה ויין: יועץ מנכ"ל משרד החקלאות.

<משה ויין: אני חייב לגעת בשלוש נקודות מאוד-מאד קריטיות לדיון.

<משה ויין: האחת, אדוני היושב-ראש הזכיר שאנחנו לא במצב חירום, שכך זה משתקף, אבל ההפך הוא הנכון.

<משה ויין: במשרד החקלאות השר – אני יכול להראות לכם.

<משה ויין: מי שרוצה, מוזמן לטלפון שלי – ברמה שעתית בערך יש שאלות ממנו, מה קורה עם זה, מה עושים עם זה.

<משה ויין: "אנחנו בלחץ", נקרא לזה ככה.

<משה ויין: אנחנו מבינים שאנחנו במלחמה.

<משה ויין: השירותים הווטרינריים בראשות המומחים פה בנושא מקדמים, פועלים, מכנסים שולחנות עגולים.

<משה ויין: זה לא נכון שאין לנו שולחנות עגולים.

איתן כבל: הנה, פה אנשים - - -

<משה ויין: היו שולחנות עגולים.

איתן כבל: משה, תן לי.

<משה ויין: בחצי משפט.

איתן כבל: לא.

<משה ויין: זכית, נו...

איתן כבל: משה, תקשיב.

איתן כבל: אם קראנו בעיתון, אמרו לנו, סיפרו לנו, נניח, אבל יושבים פה אנשים.

איתן כבל: זה לא שאני בא ומנסה ללכלכך על המשרד חס וחלילה.

איתן כבל: יושב פה יושב-ראש חבר המועצות האזוריות, יושב פה ראש הרט"ג, לא סגן מפקד חולייה מצומצמת - - -

<משה ויין: ראש הרט"ג יושב אצלנו בישיבות.

איתן כבל: סליחה, משה, אולי לא הבנת.

איתן כבל: אני רוצה לספר לך סיפור.

איתן כבל: לפני שנים, כשהייתי צעיר ו"גבוה", עבדתי במשרד החקלאות.

איתן כבל: אני מדבר איתך על שנת 1988.

איתן כבל: פרצה מחלה שקוראים לה "קטרת העור" בבקר.

<משה ליכטמן: היא חזרה.

<משה ליכטמן: חזרה היום.

<שלמה גראזי: היום?

<שלמה גראזי: זה לא ידעתי.

<שלמה גראזי: איפה היא חזרה היום?

איתן כבל: שנייה, חברים, אני מספר לכם סיפור.

איתן כבל: היא כנראה חדרה ממצרים בהעברה של אחד מבעלי החיים, ובמושב פדויים פרצה מגפה.

איתן כבל: אני זוכר את ההתנהלות של השירותים הווטרינריים וכל המערכת.

איתן כבל: זה היה מצב חירום.

איתן כבל: כיוון ששם תימנים, חשבו שאם אני תימני, אני אוכל לשכנע אותם.

איתן כבל: ועכשיו ברצינות, עזבנו הכול.

איתן כבל: פשוט, כמו שאני אומר לכם, ממנכ"ל המשרד, עבור אותי, ראש השירותים הווטרינריים היה יחד איתי, נסענו פיזית אל המקום, ראש המועצה האזורית עבר.

איתן כבל: יצרנו את אותה תחושת דחיפות נדרשת לאותו זמן.

איתן כבל: זאת אומרת, לא היה מישהו שהיה באותו תא שטח או באותו אזור שלא הבין את חומרת העניין.

איתן כבל: וזה מה שחסר כאן.

איתן כבל: האמת לומר לכם, כמי שגר בראש העין, מרכז הארץ, שהסיפור של הכלבת כשעולה מעת לעת בכלי התקשורת, זה נשמע כאילו שם, רחוק - - -

אורלי לוי אבקסיס: עולם שלישי.

<לאה ורון: שיציג לוועדה מי הצוות שהוקם, מתי הם - - -

איתן כבל: משה, כשהחגים פרצו ללוח – אתה זוכר את המקרה?

<משה ויין: הגיעו פתאום.

<משה ויין: ..

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: המנכ"ל הקים צוות שמלווה את העניין הזה באופן קבוע, וברוך השם הסרנו את המחסור, גם התכוננו לו מבעוד מועד.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

איתן כבל: ועל זה הכעס הגדול שלי.

איתן כבל: התפרצות לא באה בהודעה.

איתן כבל: עכשיו אני קורא ספר, אני כבר בסופו, "מוות לסירוגין" של סאראמאגו.

איתן כבל: מלאך המוות החליט להוציא הודעה שהוא יגיע שבוע לפני, כדי שהבן אדם יתארגן, יתכונן למוות שלו.

איתן כבל: כאן זה בלי הודעה.

איתן כבל: דהיינו, כשאתה נמצא על הציר, אנחנו כאזור, ויגיד את זה כל מי שעוסק במלאכה, הוא בסכנה יומיומית להתפרצויות מחלות.

איתן כבל: זה שזה לא קרה עד היום זה נס לכשעצמו, גם בגלל עבודה שלכם.

<שלמה גראזי: גם עבודה.

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: סליחה, אני לא אומר שלא.

איתן כבל: בוודאי זה בראש ובראשונה עבודה, זה לא בא מאליו.

איתן כבל: אבל האירוע של ההתפרצות - - -

<משה ויין: אתה מעוניין בתחושת ביטחון.

איתן כבל: דפ"ע.

איתן כבל: יש לך תוכנית פעולה אפשרית, שברגע שאירוע כזה מתרחש, היה צריך פשוט להפעיל אותה.

איתן כבל: ועד לרגע זה, לפחות מהאנשים שאמונים על העניין – לא אני.

איתן כבל: תסלח לי, לא תכננתי לבוא ולהגיד את הדברים האלה, אבל אני שומע את ראשי המועצות האזוריות, את האנשים שעוסקים במלאכה, וגם מכם אני עדיין מזהה סוג של נונשלנטיות.

איתן כבל: כשיש איזה בעיה, צריך לתת עליה את הדעת.

<משה ויין: תרשה לי לתקן את התחושה.

<משה ויין: יש פה תחושה, אני רוצה לתקן לך אותה.

<משה ויין: אני מקבל את ההערה שלך, אני השליח הנאמן שלך למנכ"ל המשרד.

איתן כבל: אני גם אדבר איתו היום.

<משה ויין: אתה יודע שגם הוא תמיד אוהב לדבר איתך.

<משה ויין: אני השליח הנאמן.

<משה ויין: נייצר, בנוסף לכל מה שאנחנו עושים, גם תחושת ביטחון ולא רק את הניסיון שברובו מצליח להעניק את הביטחון עצמו.

אורלי לוי אבקסיס: זה נשמע קצת ניתוק.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מצליחים להחזיר את תחושת הביטחון?

אורלי לוי אבקסיס: איפה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בשטח - - -

<עובד נור: אדוני היושב-ראש, לפרוטוקול רק בוא נאמר.

<עובד נור: היתה הודעה לפני שנתיים.

<עובד נור: אנחנו התרענו כבר לפני שנתיים שיש שני זנים מתפרצים, האחד זה תנים והשני זה חזירי בר.

<עובד נור: לפני שנתיים.

איתן כבל: תודה, עובד.

<משה ויין: נסיים את הנקודה הזאת.

<משה ויין: אני מקבל, נייצר עוד שולחנות.

<משה ויין: בשמחה רבה.

<לאה ורון: מה זה "עוד שולחנות"?

<משה ויין: שולחן.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר היום בחיזוק הווטרינרים, להביא כוח - - -

איתן כבל: אני מציע את הדבר הבא.

איתן כבל: משה, עכשיו אתה תציג איך אתם רואים את הדברים.

<משה ויין: נשאלה פה שאלה על תקציבים, יושבת פה גם נציגת האוצר, ואני יכול להגיד את זה והיא יודעת את זה.

איתן כבל: מי נציגת האוצר?

איתן כבל: לפי הרמת היד שלה, נראה לי שהיא מנסה להתנתק מכם.

<משה ויין: לא, היא בסדר.

<משה ויין: אנחנו מתואמים.

<משה ויין: במסגרת התקציב התוספתי שאושר לטובת התמודדות עם המחלה - - -

איתן כבל: כמה בסך-הכול?

<משה ויין: ביקשנו 4.5 מיליון שקלים וקיבלנו אותם בלי להסס.

<משה ויין: ככל שנבקש יותר, אני בטוח - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף חסכתם במכרז?

איתן כבל: אני מעביר את זה למבקר המדינה.

איתן כבל: תעזבי.

<משה ויין: למה גברתי מכניסה אותי למכרז, כאשר - - -

<לאה ורון: כמה התקציב שהמכרז העמיד לפני התקציב התוספתי של 4.5 מיליון?

<משה ויין: אני לא בקיא כמה כסף יש בדיוק בתקנת הכלבת, אפשר לבדוק כמה תקציב בדיוק יש בתקנת הכלבת.

<משה ויין: אנחנו לא חוסכים בתקציב, אנחנו לא רוצים לחסוך בתקציב לטובת האזרחים, כי לשם כך נועדנו.

<משה ויין: חלק מהקצאת התקציב זה מתן חיסונים בחינם, כן.

<משה ויין: על-פי מה שידוע לי – תקנו אותי האנשים שבשטח ממש – חיסונים ניתנים לאנשים - - -

איתן כבל: תודה, משה.

<קריאות: - - -

<יורם קרין: אנחנו לא מכירים את זה.

איתן כבל: יורם.

איתן כבל: חברים יקרים, כולכם לא תצאו מפה עד שדיברתם.

איתן כבל: אני אאפשר.

איתן כבל: בבקשה.

<אבי צרפתי: אני יושב-ראש ארגון הרופאים הווטרינריים.

איתן כבל: ולאחר מכאן חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: בבקשה.

<אבי צרפתי: קודם כול, תודה רבה על הדיון, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים וכל שאר המוזמנים.

<אבי צרפתי: אני ממש אקצר, כי אני מכיר את אופי הוועדות ואני רוצה לומר דברים מאוד ברורים.

<אבי צרפתי: אני רוצה להגיד בוודאות, שיושבת מאחוריי קבוצה לא קטנה של רופאים, אותם רופאים וטרינריים הם אלה שמסתכלים לכלבת בלבן של העיניים.

<אבי צרפתי: הם אלה שחיים את זה יומיום, רובם חיים ביישובים ובמועצות, והם אלה - - -

איתן כבל: צריך להגיד מילה טובה גדולה.

<אבי צרפתי: אבל אני רוצה להגיד לך שאף אחד מהם לא נמצא בתחושה של נונשלנטיות.

<אבי צרפתי: החבר'ה האלה נמצאים בכוננות 24/7, הם קופצים לכל מקרה.

<אבי צרפתי: אני יודע מרופאים שאני מדבר איתם, הם נמצאים גם שש או שבע פעמים במשך השבת, כדי לבדוק עוד פעם משהו שמסתובב שם.

<אבי צרפתי: והדבר הזה בלתי אפשרי יותר.

<אבי צרפתי: לקחנו תא שטח דומה, כמו בגליל, כמו בגולן, והשווינו אותו למערכות שקיימות היום באזור העמקים ובגלבוע, יש פה חוסרים של 80% כוח-אדם ואמצעים לטיפול במחלה.

איתן כבל: משה, זה לא אני.

איתן כבל: זה האיש שאמון על כך.

<משה ויין: תן לו להשלים את המשפט, הוא יגיד לך מאיפה מגיע החוסר.

<אבי צרפתי: במסגרת הזאת אני רוצה להגיד שזה לא ייפתר כאשר הגל יתמתן ונשמע על פחות, מפני שכמו כל האנשים המקצועיים שיושבים פה, הכלבת נמצאת אצלנו כל הזמן, כל השנים, זה רק עניין של מספרים, אבל המספרים הופכים את זה לדחיפות ולסכנה, ובמסגרת הזאת התחושה היא שאנחנו מאבדים את השליטה בתהליך הזה.

<אבי צרפתי: ולכן אנחנו פונים.

<אבי צרפתי: אל תיתן לנו לצאת מהישיבה הזאת בידיים ריקות - - -

איתן כבל: אבי, אתה ותיק פה.

איתן כבל: אין מצב שאני מוציא אותך בידיים ריקות, רק אני רוצה שתבין שאמרת פה משפט שאני לא יכול לעבור עליו בשאננות.

איתן כבל: אתה אומר שאם לא יהיה שינוי ולא תהיה התערבות מסיבית, אתם עלולים לאבד שליטה על המצב.

איתן כבל: זה מה שאתה אומר לי.

<אבי צרפתי: זה מה שיקרה.

<אבי צרפתי: עד כמה שזה חמור, מחלת הכלבת – אני אחסוך פה מכולם את כל העניין – מחלת הכלבת בהינף יד עוברת מהעמקים למקומות יותר דרומיים.

<אבי צרפתי: זה יקרה בהינף יד.

<אבי צרפתי: כאשר הדברים האלה יסתובבו בערים.

<אבי צרפתי: תראו מה קרה בעפולה, גם בעפולה היה התהליך הזה.

<אבי צרפתי: ואז מה?

<אבי צרפתי: כאשר אנחנו נמצאים במצבור ענק של חיות בית, חתולי רחוב, כלבים, זה אסון.

<אבי צרפתי: הווטרינריים האלה הם לא מחסלים, הם צריכים להפעיל שיקול דעת, הם צריכים לעבוד תוך התחשבות באוכלוסייה.

<אבי צרפתי: אנחנו חייבים תגבורת.

איתן כבל: תודה, אבי.

<אבי צרפתי: ניסינו לעשות דברים.

<אבי צרפתי: משרד הפנים – אנחנו לא מצליחים להגיע אליו.

<אבי צרפתי: ראשי המועצות, שאחריות גדולה נופלת גם עליהם - - -

איתן כבל: זה בשולחן שכבר מתקיים, אתה אומר.

<אבי צרפתי: היינו במספר פגישות, גם אצל עובד, היינו גם אצל שר החקלאות, שר החקלאות הוציא בקשה לשר הפנים לעבות את המשרות של הרופאים הווטרינריים, לתת להם את האמצעים הנדרשים כדי להוציא לפועל את העבודה.

<אבי צרפתי: הם עושים בפועל את העבודה.

<אבי צרפתי: אם הם לא יהיו שם, זה לא יהיה.

איתן כבל: תודה, אבי.

איתן כבל: הייתי מצפה שהשר ירים טלפון לשר הפנים ויגיד לו: עכשיו אני בא אליך.

אורלי לוי אבקסיס: הם יודעים להעמיד פה את כל הממשלה - - -

<משה ויין: אני מוכן לנהוג באוטו, העיקר שזה כבר יקרה.

איתן כבל: חאג', ולאחר מכן ד"ר אמיליה אניס.

איתן כבל: לאחר מכן שלומית שיחור.

איתן כבל: יעל בוודאי, מתנו לחיות לחיות.

איתן כבל: אני אאפשר למשה לומר משפט.

איתן כבל: יש גם את ד"ר חיליק מרום.

איתן כבל: גם הגברת שם רצתה, אז תתפסי מקום בבקשה, ואז גם נצא עם סיכום כללי של כל התהליך.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמעתי את הדברים, גם לפני שהגעתי שמעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי בישיבה אבל ראיתי את השידור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברתם על הבעיה, הבעיה מאוד קשה, אבל לא התייחסתם ליישובים הערביים, ושם המצב יותר קשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ארכז את זה בכמה נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר אחד, הבאתי הצעה לסדר, דיון בכנסת על נושא הכלביות, כי אין ולו כלבייה אחת ביישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם וטרינר מגיע ומוצא, אפילו אין לו לאן לקחת, אין לו איך לטפל בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר שני, לאחרונה אנחנו רואים קהילות חדשות של כלבים, שאנשים לא הכירו אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלתי עדויות מאנשים שראו רכבים שמורידים קהילות של כלבים, מורידים אותם ביישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים בטירה ראו את זה, בטייבה ראו את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הילדים שלנו נמצאים בפחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הורים לא מרשים לילדים – אם לוקחים אותם ממקומות פגועים או למקומות מסוימים – מבקשים שהם לא יחזרו הביתה עד שיבואו לקחת אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הוא כזה נורא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו הרבה תקיפות של כלבים על הילדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים חיות שלא היינו רגילים להן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חזירי בר – אני עצמי ראיתי ממש עדר, אפשר לקרוא לזה עדר, חוצה את כביש 444.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בעצמי ראיתי את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ארבעה גדולים וכ-20 קטנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עצרתי, כי אם הייתי פוגע, גם אני הייתי ניזוק, לא רק הרכב, בגלל הגודל שלהם והמצב שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין אף אחד שיכול לטפל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש וטרינר אחד שהוא צריך גם לבדוק את הבשר, לטפל ולתת את החיסונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו תושב כפר כנא צעיר, קרוב לגיל 20, ראינו את הרגליים שלו, זה היה מצולם בתקשורת, שהגיע לבית חולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכלים שיש לתושבים הם לא יכולים לדעת אם הוא נגוע בכלבת או לא נגוע בכלבת, כי הם משוטטים, זה כלבים שמשוטטים, חיות בר שמשוטטות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הווטרינר של עיריית טייבה פרסם בפייסבוק שלו שהוא תפס שועל אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קראתי את זה בפייסבוק שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אומר שכבודו ניצל את הזדמנות והתיישב על הכיסא שלו, שועל קטן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה ביישובים הערביים לא יכול להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר באותה הצעה לסדר הבטיח כבר לפני יותר משנה שיוקמו כלביות ביישובים הערביים, אנחנו לא רואים אף אחת עד לעצם הרגע הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך לתגבר את כוח-האדם כי וטרינר שהוא לכמה יישובים, לא יכול לשלוט, אין לו גם כלים.

איתן כבל: ודאי.

איתן כבל: פה זה מבצע.

<אבי צרפתי: הווטרינרים ברשויות הערביות – קודם כול, בחלק מהרשויות אין בכלל וטרינרים, הם לא מינו בכלל.

<אבי צרפתי: דבר שני, הם בשברירי משרה.

<אבי צרפתי: אם לא יהיה תיקנון מסודר, הם לא יוכלו לעשות כלום.

<אבי צרפתי: הם נמצאים בשברירי משרה אבסורדיים והם לא יכולים לעשות את העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה רק מחזק את מה שאני אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושאים כאלה אני לא רוצה לדבר פוליטיקה, אבל כנראה שראש הממשלה שדיבר על מדינה בתוך מדינה, איפה שמוצא חן בעיניו, הוא רוצה שנהיה שייכים, איפה שלא, יש לנו אוטונומיה או שאנחנו מדינה נפרדת ועצמאית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות, אנחנו אזרחי המדינה, אנחנו צריכים לקבל גם את השירות הזה מלא.

איתן כבל: צודק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ד"ר אניס, בבקשה.

איתן כבל: ולאחר מכן – שלומית שיחור.

<אמיליה אניס: צהריים טובים, אני כמובן מברכת על הדיון ומודה על הזימון.

<אמיליה אניס: ההיערכות שלנו לכלבת היא היערכות מתמשכת, כי כמו שנאמר כאן הכלבת קיימת כאן כל הזמן, אבל המצב כיום הוא מצב מיוחד גם מבחינתנו.

<אמיליה אניס: קודם כול, המחלה יכולה לעבור מבעלי חיים לבן-אדם על-ידי מגע של רוק נגוע עם דם או עם ריריות של בן אדם.

<אמיליה אניס: הזמן מהחשיפה עד להופעת הסימנים הוא ארוך, בדרך כלל שבועות, אבל יכול להיות עד חודשים ואפילו שנה.

<אמיליה אניס: המחלה קטלנית במאה אחוז מהמקרים לאחר הופעת הסימנים, וניתן למנוע 100% מהמקרים אם הטיפול המונע ניתן לפני הופעת הסימנים, ומכאן החשיבות של מתן הטיפול המונע.

<אמיליה אניס: קצת נתונים שהבאנו, ומקור הנתונים הוא מהשירותים הווטרינריים.

<אמיליה אניס: אתם רואים את העלייה במספר בעלי החיים הנגועים בכלבת בשנת 2014 ועד שנת 2017.

<אמיליה אניס: אתם רואים את העלייה החדה שחלה בשנת 2017, זה יותר מכפליים, ועוד לא סיימנו את השנה במספר מקרי הכלבת בבעלי החיים.

<אמיליה אניס: אתם גם יכולים לראות היכן עיקר העלייה.

<אמיליה אניס: אתם רואים את התנים, תסתכלו מ-5 בשנת 2016 ל-41 בשנת 2017, ואני מדגישה שהשנה טרם הסתיימה, ויש גם עלייה בבקר.

<אמיליה אניס: זו מפת הכלבת, המקור הוא השירותים הווטרינריים.

<אמיליה אניס: אתם רואים שהיא מתמקדת במכון הצפון, אבל יש גם מקרים בנפת חדרה, כלומר, זה לא רק מחוז הצפון זה הולך לכיוון המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: אלה המקרים החדשים.

<אמיליה אניס: חשיפת אדם לבעלי חיים – יש כמה סוגי חשיפה.

<אמיליה אניס: יש כמה קטגוריות.

<אמיליה אניס: לפי זה גם נקבע איזה סוג של טיפול יינתן לבן-אדם, אם יינתן, אם יש בכלל צורך בטיפול לבן-אדם שנחשף.

<אמיליה אניס: יש עוד שיקולים שאנחנו מביאים בחשבון כאשר רופא הלשכה מחליט האם לתת טיפול מונע, כן או לא.

<אמיליה אניס: השיקולים הם האם אזור החשיפה הוא אזור נגוע בכלבת.

<אמיליה אניס: זה מרכיב חשוב מאוד מאוד בהחלטה, האם התקיפה היתה ללא התגרות או עם התגרות, השיקולים שקשורים בבעל החיים עצמו וגם חומרת הפצע.

<אמיליה אניס: ההמלצות שלנו לטיפול – אם רופא הלשכה מחליט שצריך טיפול לנחשף, החיסון המומלץ נגד כלבת הוא ארבע מנות בארבע זריקות וחיסון סביל, עוד פעם, לפי החלטת הרופא בלשכה, שניתן במנה אחת לאזור הפצע.

<אמיליה אניס: כמו שאתם רואים, זה לא פשוט למי שנחשף.

<אמיליה אניס: אומנם אנחנו מטפלים בו ויש 100% הצלחה, אבל הוא צריך כל-כך הרבה זריקות לקבל בגלל שהוא נחשף.

איתן כבל: תראי לאן הגענו עם איתן ברושי.

איתן כבל: .. נהייה חבר כנסת מהזריקות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם במשרד הבריאות חשים שהפניות גוברות בזמן האחרון?

<אמיליה אניס: הבאתי את כל הנתונים וגם נתונים נפרדים מהצפון.

<אמיליה אניס: תיכף אני אספר לכם מה אנחנו עושים.

<אמיליה אניס: בהחלט מבחינתנו זה מצב מיוחד.

<אמיליה אניס: אתם יכולים לראות שמדי שנה פונים ללשכות משרד הבריאות מעל 16,000 בני אדם בגלל חשיפה לבעלי חיים, וכשליש מהם, כ-5,000, מחליט רופא הלשכה לתת להם טיפול למניעת כלבת.

<אמיליה אניס: אלה נתונים ממחוז הצפון, ששם עיקר הבעיה, כפי ששמענו.

<אמיליה אניס: אתם יכולים לראות, יש פה פירוט לפי לשכות.

<אמיליה אניס: אתם רואים את מספר הפונים בשנת 2017 לעומת מה שהיה אשתקד.

<אמיליה אניס: אלה נתונים ראשוניים, הם לא סופיים והם כמובן לא עד סוף השנה.

<אמיליה אניס: אתם גם יכולים לראות את מספר המתחסנים לפי לשכה.

<אמיליה אניס: מה שאני רוצה להראות לכם זה את אחוז המתחסנים מסך הפונים.

<אמיליה אניס: אמרנו שברמה הארצית שליש מאלה שפונים, אנחנו ממליצים להם על טיפול מונע, ופה זה כמחצית, ואחת הסיבות היא שזה אזור נגוע בכלבת.

<אמיליה אניס: וכמו שאמרתי לכם, היות האזור נגוע בכלבת זה אחד השיקולים של רופא בלשכה למתן הטיפול המונע.

<אמיליה אניס: אנחנו רואים את המצב הזה מאוד מאוד בחומרה.

<אמיליה אניס: אנחנו מתניעים את המכוניות, אנחנו נוסעים לשירותים הווטרינריים, אנחנו נפגשים גם עם השירותים הווטרינריים, גם עם רשות הטבע והגנים, הנציגים שלנו מגיעים גם לישיבות במשרד החקלאות, אנחנו בקשר מתמיד עם מחוז הצפון, קשר יומיומי, אנחנו מקבלים מהשירותים הווטרינריים דיווח יומי על בעלי חיים נגועים בכלבת, אנחנו מפיצים את זה לכל לשכות הבריאות, כי יכול להיות שמישהו נחשף בצפון, אבל פונה ללשכת הבריאות נניח באזור ירושלים.

<אמיליה אניס: הרופא בלשכת הבריאות בירושלים יודע מה קורה בצפון, ואז יודע איזה טיפול לתת, כי זה מרכיב חשוב מאוד מאוד.

<אמיליה אניס: אנחנו בקשר עם המחוז 24/7 וגם הרופאים בלשכות הבריאות במחוז הצפון באמת עובדים 24/7 ונותנים מענה לכל הפניות.

<אמיליה אניס: בנוסף לכך, העלינו לאתר שלנו הנחיות לגבי התמודדות עם נשיכה וגם הנחיות להתנהגות נאותה, כדי למנוע אירוע כלבת.

<אמיליה אניס: אנחנו פונים לרשויות המקומיות, יש פה נציגים של הרשויות המקומיות:

<אמיליה אניס: חשוב מאוד שהם ימנעו גישה של בעלי חיים לעודפי מזון ופסולת, כי ברגע שיש גישה למזון, בעלי החיים מתרבים, ואז כמובן סיכון להופעת התפרצות של כלבת גדול יותר.

<אמיליה אניס: לסיכום כל הפעילות שלנו, לא היה לנו מקרה כלבת בבן-אדם מאז שנת 2003, וגם בשנת 2003 מקרה הכלבת שהיה זה מישהו שלא פנה ללשכת בריאות, זה לא מישהו שפנה לאחת הלשכות שלנו וטופל, וזה החשש הגדול שלנו, שיהיה מישהו שנחשף לבעל חיים נגוע ולא יפנה ללשכת הבריאות.

<אמיליה אניס: זה החשש הגדול.

<אמיליה אניס: לסיכום, יש עלייה חדה בתחלואה, כמו שראיתם.

<אמיליה אניס: אין תחלואה בבני אדם.

<אמיליה אניס: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם כולם, אבל בלי דילול של אוכלוסיית בעלי החיים, לדעתנו לא יהיה פה פתרון.

<אמיליה אניס: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה לגברתי.

איתן כבל: ככה אני אוהב, שיטתי מאוד ומקצועי מאוד, לפחות אני יודע איפה אנחנו עומדים.

<שי רודריג: שאלה אחת למשרד הבריאות.

איתן כבל: מי אדוני?

<שי רודריג: אני הרופא הרשותי של המועצה האזורית גלבוע.

איתן כבל: בבקשה.

<שי רודריג: אני חושב שיש איזה ניתוק במשרד הבריאות.

<שי רודריג: הם מחכים שכולם יפנו אליהם.

<שי רודריג: טיפלתי ביותר מ-10 אירועים של כלבת בשלושה החודשים האחרונים, ובאף אחד מהאירועים לא היה נציג של משרד הבריאות שבא לתחקר בשטח מי היה במגע, עם מי היה במגע.

<שי רודריג: אם יקרה משהו, זה יהיה למישהו שלא פנה, זה ברור.

אורלי לוי אבקסיס: האם מישהו אמור להודיע להם כשיש אירוע כזה?

<שי רודריג: כן, משרד החקלאות.

<שי רודריג: בוריס מודיע להם.

אורלי לוי אבקסיס: הם מודיעים?

אורלי לוי אבקסיס: אולי נבדוק את השרשרת שנבין איפה החוליה הבעייתית.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: בסיכום.

איתן כבל: גברתי יכולה להשיב?

<אמיליה אניס: אני תיכף בודקת עם מחוז הצפון ומשיבה.

איתן כבל: לגברתי אין תשובה.

<שלי עינב: יש תשובה.

<שלי עינב: אני ממטה משרד הבריאות.

<שלי עינב: הנוהל הוא מאוד פשוט וברור, מי שבא במגע עם בעל חיים נגוע, מופנה ללשכת הבריאות המחוזית.

<שלי עינב: על מי ששלח אותו לצרף רשימה, אם חלילה בא במגע – לצרף רשימה של אנשים שנגועים.

<שלי עינב: כך היה כשהייתי רופא רשותי בירושלים, כך מתקיים גם כיום.

<שלי עינב: צריך לצרף רשימה של כל מי שבא במגע עם בעל החיים הנגוע או כל מי שננשך, ולהפנות אותו ללשכת הבריאות המחוזית.

<שלי עינב: זה נורא פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לעשות את זה?

<שלי עינב: הרופא הראשון שבא במגע עם אותם אנשים נגועים.

איתן כבל: אני לא אנהל עכשיו כאן את הדיון המקצועי, מי צריך ואיך.

איתן כבל: זה לא משנה עכשיו, אני לא מתווכח איתך.

איתן כבל: אם אתה אומר, אני יוצא מנקודת הנחה, אין לי סיבה לערער, אלא שכאן יש וטרינר של מועצה אזורית, שבתוך כל הנסיבות האלה אי-אפשר להגיד עליו שהוא סגן מפקד של חוליה מצומצמת, גם הוא דוקטור, גם הוא מבין עניין.

איתן כבל: אם אפילו הוא שואל פה בצורה הכי שקופה, כנראה שהנהלים והכללים הם לא כאלה שהוא יודע לעשות.

איתן כבל: את זה נעשה בסיכום.

איתן כבל: רצית לשאול שאלה.

איתן כבל: מי אדוני?

<שמעון פיסמניק: אני הרופא הווטרינר המחוזי של מחוז העמקים.

<שמעון פיסמניק: אני מנהל הלשכה הווטרינרית עפולה-גלבוע-העמקים.

<שמעון פיסמניק: אני הכוכב של כל הכלבת היום, כי הכול באזור שלי.

<שמעון פיסמניק: היו פה כלפינו טענות כל-כך קשות, ואני חייב להגיב על זה.

איתן כבל: בבקשה.

<שמעון פיסמניק: נכון שיש פה בעיה, נכון שכלבת במדינת ישראל היא לא בפעם הראשונה, תמיד היה בצפון והיום יש אצלנו התפרצות שאף פעם לא היתה.

<שמעון פיסמניק: לפי כל הטבלאות וכל הנתונים, היינו רואים שזה ברמת הגולן ועכשיו היא הגיעה אלינו.

<שמעון פיסמניק: יש האשמות קשות, ואני לא מקבל את זה.

איתן כבל: על מה?

איתן כבל: קודם כול אותך אף אחד לא האשים.

<שמעון פיסמניק: אנחנו עושים הדרכה לכל הרופאים הרשותיים, בכל המועצות.

<שמעון פיסמניק: פה נמצאים כל הרופאים הרשותיים, כשאנחנו ביחד עושים ניתוח של כל האירוע.

<שמעון פיסמניק: באופן אוטומטי מנהל משרד הבריאות אחרי שיש תוצאה חיובית לכלבת, הלשכה בבית דגן מקבלת תוצאה חיובית לכלבת, ישר באופן אוטומטי מקבלים את התוצאות האלה, ואחר כך אנחנו מפעילים את הכוח שלנו וכל מקרה לגופו וגם עושים הסגרים.

<שמעון פיסמניק: יש לנו בעיה עכשיו שחסרות כלביות להסגרים.

<שמעון פיסמניק: בנצרת עילית - - -

איתן כבל: מוכר.

איתן כבל: זה נושא שאני עוסק בו.

<שמעון פיסמניק: הכלביות עמוסות.

<שמעון פיסמניק: לנו אין מקום.

<שמעון פיסמניק: אנחנו מבקשים מחיפה, חיפה לא תמיד מקבלת.

איתן כבל: מה שם אדוני שוב?

<שמעון פיסמניק: שמעון פיסמניק.

איתן כבל: שמעון, ישבתי פה, אף אחד בוודאי לא בא בטענות כלפי אף אחד מהרופאים הווטרינריים, ממש לא.

<שמעון פיסמניק: יש גם בעיה במגזר הערבי.

<שמעון פיסמניק: אצלי באזור 31 מועצות אזוריות, מועצות מקומיות, בחלק מהן עובדים רופאים ווטרינריים ב-30%-20%, אפילו 30% אין.

<שמעון פיסמניק: מנהל השירותים הווטרינריים, נדב גלאון, שלח מכתב לפני שש שנים, שבכל מועצה צריכה להיות לפחות משרה של 33% ומשרד הפנים לא נותן כסף.

<שמעון פיסמניק: צריך לחשוב על הדברים האלה ולא רק להאשים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני מקריא את הסדר ואני מסכם: שלומית שיחור, משה ליכטמן, יעל אלקין, חיליק מרום, גלית וונדר, ואחרון – מוטי שי, ואני מסכם.

<שלמה גראזי: ברשותך, בסוף בקשה מהיושב-ראש.

איתן כבל: אין שום בעיה.

איתן כבל: שלומית.

<שלומית שיחור: שלום לכולם, אחר-הצהריים טובים, אני אזרחית מן השורה, אני רוצה להגיד בפתח הדברים תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לך, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן כבל: מאיפה את?

<שלומית שיחור: תמרת, עמק יזרעאל.

<שלומית שיחור: אני כאן כי פתחנו עצומה בערב שבת שיעצרו את המגפה המתפרצת הזאת.

<שלומית שיחור: קבענו מטרה של 1,000 חתימות.

<שלומית שיחור: בתוך 24 שעות היו יותר מ-1,000 חתימות, עכשיו אנחנו כבר עם יותר מ-1,500 חתימות.

<שלומית שיחור: אנחנו חיים את מה שכולם דיברו כאן.

<שלומית שיחור: אני לא ארחיב, הרחבנו מספיק.

<שלומית שיחור: אני רוצה להשמיע את קולם של אותם 1,500 תושבים.

<שלומית שיחור: יש לי כאן את הרשימה, אם זה מעניין מישהו אחרי זה.

<שלומית שיחור: מגוון כל-כך גדול של אוכלוסיות שחתמו על עצומה, אני כבר מזמן לא ראיתי, החל מבית שאן, עפולה ויוקנעם, כל המועצות האזוריות שבדרך, כולל עמק המעיינות, גלבוע, מגידו ועמק יזרעאל כמובן.

<שלומית שיחור: שיתוף פעולה כזה לא פגשתי.

<שלומית שיחור: אני כאן כדי להביע דאגה עמוקה מאוד גם מעצם ההתפרצות של מחלת הכלבת וגם מהעובדה שלא מצליחים לעצור אותה, מאוזלת היד, מהטיפול הכושל של הרשויות.

<שלומית שיחור: התחושה היא שאין אבא ואין אימא לסיפור הזה.

<שלומית שיחור: אני חייבת להגיד אחרי שעה וחצי בדיון הזה, ואני סומכת עליך במאה אחוז שלא נצא מפה בלי כלום, התחושה היא לא נוחה בלשון המעטה.

<שלומית שיחור: אני רוצה בבקשה להעביר מסר מאוד מאוד ברור לממשלה: תתקצבו ותעצרו את זה.

<שלומית שיחור: זה עניין תקציבי פשוט.

<שלומית שיחור: אני באה מהצבא.

<שלומית שיחור: בצבא כשיש מצב חירום, אתה קובע אחראי, אתה קובע חלוקת תפקידים, אתה קובע יעדים ואתה מבצע.

איתן כבל: ואחר-כך אתה מקים ועדת חקירה.

<שלומית שיחור: זה גם נכון.

<שלומית שיחור: אני מהפרקליטות הצבאית, זה בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתהיה תעסוקה לכולם.

<שלומית שיחור: חייבים להעלות לראש סדר העדיפויות – הממשלה הזאת חייבת להבין שהיא לא יכולה להפקיר את תושבי הפריפריה הגיאוגרפית של מדינת ישראל.

<שלומית שיחור: אסור לעשות את זה.

<שלומית שיחור: צריך לעצור את זה.

<שלומית שיחור: אם לא תעצרו את זה עכשיו, זה יגיע לכל הארץ, זה סיפור שהרבה יותר קשה לעצור, זה סיפור הרבה הרבה הרבה יותר יקר.

<שלומית שיחור: הפתרונות הקיימים הם קלים, הם זולים, הם זמינים.

<שלומית שיחור: תעשו את זה, זה כל כך ברור.

<שלומית שיחור: רשמתי פה את כל הפתרונות שהעלו כאן, זה כבר הרבה מעבר למה שקראתי בכל התקשורת ומה שנאמר כאן על-ידי האנשים שישבו פה.

איתן כבל: תודה.

<שלומית שיחור: משפט אחרון.

איתן כבל: בבקשה.

<שלומית שיחור: אנחנו לא נפסיק ונמשיך לפעול בכל האמצעים שעומדים לרשותנו, עד שתשימו סוף טוב לסיפור הזה.

<שלומית שיחור: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני מקווה שהדיון הזה יצליח להביא את המערכות לכדי התכנסות וסיום של המאבק הזה.

איתן כבל: משה, בבקשה.

<משה ליכטמן: אני מעיתון גלובס.

<משה ליכטמן: העובדה היא שבמסמך הזה, שהוא התרכיבים המותרים לשימוש בישראל, התרכיב שעליו אנחנו מדברים לא מופיע.

<משה ליכטמן: הוא לא מופיע, וזאת הרשימה המעודכנת של משרד החקלאות.

<משה ליכטמן: התרכיב הזה לא נמצא בו.

<משה ליכטמן: יותר מזה, במכרז עצמו נאמר במסמכי המכרז שהתרכיב, אותו תרכיב ותיק שהשתמשו בו הרבה שנים, נבדק גם בבחינת השטח וגם במבחן המעבדה ועבר.

<משה ליכטמן: לגבי התרכיב שכאילו זכה במכרז הזה, הזול יותר, נאמר שהוא עבר את מבחן השדה, לא נאמרה מילה האם הוא עבר את מבחן המעבדה.

<משה ליכטמן: כשנדנדתי, ונדנדתי למשרד החקלאות, הם הסתפקו בזה שהם אמרו לי שהתרכיב הזה אושר באירופה.

<משה ליכטמן: הוא אושר באיחוד האירופי ולכן סומכים עליו.

<משה ליכטמן: אני חושב שיש פה מקום לבדוק.

<משה ליכטמן: דבר שני ואחרון שאני רוצה לומר, והוא למנהל השירותים הווטרינריים, מר שלמה גראזי.

<משה ליכטמן: אני מאחל לך הצלחה בכניסתך לתפקיד, ואני מאחל לך שתחזיר את המצב לקדמותו שבו השירותים הווטרינריים בישראל היו הווילה בג'ונגל, כי אנחנו חיים בג'ונגל וטרינרי של המדינות מסביב.

<משה ליכטמן: ואתה צריך להחזיר את המצב למה שהיה פעם, וזה לא צחוק כי חוץ מהכלבת יש לך לטפל גם בקטרת העור וגם, לא עלינו, בורצוליזיס, שגם פרץ עכשיו.

איתן כבל: משה לאט לאט, שלא נבהיל את הציבור.

<משה ליכטמן: הכלבת היא לא הבעיה היחידה בשירותים הווטרינריים, יש פה דבר יותר עמוק, והוא טיפול בכלל בהתפרצויות של מחלות וטרינריות, שאחת מהן היא הקטרת והשנייה זה בורצולוזיס, ויש מקום לשפר את האווירה, את אופי העבודה ואת איכות העבודה בשירותים הווטרינריים, וזה עליך.

איתן כבל: תודה, משה.

<שלמה גראזי: אם יורשה לי רק הערה קטנה למשה, אני מודה לו על המינוי, אבל לא אני זכיתי במינוי של מנהל השירותים הווטרינריים באופן קבוע, זה ד"ר מישל בלאיש.

<שלמה גראזי: אני רק ממלא מקום.

איתן כבל: זה מה שהונח לכתפיך והן שחו?

<שלמה גראזי: לא, לא, לא.

<שלמה גראזי: חס ושלום, כולנו מתחת.

<שלמה גראזי: זה רק תיקון קטן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: בבקשה יעל ארקין מתנו לחיות לחיות, ולאחר מכן – חיליק.

<יעל ארקין: כולם דיברו פה.

<יעל ארקין: לא דובר על איך אנחנו רואים את המניעה של כל התהליך הזה ומה קורה עכשיו עם בעלי החיים.

<יעל ארקין: קודם כול, הנגשה של חיסונים בכל הארץ.

<יעל ארקין: זו לא חוכמה לטפל עכשיו רק בצפון, צריך לטפל בכל הארץ.

<יעל ארקין: כל אדם שיש לו בעל חיים בבית חייב לבוא ולחסן אותו.

<יעל ארקין: אם הוא לא בא לחסן אותו, זה התפקיד עכשיו של הווטרינר הרשותי לאכוף את החוק ולהטיל קנסות על אותם אנשים ולדאוג שהם יבואו לחסן.

<יעל ארקין: גם אם יתפשט המצב הזה, מה שאני מקווה מאוד שלא יקרה, שנהיה מוכנים וערוכים.

<יעל ארקין: פיזור חיסונים אורליים – מעבר לזה שאנחנו מדברים פה כרגע על תרכיבים טובים או לא טובים, בואו נדבר על זה שבשנת 2015 הפחיתו את כמות החיסונים האורליים, מה שייתכן מאוד שגרם להתפרצות של המחלה.

<יעל ארקין: משרד החקלאות טוען שלא, אבל לא ברור לי למה הם הפסיקו, או הפסיקו לתקופות מסוימות.

<יעל ארקין: בחלק מהאזורים שיש כרגע התפרצות לא חיסנו חיסונים אורליים כבר שנתיים, יכולים לספר לך את זה הווטרינריים הרשותיים.

<יעל ארקין: דיברנו על החרפת החוק להסדרת הפיקוח בנושא של חיסוני כלבת, זה מאוד מאוד חשוב להוציא הנחיות ברורות.

<יעל ארקין: יש הרגשה שאין אבא ואין אימא כמו שאמרו פה.

<יעל ארקין: הנחיות ברורות איך צריך לנהוג עכשיו.

<יעל ארקין: למשל אני, שיש לי כלבים, ואני נוסעת עכשיו לצפון, לא כדאי שאני אקח את הכלבים שלי לטיול בצפון.

<יעל ארקין: יותר מזה עמותות צריכות – ופה אני קוראת גם לעמותות, לא רק למשרדים – לנהוג באחריות.

<יעל ארקין: אם מגיע אליי כלב מהצפון הוא נכנס באופן מיידי להסגר, יותר ממה שכרגע מנחים ממשרד החקלאות, כי גם אנחנו מפחדים שחס וחלילה הכלבת הזאת תגיע ותתפרץ באזורי המרכז.

<יעל ארקין: אמר פה אדון גולדשטיין שהוא לא רוצה להגיד - - -

איתן כבל: נקיים דיון.

איתן כבל: לא עכשיו ברשותך.

איתן כבל: זה נושא שרק נדמה לך שלא שמתי לב אליו.

<יעל ארקין: אני יודעת ששמת לב אליו, אבל לי הוא כואב בלב מתחילת הדיון.

<יעל ארקין: אני קוראת פה למר גולדשטיין, שהוא במכתב כתב לי שאין לי רחמים על חיות הבר, ואולי אני אעביר קצת את החמלה שלי מכלבים לחיות בר.

<יעל ארקין: יש לי חמלה לכל בעלי החיים.

<יעל ארקין: מאוד נעלבתי ממה שאמרת לי.

<יעל ארקין: בתור מי שמנהלת ארגון למען בעלי חיים, זה לא היה המקום והזמן להגיד את זה.

<שאול גולדשטיין: זה המקום להגיד את מה שאת אומרת?

<יעל ארקין: כן.

<יעל ארקין: אני קוראת לך אחרי שסיפרת פה, ובעיתונות היה כתוב שהרגתם 600, אני מניחה שהמספרים האלה עלו, לנהוג באחריות.

<יעל ארקין: אני מקבלת סרטונים של פקחים שלך ופקחים של הפיצו"ח, שיורים והורגים גם באזורים שלא נגועים כרגע בכלבת.

<יעל ארקין: אני מבקשת להירגע, לא לעשות פה טבח.

<יעל ארקין: אנחנו צריכים להיות אחראים גם כלפי בני-האדם, אבל גם כלפי בעלי החיים.

<יעל ארקין: תודה.

איתן כבל: תודה, יעל.

<שלמה גראזי: רק תיקון קטן, אם אפשר.

איתן כבל: כן, משה.

<שלמה גראזי: שלמה.

<שלמה גראזי: משה זה אחי.

איתן כבל: מה שנכון, נכון.

<שלמה גראזי: מה לעשות, משפחה לא בוחרים, וגם לא יכולתי לבחור יותר טוב.

<שלמה גראזי: בעניין של הפיזור של הפיתיונות האורליים – לא היתה הפסקה של הפיזור, לא ב-2015, לא ב-2016 ולא ב-2017.

<שלמה גראזי: האגדות האורבניות האלה, אולי לא אורבניות, אולי - - -, אני מבקש להוריד אותן מעל סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון שלא חיסנתם באביב בזמן שהעגורים יוצאים מהמחילות?

<שלמה גראזי: אם תתני לי להשלים, בשמחה אני אשלים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, כי אני דיברתי פה - - -

<שלמה גראזי: אני יודע שדיברת.

<שלמה גראזי: אני מתאר לעצמי.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת שאלה, כי הבנתי שרוב המקרים פגעו בצעירים - -

<שלמה גראזי: אני אהיה מוכן לענות, אם תתני לי את המיקרופון.

אורלי לוי אבקסיס: - - שלא נחשפו לחיסון.

<שלמה גראזי: אני אשמח אם תתני לי רגע את הבמה.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה גראזי: הפיזור האורלי, כמו שאמרה חברת הכנסת שכרגע לא פה, ניתן בחודשים הקרים של השנה, כשהטמפרטורה לא עוברת מעל 22 מעלות צלזיוס.

<שלמה גראזי: הפיזור של הפיתיונות במהלך חודשי הקיץ הוא לא יעיל.

<שלמה גראזי: אפשר לפזר אותו - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא דיברנו על הקיץ.

<שלמה גראזי: הוא לא יעיל כשהטמפרטורות הן גבוהות, ולכן זה לזרוק את הכסף ומהאוויר.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה אצל הזוכים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הוותיק?

אורלי לוי אבקסיס: גם הוותיק לא עובד מעל 24 מעלות?

<שלמה גראזי: לא, הוא לא עובד.

<שלמה גראזי: לכן זה היה מפוזר בדיוק באותה תקופה.

<שלמה גראזי: אמרת בצדק שהצעירים לא נחשפו לחיסון.

<שלמה גראזי: כמו שגם אמר ד"ר יעקבסון, יש לנו מה ללמוד מתוך האירוע הזה, לנסות לעשות שיעורי בית שבעתיד יהיה פחות נורא עם הצעירים.

<שלמה גראזי: אנחנו ננסה ללמוד את זה, ולא תמיד יהיו לנו פתרונות.

איתן כבל: תודה.

<אמיליה אניס: אפשר להשיב לגבי התשובה ממשרד הבריאות?

איתן כבל: כן.

<אמיליה אניס: נשאלה פה שאלה מדוע הצוות של משרד הבריאות לא מגיע לכל מקרה, אז מופעל שיקול דעת.

<אמיליה אניס: יש אירועים שכן מגיע צוות של משרד הבריאות, ויש לי רשימה ארוכה של אירועים שכאלה.

<אמיליה אניס: יש גם מצבים שבהם בעל החיים הנגוע בורח, ואז במקרה כזה יוצאת הודעה לתקשורת, ואז כל מי שבא במגע עם אותו בעל חיים - - -

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: משפט, שמעון.

<שמעון פיסמניק: פיזור ידני – נתתי לרופאים רשותיים של כל המועצה – והם פה יושבים ועדים – לעשות בכל המועצה פיזור ידני במקומות הנמוכים, איפה שאי-אפשר להגיע מהמטוס.

<שמעון פיסמניק: כולם קיבלו גם קודם וגם עכשיו מקבלים פיזור ידני.

איתן כבל: תודה, שמעון.

איתן כבל: חיליק, בבקשה.

<חיליק מרום: אני מארגון הרופאים הווטרינריים לחיות הבית.

<חיליק מרום: אני בכוונה מדגיש, כי בסוף אנחנו קו ההגנה השני.

<חיליק מרום: כשאתה רואה את אותם שפני סלע ותנים בגינה, אתה מפחד שהחתולה או החתול, או הכלב או הכלבה יכניסו אליך הביתה.

איתן כבל: אצלי חתולים.

<חיליק מרום: יכניסו אותה אליך הביתה.

<חיליק מרום: זו החשיפה השנייה.

<חיליק מרום: שמענו פה על קו הגנה ראשון שקרס או לא עומד בעומס.

<חיליק מרום: אני לא נכנס לכן כישלונות, לא כישלונות, זה לא משנה.

<חיליק מרום: אנחנו רוצים לצאת מפה עם משהו אופרטיבי, משהו שמחר יהיה טוב יותר ביחס למה שיש היום.

<חיליק מרום: אני יכול להביא דוגמה מצוינת.

<חיליק מרום: יש כאן הרבה קולגות וחברים.

<חיליק מרום: אבי צרפתי בעזרתו של ד"ר עינב מהמטה של משרד הבריאות, עזרו לנו לארגן נוהל ראשון, שלא היה קיים עד עכשיו, מה קורה כשבא אליי בן אדם עם הכלב שלו ואומר לי: נשך אותו תן.

<חיליק מרום: הכלב הזה צריך להיות מומת.

<חיליק מרום: מי ממית את הכלב?

<חיליק מרום: מי מפנה את הגופה?

<חיליק מרום: אני אקח מרפאה וטרינרית פרטית?

<חיליק מרום: אני רופא וטרינר פרטי, אני אתחיל לחתוך ראש של בעל חיים לשלוח למשרד החקלאות, לבית דגן?

<חיליק מרום: בעזרת שני האנשים האלה כרגע קיימנו איזה נוהל.

<חיליק מרום: זה דבר פשוט, זה דבר אופרטיבי.

איתן כבל: נכון, זה כל כך מתבקש.

<חיליק מרום: נכון.

<חיליק מרום: אנחנו מבקשים שלושה דברים: האחד, תכירו בזה שיש מצב חירום אמיתי.

<חיליק מרום: דבר שני, תכניסו אותנו ללופ.

<חיליק מרום: ארגון הרופאים מכיל כמעט 700 רופאים וטרינריים, אנחנו אלה שמתקשרים אליהם אנשים היסטריים כשיש להם תן בגינה ומה הם עושים, ואנחנו צריכים לתת את התשובה.

<חיליק מרום: אנחנו מבקשים ממשרד החקלאות, משלמה ובוריס, אנחנו רוצים הנגשת תרכיבי כלבת.

<חיליק מרום: היום הנושא בעייתי מאוד.

<חיליק מרום: נשמח לשבת בפגישה מאורגנת, לקבוע בשבוע הבא או עוד שבועיים, למצוא את הדרך שבה התרכיבים - - -

איתן כבל: אם זה מצב חירום, לא מחכים לעוד שבועיים.

<חיליק מרום: אני אשמח מחר.

<שמעון פיסמניק: - - -

איתן כבל: שמעון, עזוב עכשיו.

<חיליק מרום: אנחנו רוצים לעשות הנגשת תרכיבים לווטרינרים פרטיים כרגע בצו חירום, באופן כזה או אחר.

<חיליק מרום: אנחנו מוכנים להתנדב לחסן בחירום.

<חיליק מרום: הנה, אני פוגע בפרנסתי ובפרנסת רופאים אחרים.

<חיליק מרום: אנחנו מוכנים לחסן בחירום, כי בסוף זה קו ההגנה השני, שם תבוא ההדבקה לבן-אדם ומשם משרד הבריאות ידווח על קטסטרופה.

<חיליק מרום: בואו ננסה למנוע את זה.

<קריאה: איזה תרכיב?

<חיליק מרום: תרכיבים שכן עובדים, תרכיבים שמחסנים בהם חיות בית.

<משה ליכטמן: האם יש הכרה בכך שיש תרכיב שלא עובד?

איתן כבל: משה, ידידי, אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני מניח עכשיו שלא מזריקים מים.

<חיליק מרום: התרכיבים שלנו עובדים, כי אנחנו בודקים - - -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: הבנתי מה שאתה אומר, הבנתי מה שמשה אומר, ואני אומר שאני יוצא מתוך הנחה שמה שניתן היום נותן מענה.

<חיליק מרום: אני רוצה לבקש בקשה אישית מהחברה המכובדת שיושבת לידי.

<חיליק מרום: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הרבה פעמים, אנחנו רוצים אחריות מכל העמותות, מכל ארגוני בעלי החיים, זה לא הזמן לנייד בעלי חיים מאזורים מסוכנים, זה לא הזמן להונות, זה הזמן שכולנו נעבוד ביחד ונעצור - - -

איתן כבל: דרך אגב, אפילו אמירה כמו שאומר עכשיו חיליק, היא אמירה שצריכה לצאת על-ידי גורם מוסמך ממשלתי.

איתן כבל: זה מה שאני מתכוון ששולחן אמור לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אזהרת מסע...

<חיליק מרום: ואנחנו צריכים לשבת בשולחן הזה.

איתן כבל: לכאורה כל אחד מהדברים שנאמרו פה עכשיו, יש שתיים-שלוש נקודות שאתה שואל את עצמך, משה, וזאת הנקודה, זה מה שאני מתכוון שאין תחושה של דחיפות.

איתן כבל: זה לא שחס וחלילה שמעון לא עובד, וזה לא ששלמה לא עובד.

איתן כבל: הנקודה היא שולחן שיושבים.

איתן כבל: יש תחושה אחרת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אמרת דברים מאוד מאוד חשובים.

איתן כבל: גלית, בבקשה.

איתן כבל: ואחרון – מוטי שי.

<גלית וונדר: אני רופאה רשותית של עמק יזרעאל.

<גלית וונדר: בתור אחת שכן רואה את הלבן בעיניים של הכלבת, אני רוצה להתריע על משהו שאנשים פה לא אמרו, ואני כן רוצה להגיד את זה בפניכם.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

איתן כבל: זה חשוב.

<גלית וונדר: כשאני מגיעה לאירוע של כלבת אצלי באיזה יישוב שנמצא בעמק יזרעאל, יש לי מצבים כאלה שצריך להסגיר, בהמלצתו של ד"ר פיסמניק, רפת, רפת שאמורה להיכנס להסגר.

<גלית וונדר: אתם צריכים להבין את המשמעות שכמכניסים רפת להסגר כלבת, זה הסגר שיכול להיות שלושה חודשים.

<גלית וונדר: שלושה חודשים אותו בעל רפת - -

איתן כבל: גמור.

<גלית וונדר: - - לא ימכור, לא יכניס ולא יוציא שום בעל חיים.

<גלית וונדר: מבחינה כלכלית זה מרסק אותו לחלוטין.

איתן כבל: זה סופו.

<גלית וונדר: אני משוחחת עם אותם אנשים - - -

איתן כבל: יש כאלה?

<גלית וונדר: ודאי שיש.

<גלית וונדר: אני משוחחת עם אותם אנשים - - -

<שמעון פיסמניק: 15 הסגרים בינתיים - - -

איתן כבל: חמש רפתות?

<שמעון פיסמניק: 15 הסגרים בינתיים.

<גלית וונדר: זה מיטוט כלכלי נוראי עבורם.

<גלית וונדר: אני משוחחת עם אותם אנשים.

<גלית וונדר: אני לא אחשוף שמות, אבל אנשים מתכוונים לקחת את החוק לידיים.

<גלית וונדר: ופה אני רוצה להתריע בפניכם, הם מעוניינים לבצע הרעלות לתנים, הם יודעים שהמקור זה התנים.

<גלית וונדר: אין מה לעשות, הכלבת מגיעה היום מהתנים, לא מהכלבים עצמם.

<גלית וונדר: הבעיה שלנו זה התנים, והם יודעים טוב מאוד, ואני כבר מתחילה לקבל כל מיני דיווחים על הרעלות באזור שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים פרטיים?

איתן כבל: כן, הם רוצים להגן על עצמם.

<גלית וונדר: בוודאי.

<גלית וונדר: הם אומרים: די, אתם לא עוזרים לנו, אנחנו צריכים עכשיו איזה פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: זה רק עניין של זמן שזה יגיע לכלבים ולילדים חלילה וחס.

אורלי לוי אבקסיס: לקחת את החוק לידיים?

אורלי לוי אבקסיס: מה, אנחנו במערב הפרוע?

<גלית וונדר: אני רוצה לציין משהו אחרון ברשותכם, הכלבת כמו אש בשדה קוצים.

<גלית וונדר: כרגע, נכון לעכשיו, היא הגיעה מעמק המעיינות לגלבוע, לעפולה, לעמק יזרעאל, היא כבר נושקת לבת שלמה, זה אומר שהיא 1.5 ס"מ מהכרמל.

<גלית וונדר: אם היא תגיע לכרמל, זו השריפה השנייה שלנו בכרמל, והיא גם מתחילה לרדת לכיוון המרכז, לתל אביב, חדרה.

אורלי לוי אבקסיס: אז המדינה כבר לא תשתוק.

איתן כבל: בבקשה, מפקד הרט"ג.

<שאול גולדשטיין: תודה.

<שאול גולדשטיין: אני חייב להגיד כמה מילים.

<שאול גולדשטיין: אנחנו מודעים לכך שיש מצב חירום, ולכן צריך לדלל בעלי חיים.

<שאול גולדשטיין: כולם אומרים את זה, בין במשתמע ובין במפורש.

<שאול גולדשטיין: אנחנו רוצים גיבוי לדבר הזה.

<שאול גולדשטיין: לא קל לנו העניין הזה, למרות מה שאמרה יושבת-ראש תנו לחיות לחיות, יעל.

<שאול גולדשטיין: כתבתי לה במכתב שכן לפעמים צריך להבין שגם בעלי החיים של הבר חשובים, כי אם אתה לא מדלל את המתפרצים, אתה גורם למוות מוחלט של חיות הבר הקטנות, ולכן אין ברירה.

<שאול גולדשטיין: אנחנו לא אוהבים את זה, אבל אנחנו צריכים גיבוי.

<שאול גולדשטיין: בסוף דיון כזה, שיוצא שלא מדברים על זה, וזה כמו ענן באוויר - - -

איתן כבל: אני מתכוון לסכם.

איתן כבל: כתבתי לי את זה.

<שאול גולדשטיין: מצוין.

<שאול גולדשטיין: זה חשוב לי מאוד, הגיבוי הזה.

<משה ליכטמן: האם יש לכם קריטריונים?

<שאול גולדשטיין: יש לנו קריטריונים ויש לנו נהלים.

<שאול גולדשטיין: אם תרצה, תקבל גם את המסמך הזה.

<שאול גולדשטיין: אנחנו לא ארגון סודי.

<שאול גולדשטיין: דרך אגב, הדיבור אם הממשלה עושה או לא עושה, אני לא מדבר על כל הממשלה, אני מדבר עכשיו על רט"ג.

<שאול גולדשטיין: רט"ג לפני חמש שנים הבינה שמה שגורם לכלבת זה הסניטציה, עשינו שולחן עגול אצלנו, כמעט עם כל הגורמים המשתתפים, משרדי ממשלה, רשויות פרטיות וגופי תשתיות, שולחן עגול של מלחמה בסניטציה ואני חושב שהתקדמנו מאוד, אבל אנחנו רחוקים מאוד.

<שאול גולדשטיין: אם ממשלת ישראל לא תשיג עכשיו תקציב בסדר גודל של 30 מיליון שקל לשנה לסייע לחקלאים ולמועצות להתמודד עם הסניטציה, אז נשב פה עוד שנתיים עם אותן בעיות בדיוק.

<שאול גולדשטיין: דבר שלישי ואחרון.

<שאול גולדשטיין: כרגע זה התנים.

<שאול גולדשטיין: צריך לזכור שעד היום מי שהפיץ את מחלת הכלבת היו כלבים משוטטים.

<שאול גולדשטיין: כלבים משוטטים, בגלל ההוראות האחרונות אסור לגעת בהם כמעט, התפרצו ברמות פי ארבעה ופי חמישה ממה שהיה בעבר.

איתן כבל: תודה.

<שאול גולדשטיין: עוד מילה אחת, כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: בבקשה, שאול.

אורלי לוי אבקסיס: תסרסו אותם בזמן.

<שאול גולדשטיין: אנחנו לא נסרס 50,000 כלבים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על הכלבים המשוטטים.

<שאול גולדשטיין: יש 80,000-50,000, אני לא יודע לסרס אותם.

<שאול גולדשטיין: דבר שלא הועלה פה על-ידי הווטרינרים, בטח זה גם מעניין אותם, זה כל נושא הכלביות.

איתן כבל: חבר'ה, הנושא הוא במפתח כל-כך רחב, כבר דנו פה.

<שאול גולדשטיין: אם תופסים כלב, אין לי איפה לשים אותו.

<שאול גולדשטיין: לגבי תחושת החירום, רשות הטבע והגנים, שהיא ארגון ממשלתי, התגייסה באופן מוחלט ובחירום לעניין הזה.

<שאול גולדשטיין: במקום שאנחנו מפעילים בדרך כלל פקח אחד אנחנו מפעילים בכל ערב 20-10 פקחים, יש כל יום ישיבות אצלנו מה עוד לעשות ואיך עוד לעשות, אנחנו יושבים כמעט עם כל ראשי הרשויות, מדברים אחד-אחד עם כולם, יושבים איתם בשטח, רואים מה אפשר לעשות, סיורי שטח עושים במקסימום.

<שאול גולדשטיין: צריך לדעת שלא מופקרים בפריפריה, אורלי.

<יעל ארקין: הנושא של הכלבים המשוטטים לא קשור לפה, כיוון שההשמדה של כלבים משוטטים ממשיכה כאילו לא קרה כלום כבר הרבה שנים.

<יעל ארקין: יש לי נתונים מעכשיו גם על סטריכנין וירי בכלבים, ממש מעודכנים עד לפני חודש.

איתן כבל: תודה, יקירה.

איתן כבל: אחרון בבקשה – מוטי שי מהגליל העליון, מנרה.

<מוטי שי: קודם כול, אני מצטרף לכל מה שנאמר.

<מוטי שי: שאול בסוף אמר בהחלט את הדברים.

<מוטי שי: אנחנו מדברים כאן הרבה על סניטציה, בטח במרחב הכפרי.

<מוטי שי: החשש הכי גדול שלי שאחרי שייגמר כל הגל הנוראי הזה, אני מגיע מפריפריה קצת יותר רחוקה כשבעשור האחרון יש לנו כל שנה, כל השנה, כלבת.

<מוטי שי: כלומר, כל מה שיסוכם ויתוכנן אני בהחלט מצפה שהוא יהיה לאורך שנים.

<מוטי שי: לא לפי הצעת החלטת המחליטים, שזה יהיה לשלוש שנים או לארבע שנים, אלא שזה יהיה לטווחים הרבה יותר ארוכים.

<מוטי שי: אנחנו חווים עשורים כשבכל שנה יש לפחות עשרה מקרים.

<מוטי שי: זאת שגרת חיינו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורלי, את רוצה לומר משפט לסיכום?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכל-כך חשוב שעשינו את הישיבה הזאת, אדוני היושב-ראש, כי הצלחנו להבין כמה התחושה היא לא רק בקרב הציבור, בקרב האנשים הפשוטים, אלא גם בקרב בעלי המקצוע, ראשי הרשויות, הווטרינרים למיניהם.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה זעקה להכריז על מצב חירום.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצפה שהממשלה תשלח מייד, כמו שטיפלנו בנושא של התפרצות שהיתה בדרום של מחלת - - -

איתן כבל: הפטרת.

אורלי לוי אבקסיס: לא, דווקא אצל בני אדם אני מדברת.

אורלי לוי אבקסיס: גייסו אחיות מקצועיות להגיע לדרום ולחסן, כדי שהמגפה לא תפרוץ והצליחו להתמודד איתה שם.

אורלי לוי אבקסיס: באותה מידה צריך לעשות גם כאן, להעביר כוח-אדם, לגייס ולחזק את הכוחות בשטח, כי הם לא מתמודדים עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים למצוא פתרונות חלילה וחס למצב שהמחלה כבר מגיעה לכלבי המחמד וחיות המחמד ולבתים של האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: הציבור צריך גם להרגיש שעושים דברים, ולא רק לשמוע חצאי אמיתות של נתונים כאלה ואחרים, כי התחושה היא של הפקרות מוחלטת.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר על שינוי שגרה של כל-כך הרבה אנשים, של עיירות פיתוח, של קיבוצים ומושבים, שפתאום מעידים על עצמם שהם לא יוצאים החוצה, לא לוקחים את הילדים לחוגים, לא נותנים לילד להסתובב לבד בחוץ, זה צריך להדליק נורה אדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה מדובר על מצב ביטחוני, היו מורידים לשם גדודים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת, זה מצב ביטחוני, אולי לא במובן המקובל של אירוע ביטחון, אבל בהחלט מצב ביטחוני תברואתי קשה מאוד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה לך, אורלי, תודה לכולם.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם את הדבר הבא, אני מודה שלא שיערתי את עומק הבעיה.

איתן כבל: קיימנו ביולי דיון בעניין הזה והנחנו כאן את הנתונים, ומאז קרה מה שקרה.

איתן כבל: חברות וחברים, בכל הכבוד, לפעמים אני יודע, ואני אומר את זה בעיקר לנציגי משרד החקלאות, בוודאי לך, נציג המשרד, עוזר המנכ"ל: תראה, אני מכיר את זה, זו תחושה אצלנו לפעמים, מקבלי ההחלטות, שאם לא נדבר על זה, זה כנראה לא קורה.

איתן כבל: זאת אומרת, ככל שנדבר פחות, הכול יסתדר מאליו.

איתן כבל: וזה לא המצב.

איתן כבל: אני אומר לך.

איתן כבל: אתה הקשבת, לא לי – אנחנו פוליטיקאים, סתם לכלכנים – בראש ובראשונה מי שאמר וזעק את הדברים בצורה הכי בוטה היו אנשי השטח, היו אנשי המקצוע.

איתן כבל: בכל הכבוד לדברים אשר אני אמרתי, יש פה אנשים שהם בהתכתבות מלאה, יומיומית, עם משרד החקלאות, כמו רט"ג, הרופאים הווטרינריים הרשותיים והווטרינריים המקומיים, שמעת את הדברים מהם.

איתן כבל: אני לא השתמשתי במשפט שבו השתמש אבי שאנחנו נמצאים רגע אחד לפני שבירת כל המחסומים.

איתן כבל: זה יושב-ראש איגוד הווטרינרים, לא אני, בכל הכבוד שאני לוקח לעצמי.

איתן כבל: האמירות שנאמרו כאן על-ידי אנשי המקצוע – אני אומר לכם, שאם לא תהיה כאן התעשתות, זאת ועדת חקירה.

איתן כבל: זה לא משחק.

איתן כבל: ואני אומר לך, משה, אותי לא מעניין איך מתארגנים לעתיד בעניין הזה.

איתן כבל: בעתיד יהיה משבר נוסף.

איתן כבל: תמיד מתארגנים למלחמה הקודמת.

איתן כבל: אותי מעניין עכשיו איך נותנים את המענה האולטימטיבי עכשיו, לרגע זה.

איתן כבל: מה יהיה בעוד עשר שנים?

איתן כבל: זה פחות מעניין.

איתן כבל: לא שזה לא חשוב, אבל אני סומך על המדינה שלא תדע להתארגן גם לשלב הבא.

איתן כבל: אותי מעניין קודם כול לראות איך אנחנו סוגרים את המהלך המתקיים עכשיו.

איתן כבל: ואני יכול להתפלל – גם על זה נאמר, "אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה" – שגם יופקו כל הלקחים.

איתן כבל: נכון לרגע זה העובדה שאין שולחן.

איתן כבל: זה לא שהמנכ"ל לא זימן, השר לא התקשר, לא דיבר עם שאול.

איתן כבל: יש הבדל, אתה מכיר את זה, אנחנו מכירים, שאתה אומר לו: שאול, מה קורה אצלך?

איתן כבל: הכול בסדר, שאול?

איתן כבל: אתה צריך משהו, שאול?

<שאול גולדשטיין: הרבה.

<שאול גולדשטיין: הרבה.

איתן כבל: ואז נרגעת.

איתן כבל: הוא אומר לך: אנחנו הוצאנו כוחות, מתגברים.

איתן כבל: הוא אומר: סבבה, מנתק.

אורלי לוי אבקסיס: כתבתם מכתב למשרד הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: ..

איתן כבל: חלק מהעניין זה האופן שבו אתה משדר כלפי חוץ.

איתן כבל: אין תחושה של דחיפות קודם כול.

איתן כבל: זה בא לידי ביטוי גם בתהליכים המשתרשרים, כשאין גיוס של וטרינרים מכל הארץ.

איתן כבל: הדבר הכי פשוט, אתה נכנס למוצב – חאג' יחיא לא שומע את זה – אתה נכנס למוצב - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמעתי את זה בבוקר.

איתן כבל: הדלפתי לך בבוקר משהו אחר.

איתן כבל: - - יש לך את הדבר הפשוט, נוהל פעולה, א', ב', ג', ד', ה', ו'.

איתן כבל: מה אתה עושה במקרה א', מה אתה עושה במקרה ב', מה אתה עושה במקרה ג'.

איתן כבל: יש מצבים שאתה לא נותן אפילו את ההזדמנות לאנשים להתחיל לחשוב מה הם צריכים לעשות.

איתן כבל: הכול כבר מוכתב להם כסדר פעולות מסודר.

איתן כבל: בעניין הזה, שיש בו גם סכנת חיים וגם סכנה לטבע, זה חייב להיות מוכתב כסדר פעולה אוטומטי, לא עכשיו להתכנס, לדון מה עושים, וזה לא קיים.

איתן כבל: אם אני אומר לך עכשיו שתיכנס למייל של המשרד ותראה לי שאתה יודע להוציא לי את סדר הפעולות למקרה א', למקרה ב', אני אתן לך מה שאתה רוצה.

איתן כבל: אין.

איתן כבל: כמו שאומר יושב-ראש ארגון חיות המחמד, שהוא אומר מה קורה אצלם, הם קו ב', הם הקו לפני קו בני האדם, שלא לדבר על זה שאני קורא את הנתונים שאתם העברתם לי ממשרד החקלאות, כמדומני, לגבי הכלבים.

איתן כבל: נכון שההתפרצות באה מהתנים.

איתן כבל: נכון, אין ויכוח, זה גם גלית אמרה, כולם אמרו פה.

איתן כבל: אבל מי שיכול לבוא במגע ולהעביר את זה יותר מכל אחד אחר זה הכלבים המשוטטים, ויש אלפים כאלה.

איתן כבל: יש כאן אלפי כלבים משובבים שגם מסתובבים ברחובות, ואני רוצה לדעת מה עושים עם כלב כזה, מה עושים עם הבעלים שלו.

איתן כבל: לא סתם אנחנו שמים שבב.

איתן כבל: זה לא תעודת זהות.

<משה ליכטמן: אתה לא רוצה לדעת.

איתן כבל: יכול להיות, אבל התפקיד שלי הוא כן לדעת, ואני יודע.

איתן כבל: האמן לי, שאני מאלה שחוקקו פה חוקים, אחד מהם אפילו המנהלת שלי לא אוהבת - - -

<לאה ורון: היא צריכה לשלם אגרה גבוהה על הכלב הגזעי שלה.

<לאה ורון: ..

איתן כבל: חלק מזה זה בדיוק לאותו ניסיון, עד כמה שניתן, בכלים העומדים לרשותנו, בכלים סבירים, להתמודד עם הדברים האלה.

איתן כבל: אני אומר לך מנקודת מבטי, לפחות על-פי מה שנאמר כאן ואני מנסה לשקף אותו, המערכת קרסה.

איתן כבל: אין באמת מערכת שמנהלת את הדברים והיא יודעת לתכלל אותם כמו שצריך.

איתן כבל: זו עובדה.

איתן כבל: לא אני מסרתי אותה, אלא אנשי המקצוע שאמונים על העניין, מבלי לקחת מכם, שמעון או שלמה, את מה שנעשה.

איתן כבל: אני בטוח שכל אחד ואחד מהאנשים, כל אחד במקומו, יוצא מגדרו לעשות את המיטב, אבל זאת לא שאלה של הירואיות נכון לרגע זה.

איתן כבל: אני לא מחפש אנשים שעושים מעשים הירואיים, אני רוצה לחפש את המעשה המתכלל, שיודע לכנס את כולם ויודעים איפה יש ברגע זה בעיה, ולהעביר אליה וטרינרים ממקום א' למקום ב' ולמקום ג'.

איתן כבל: כן לדעת מה קורה עם משרד הבריאות.

איתן כבל: שואל אותי כאן וטרינר של המועצה האזורית גלבוע שאלה שלכאורה אמורה להיות הכי פושטית בעולם, שהוא לא צריך לשאול אותה, היא צריכה להיות כל-כך ברורה.

איתן כבל: זה לא אני שאלתי, זה הווטרינר הראשי של המועצה האזורית גלבוע, שהוא באחד האזורים המוכים ביותר אחרי יזרעאל, נדמה לי, או הפוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שאמור לתת תשובות.

איתן כבל: אז בכלל.

איתן כבל: לכן אני אומר לך, אדוני, אני מבקש ממך, משה, אני רוצה בתוך שבוע לקבל למייל של הוועדה נוהל מסודר של דף אחד שבו אנחנו יודעים מה נעשה עד עכשיו, נוהל מסודר.

איתן כבל: אני רוצה לדעת מי השולחן, מי עומד בראשו, כמה תקציב הוקצה כדי להתמודד עם העניין הזה, מי אחראי על מה, איזה נוהל הוצע לכל הווטרינרים, כל אחד במקומו, אם זה וטרינר רשותי, אם וטרינר יישובי, אם זה וטרינרים פרטיים אפילו.

<לאה ורון: והתגבור שלהם.

איתן כבל: מה בכל הנוגע לתגבור?

איתן כבל: כן מתגברים, לא מתגברים.

איתן כבל: אלה דברים שחייבים להיות ניתנים במיידי.

איתן כבל: מוקד – מוקד בכל יישוב חייב להיות מוקם כבר עכשיו, שיודע לתת תשובות, לא כמו שנותנים תשובות בפלאפון כשאתה מתקשר למוקד, אלא מוקד שיודע בדיוק לתת - - -

<גלית וונדר: - - -

איתן כבל: יקירה, גלית, מה שקיים – קיים.

איתן כבל: אני רק אומר שזה לא מישהו שאומר: יחזרו אליך.

איתן כבל: את מכירה את זה?

איתן כבל: יחזרו אליך?

אורלי לוי אבקסיס: מתישהו.

איתן כבל: אני מתכוון שמגיע אירוע, יש לפניו רשימת סדר הפעולות שמרגע זה הוא יודע שזה מתקשר לזה, זה מתקשר לזה.

<גלית וונדר: זה קיים.

<גלית וונדר: אני מניחה שזה קיים.

איתן כבל: אין שום בעיה.

איתן כבל: אמרתי לך, מה שסבבה – סבבה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת לגבי כל הרפתות, 15 הרפתות האלה שנסגרו.

איתן כבל: האם יש תקציב כדי ללוות את אותם מגדלים?

איתן כבל: חברות וחברים, זה גזר דין מוות.

איתן כבל: זה גזר דין מוות על כל אחד מהחקלאים האלה.

איתן כבל: אני לא אוהב את מה שהם עושים, אבל אני לא מתפלא.

איתן כבל: אני לא אוהב.

איתן כבל: אני קורא לכל אחד מאלה, אם יש מי מהם שמבצע פעולות שמנוגדות לחוק, אני קורא לו, אני מתחנן בפניו שלא יעשה את המעשים האלה או יפעל בצורה שמנוגדת לחוק, אבל מישהו צריך לתת את המענים.

איתן כבל: אם המערכת לא נותנת, אז אתה רק מגדיל את הסיכוי שדברים כאלה יקרו.

<משה ליכטמן: - - - לפיצוי.

איתן כבל: חייבים.

איתן כבל: אני רוצה לדעת ממשרד החקלאות מי מפצה את הרפתות, על-פי איזה תחשיב הדברים האלה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הקריטריונים.

איתן כבל: מי אדוני?

<גרי וולך: אני הווטרינר של עמק המעיינות.

איתן כבל: תיכף.

<גרי וולך: רק לגבי נושא הפיצוי, היום הרפתנים עדיין נדרשים לשלם כסף על החיסונים.

<גרי וולך: עדיין לא הוגדר - - -

<קריאה: חיסונים חינם.

<גרי וולך: זה רק מומלץ, מומלץ להם לחסן.

איתן כבל: תודה, גרי.

איתן כבל: אני לא אוהב שמתפרצים, אבל הבנתי שיש לך משהו חשוב לומר, אז נתתי לך.

איתן כבל: הרגשתי את זה.

איתן כבל: משה, לי לא קוראים הווטרינר של המועצה האזורית עמק המעיינות, אני כולה פוליטיקאי פופוליסט, לא איש מקצוע שאמור לתת את התשובות ואת המענה.

איתן כבל: מה שאני מבקש, אני רוצה לדעת את סדרי הגודל של המבצע שאתם הולכים לעשות, האם יוצאים למבצע רחב היקף, לא יוצאים למבצע רחב היקף.

איתן כבל: כשאומרים מבצע רחב היקף, זה לא מ-100 ל-200, זה איך נותנים את המענה היותר רחב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כשיש לנו בעיה, אפילו של התפרצות של שפעת, אנחנו הולכים וקונים חיסונים מעבר למלאי הרגיל.

אורלי לוי אבקסיס: האם הלכתם ומילאתם את המלאי של חיסונים נגד כלבת, בעיקר לאחר שאנחנו שומעים שהחברה מפסיקה בכלל לייצר?

אורלי לוי אבקסיס: האם ניגשתם לחברות אחרות?

אורלי לוי אבקסיס: קניתם מלאי גדול?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא ניתן אותו בחינם לרפתנים?

אורלי לוי אבקסיס: הערה לפרטיים.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם נתקלו באירוע של כלבת, אתם לא רוצים שהם יפיצו או ייקחו סיכון גבוה מדי ויתחילו לנתח אותם על שולחן הווטרינר הפרטי, כי זה יגיע, ופה תהיה ההתפשטות הגדולה, כמה שתהיה סניטציה וכמה שינסו למנוע את זה – זה יגיע לבעלי החיים בבתים.

אורלי לוי אבקסיס: מי מפנה מהם את הפגרים?

איתן כבל: אורלי, כשאמרתי נוהל, זה חלק מאותו נוהל.

איתן כבל: דבר אחרון.

איתן כבל: אני רוצה לקבל ממך, שאול יקירי, את הנוהל שיש לכם לגבי האופן שבו אתם מבצעים את הדילול.

איתן כבל: חשוב לי לראות שיש נוהל כזה.

איתן כבל: אני מניח שלא תמיד זה יעבוד.

איתן כבל: לצערי בשטח זה לא עובד עד האחרון, אנחנו מכירים את זה, אנחנו חיים פה, כל אחד במקומו, אבל אני רוצה להיות בטוח שיש נוהל כזה, אנחנו גם נדבר על הנוהל הזה, אני ארצה לדעת שכל אחד ואחד שאמון על העניין הזה, יודע שהנוהל הזה קיים, יודע להבין מה כתוב בו, יודע להתכתב איתו.

<שלמה גראזי: רק בקשה.

איתן כבל: שלמה, בבקשה.

<שלמה גראזי: אני רוצה לבקש אם אפשר לקיים דיון על החוק למניעת הכלבת החדש, שדנו בו לפני מספר חודשים.

<שלמה גראזי: אנחנו רוצים להמשיך לקדם אותו, כי אנחנו חושבים שהוא נכון.

איתן כבל: יקודם לאלתר.

<שלמה גראזי: אני מודה.

<בן ציון עידן ביתן: אני מפקח וטרינרי בעיריית באר שבע.

<בן ציון עידן ביתן: קודם כול, זה דיון חשוב מאוד.

<בן ציון עידן ביתן: זה ארבע שנים התרעתי על המצב הקיים, אבל כמפקח וטרינרי אני מנהל את הפרויקט של סירוס ועיקור של חתולי רחוב, ויש לי תובנות מהשטח, מה שלא רואים במשרדים לצערי.

<בן ציון עידן ביתן: דבר אחד, פרויקט סירוס ועיקור חתולים לא יעיל.

<בן ציון עידן ביתן: עיקרתי וסירסתי יותר מ-10,000 חתולי רחוב, כולל חיסונים והחזרה לשטח.

<בן ציון עידן ביתן: אנחנו רואים תופעות הפוכות של התגברות כתוצאה מהסירוס והעיקור במקומות שעיקרנו כמעט 90%.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההיגיון?

<בן ציון עידן ביתן: מאוד פשוט.

<בן ציון עידן ביתן: בטבע אין ואקום.

<בן ציון עידן ביתן: כל חתולה שאנחנו לא מצליחים לתפוס מייצרת פתאום 12 גורים ותשע מהן נקבות.

<בן ציון עידן ביתן: כדי לסבר לכם את האוזן, כל זוג חתולים מייצר בשמונה שנים שהוא חי בטבע - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סליחה, חברים, אני כבר חייב לסיים.

איתן כבל: מעל ומעבר הקדשתי.

איתן כבל: תודה.

<יורם קרין: חשוב להוסיף להנחיות שלך שיתוקצבו חיסונים חינם זמינים לסיוע.

איתן כבל: אמרתי את זה, בוודאי.

איתן כבל: חיסונים חינם, זאת הבקשה שלנו.

<יורם קרין: תקציבים לציידים.

איתן כבל: חברים, אנחנו נקיים על זה דיון נפרד, לא בעת הזאת שהגעתי לאזור הזה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.